Справа № 308/1014/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальну справу №308/1014/20 кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000324 від 27.09.2019 р. про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000324 від 27.09.2019 р. про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

В ході судового розгляду провадження прокурор змінив обвинувачення і надав до суду обвинувальний акт затверджений 14.03.2025 року в якому міститься формулювання зміненого обвинувачення у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000324 від 27.09.2019 р. про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказом начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області № 94-о від 12.04.2019 призначений на посаду начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) надр - старшого державного інспектора з охорони навколишнього природнього середовища Закарпатської області починаючи з 16.04.2019.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівники Державної екологічної інспекції відносяться до правоохоронних органів, поза як здійснюють правоохоронні функції.

Згідно п. а), б), г) п. 1) п. 4 Положення про відділ державного екологічного нагляду (контролю) надр Державної екологічної інспекції у Закарпатській області (надалі - Положення), затвердженого Наказом державної екологічної інспекції у Закарпатській області №172 від 02.04.2019 року, відділ відповідно до покладених завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності і господарювання, громадянами України вимог законодавства у галузі використання та охорони надр, з питань поводження з відходами, та відповідно до п. 1, 2, 3, 4, 5, 11, 12 Положення відділ для виконання покладених на нього завдань має право: проводити перевірки, в тому числі документальні, складати відповідно до законодавства акт за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, надавати обов?язкові для виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства, здійснювати контроль за їх виконанням; складати протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати справи про адміністративні правопорушення, накладати адміністративні стягнення у випадках передбачених законом; розраховувати розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до компетенції відділу; готувати пропозиції та проекти рішень для звернень до суду із позовом щодо обмеження чи зупинення діяльності підприємств і об?єктів незалежно від їх підпорядкування та форм власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища; надавати пропозиції керівнику інспекції щодо внесення подання про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами у разі порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища під час користування надрами в установленому порядку; безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку підприємства, установи та організації під час здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері навколишнього природного середовища; передавати правоохоронним органам матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (у редакції, чинній станом на вересень-жовтень 2019 року), для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб?єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім?я та по батькові і засвідчується печаткою.

Згідно з Положенням «Про Державну екологічну інспекцію у Закарпатській області», затвердженого наказом Держекоінспекції України від 22.11.2018 №249, повноваження щодо підписання наказів відносяться до виключної компетенції начальника.

З 10 по 14 червня 2019 року та з 18 по 21 червня 2019 року ОСОБА_3 на підставі наказу начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області №325 від 10.06.2019 «Про проведення планового заходу державного нагляду (контролю) МП «РОС» та направлення на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства МПП «РОС» №1289/08 від 10.06.2019 проводив планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища МПП «РОС», що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Кам`яниця, вул. Проектна, 12, . За наслідками вказаної перевірки складено акт №249/08, згідно якого виявлено порушення природоохоронного законодавства у діяльності МПП «РОС», у тому числі порушення ч.ч.5, 6 статті 11 3У №2707 - викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами здійснюються без дозволу. Також, на ОСОБА_6 , директора МПП «РОС», складено два протоколи про адміністративні правопорушення та винесено дві постанови про накладення на нього адміністративного стягнення.

У подальшому з 24 по 27 вересня 2019 року та з 18 по 21 червня 2019 року ОСОБА_7 на підставі наказу начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області №325 від 10.06.2019 «Про проведення планового заходу державного нагляду (контролю) МПП «РОС» та направлення на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства МПП «РОС» №1289/08 від 10.06.2019 проводив планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища МПП «РОС», що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Кам?яниця, вул. Проектна, 12, . За наслідками вказаної перевірки складено акт №249/08, згідно якого виявлено порушення природоохоронного законодавства у діяльності МПП «РОС», у тому числі порушення ч.4.5, 6 статті 11 3У № 2707 - викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами здійснюються без дозволу. Також, на ОСОБА_8 , директора МПП «РОС», складено два протоколи про адміністративні правопорушення та винесено дві постанови про накладення на нього адміністративного стягнення.

Під час проведення вказаної перевірки, ОСОБА_9 25.09.2019 зателефонував ОСОБА_6 та запропонував з?явитись до нього у Держекоінспекцію у Закарпатській області та в цей же день по прибуттю останнього надав йому для ознайомлення письмове направлення на позапланову перевірку виконання припису та попросив надати йому підтверджуючі документи усунення виявлених під час проведення перевірки у червні 2019 року недоліків.

В подальшому, 27.09.2019 у невстановлений час ОСОБА_6 знову прийшов до кабінету ОСОБА_10 , що розташований у адмінбудівлі Держекоінспекції у Закарпатській області за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Швабська, 14. Після надання ОСОБА_6 підтверджень про сплату адміністративних штрафів, накладених на нього за наслідками перевірки у червні 2019 року, ОСОБА_9 зажадав від нього підтверджень усунення порушень, зокрема отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, на що ОСОБА_6 повідомив, що у зв?язку із браком коштів не може своєчасно отримати такий дозвіл, оскільки його отримання є дороговартісним, та поцікавився, чи можливо відстрочити виконання даної вимоги і на цей період не проводити контрольні заходи відносно МПП «РОС».

У цей момент у ОСОБА_10 виник злочинний умисел на своє протиправне збагачення, та він, вирішивши скористатись даною ситуацією, достовірно знаючи про те, що питання про призначення планових та/або позапланових контрольних заходів, які проводитиме Держекоінспекція у Закарпатські області, є компетенцією начальника Держекоінспекції у Закарпатські області, повідомив ОСОБА_11 , що може вирішити дане питання, однак за це він повинен надати йому грошові кошти у розмірі 2000 гривень. Такими своїми діями ОСОБА_9 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, його наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою свого протиправного особистого збагачення, висловив ОСОБА_6 пропозицію та обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за надання неправомірної вигоди для себе, зокрема вплинути на керівництво Держекоінспекції у Закарпатській області», аби воно певний період не приймало рішень про проведення контрольних заходів стосовно МПП «РОС».

01.10.2019 об 11 год. 43 хв. ОСОБА_9 за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_6 у кафе «Мокко», що на вул. Швабській, 10 у м. Ужгороді, де діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, його наслідки та бажаючи їх настання,керуючись корисливим мотивом та метою особистого незаконного збагачення, одержав від останнього неправомірну вигоду в сумі 2000 гривень, за пропозицію та обіцянку вплинути на керівництво Держекоінспекції у Закарпатській області», аби воно до 19 грудня 2019 року не приймало рішень про проведення контрольних заходів стосовно МПП «РОС».

Своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 369-2 ч.2 КК України, а саме прийняття пропозиції та обіцянки здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за надання неправомірної вигоди для себе, та в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Прокурором дії ОСОБА_10 кваліфіковано як пропозиція та обіцянка здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за надання неправомірної вигоди для себе, та в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України .

Вказана справа надійшла до суду з обвинувальним актом.

27.03.2025 року від обвинуваченого ОСОБА_10 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності підтримав, просив суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні. Також просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків. Надав згоду на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття даного кримінального провадження.

Суд, заслухавши клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - ОСОБА_5 , думку прокурора, вважає, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст.285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, лише за умови, якщо особою вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Також судом ураховуються правові висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26.03.2020 року у справі № 730/67/16-к , де указано , що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Також в даній постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду зазначив, що за правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків давності; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.2-4 ст.49 КК України) .

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

При цьому, в постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 192/3301/16-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

У цій справі окреслені Верховним Судом у справі № 192/3301/16-к орієнтири дотримано. Так, клопотання подане стороною кримінального провадження та обвинувачений надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Також Суд враховує, що в постанові від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у т.ч. зауважив, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен був вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

В даному кримінальному провадженні, наявне клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а також обвинувачений в судовому засіданні надав згоду про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження . Судом роз`яснено обвинуваченому підстави звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження. Суть обвинувачення обвинуваченому зрозуміла.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

За загальним правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).

Відповідно до ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності є лише закінчення відповідного строку давності, який сплинув до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Як вбачається із змісту клопотання та матеріалів кримінального провадження, закінчився трирічний строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, у разі вчинення кримінального проступку злочину.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України визнається благополучне закінчення певних строків давності з дня вчинення злочину до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа засуджена за вчинений нею злочин певної тяжкості.

Благополучним визнається таке закінчення зазначених строків давності, протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови:

- не ухилялася від слідства або суду;

- не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настан-ня обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Таким чином, положення ст. 49 КК України є імперативною нормою, яка передбачає не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена Колегією суддів Ксаційного кримінального суду Верховного суду у постанові від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к.

Таким чином, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної, касаційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Як встановлено судом, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушенння передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Згідно вимог ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція ч. 2 ст. 369-2 КК України передбачає штраф від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Таким чином, кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України є нетяжким злочином.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 було вчинено 01.10.2019 року, з цього часу минуло більше п`яти років, перебіг строків давності не переривався і не зупинявся, тобто є всі підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч.1 ст. 49 КК України.

Таким чином на даний момент строк давності за вказане кримінальне правопорушення є таким, що минув, а тому у суду відсутні підстави щодо відмови в задоволенні заявленого клопотання.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Обставин, які би виключали звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності судом не встановлено.

За таких обставин, суд, за наявності згоди ОСОБА_10 приходить до висновку про необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Цивільний позов по справі відсутній.

Процесуальні витрати.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта лише у разі ухвалення обвинувального вироку.

Водночас ч. 1 ст. 126 КПК України унормовано, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Тобто суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Вказане твердження узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21, постановлення ухвали суду про закриття кримінального провадження щодо особи у зв`язку із звільненням її від кримінальної відповідальності не може вважатися тотожним ухваленню щодо неї обвинувального вироку суду, оскільки це суперечило б засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України), а при вирішенні питання про долю процесуальних витрат на проведення експертизи належить виходити із того, хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилася. Процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту. Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Кримінальний процесуальний кодекс України прямо не передбачає стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності.

За таких обставин процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертизи, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, слід віднести на рахунок держави. Така позиція суду відповідає правовому висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному в постанові від 12.09.2022 року у справі №203/241/17.

Речові докази

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Запобіжний захід

Відповідно до вимог ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію, в тому числі після закриття кримінального провадження, в порядку передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03.10.2019 року відносно ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 57630,00 грн.

З наданої квитанції №0.0. від 03.10.2019 року вбачається, що визначена ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03.10.2019 року сума застави за обвинуваченого ОСОБА_10 була внесена платником ОСОБА_13 на рахунок ТУ ДСА України у Львівській області .

Після внесення застави ОСОБА_12 був звільнений з під варти.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, встановлено підстави і умови повернення застави. Вона повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу, якщо не була звернена в дохід держави. При цьому, аналіз положень статей 182, 194, 196, 197, 199, 181, 203 КПК в їх системному взаємозв`язку, дає підстави для висновку, що лише запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою і домашнього арешту, а також перелічені у ч. 5 ст. 194 КПК обмеження, діють певний, визначений ухвалою суду (слідчого судді), строк, а інші запобіжні заходи, в тому числі і застава, визначеного строку дії не мають і діють до їх скасування, зміни, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

Таким чином, ухвалюючи рішення про закриття кримінального провадження, суд вважає за необхідне застосований запобіжний захід скасувати, після набрання ухвалою законної сили.

Арешт майна.

Судом встановлено, що 03.10.2019 року ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова накладено арешт на майно, а саме: грошові кошти у розмірі 2000 гривень, купюрами номіналом 200 (двісті) гривень із наступними серіями та номерами: УМ 5402235, СЛ 8473182, УБ 2163492, УВ 4151732, СГ 0396090, УГ 9196552, ЕЄ 3664234, УА 0741376, КИ 9530553, ЄЖ 5923077.

Судом встановлено, що 28.12.2019 року ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова накладено арешт на майно, а саме: 1/4 частки права власності на квартиру (об?єкт житлової нерухомості), за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України - Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Беручи до уваги вищевикладене, оскільки кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000324 від 27.09.2019 підлягає закриттю, з врахуванням приписів ч.4 ст. 174 КПК України, зважаючи на те, що майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, суд вважає, що на даний час відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна, а саме: грошові кошти у розмірі 2000 гривень, купюрами номіналом 200 (двісті) гривень із наступними серіями та номерами: УМ 5402235, СЛ 8473182, УБ 2163492, УВ 4151732, СГ 0396090, УГ 9196552, ЕЄ 3664234, УА 0741376, КИ 9530553, ЄЖ 5923077 та 1/4 частки права власності на квартиру (об?єкт житлової нерухомості), за адресою: АДРЕСА_1 та про відсутність обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння та розпорядження майном, а також обумовлювали б подальший арешт майна, а відтак, наявні достатні підстави для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03.10.2019 та від 28.12.2019 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.cт. 12, 49 КК України, п. 2 ч. 2 ст. 284, ст. 285 288, 369-371, КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, зі зміненим обвинуваченням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000324 від 27.09.2019 р. про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності провадженням закрити.

Запобіжний захід у вигляді застави, застосований до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03.10.2019 р., справа №463/8320/19, після набрання ухвалою суду законної сили - скасувати.

Повернути, після набрання ухвалою суду законної сили, заставодавцю ОСОБА_13 внесені нею на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03.10.2019 р., справа №463/8320/19, грошові кошти в якості застави за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 57 630,00 (п`ятдесят сім тисяч шістсот тридцять гривень 00 коп.) гривень на депозитний рахунок ТУДСА України у Львівській області, відповідно до квитанції №0.0. від 03.10.2019 року.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28.12.2019 року у справі №463/8320/19, а саме на: майно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: 1/4 частки права власності на квартиру (об?єкт житлової нерухомості), за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03.10.2019 року у справі №463/8320/19, а саме на: грошові кошти у розмірі 2000 гривень, купюрами номіналом 200 (двісті) гривень із наступними серіями та номерами: УМ 5402235, СЛ 8473182, УБ 2163492, УВ 4151732, СГ 0396090, УГ 9196552, ЕЄ 3664234, УА 0741376, КИ 9530553, ЄЖ 5923077 -скасувати.

Речові докази по справі:

- грошові кошти у розмірі 2000 гривень, купюрами номіналом 200 (двісті) гривень із наступними серіями та номерами: УМ 5402235, СЛ 8473182, УБ 2163492, УВ 4151732, СГ 0396090, УГ 9196552, ЕЄ 3664234, УА 0741376, КИ 9530553, ЄЖ 5923077 - після набрання ухвалою суду законної сили повернути власнику ОСОБА_6 ;

- Змиви із лівої та правої руки ОСОБА_3 відібрані на підставі постанови прокурора від 01.10.2019 - після набрання ухвалою суду законної сили - знищити;

- медичні гумові рукавиці, в яких проводились вилучення та огляд вказаних грошових коштів - після набрання ухвалою суду законної сили - знищити;

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в ході досудового розслідування,

віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Дата оголошення повного тексту ухвали у зв`язку з перебуванням судді у відпустці - 04.04.2025 о 09:00 год.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1