Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3453/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/749/24
Категорія ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №296/3453/23 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 25.06.2024 відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нехворощ Андрушівського району Житомирської області, громадянина України, документованого паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Андрушівським РВ УМВС України в Житомирській області 31.05.1996 року, останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України та призначено покарання:

- за ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону від 5 квітня 2001 року № 2341-III) у виді 15 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.408 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно, за сукупністю злочинів, призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Початок строку відбування засудженим ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі обчислено з дати його затримання.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів під час проведення судової експертизи в сумі 3269 грн.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, згідно Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади російської федерації (далі - рф), діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) і Декларацій Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і почали збройний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації (далі зс рф) на територію України - Автономну Республіку Крим та місто Севастополь.

В подальшому, протягом лютого-березня 2014 року, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, захопили державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, розташовані на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, тобто здійснили тимчасову окупацію вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час.

06 березня 2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим ухвалила Постанову «Про проведення загальнокримського референдуму» №1702-6/14, чим порушила конституційний принцип територіальної цілісності України та вийшла за межі своїх повноважень, встановлених Конституцією України, Конституцією Автономної Республіки Крим, іншими нормативно-правовими актами. Рішенням Конституційного Суду України від 14 березня 2014 року №2-рп/2014 було визнано зазначену Постанову такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), унаслідок чого вона втратила чинність.

15 березня 2014 року Верховна Рада України ухвалила Постанову «Про дострокове припинення повноважень Верховної Ради Автономної Республіки Крим», внаслідок якої парламент Автономної Республіки Крим втратив легітимність.

За таких обставин, статус території Автономної Республіки Крим, відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207- VII визначено, як тимчасово окупована територія, унаслідок збройної агресії рф та встановлено особливий правовий режим на цій території, визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про національну безпеку України» визначено, що збройний конфлікт - збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт).

Таким чином, станом на березень 2014 року, Україна перебувала у стані, що характеризується діями щодо вирішення національно-етнічних, релігійних та інших протиріч із застосуванням засобів збройного насильства, за яких держава не переходить в особливий стан, що визначається як війна, і не вводить режим воєнного стану в країні або на частині її території, а збройна боротьба не виходить за межі операційного напрямку (мають місце різні військові інциденти, військові акції, інші військові зіткнення обмеженого масштабу (низької інтенсивності) із застосуванням іррегулярних або регулярних збройних формувань), тобто знаходилася у періоді збройного конфлікту.

В умовах збройного конфлікту та окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, вірні присязі Українському народу військовослужбовці самостійно та централізовано виходили з окупованої території Автономної Республіки Крим для подальшого проходження служби в Збройних Силах України.

У зв`язку із цим, виконуючому обов`язки Міністра оборони України, дорученням Прем`єр-міністра України від 08.03.2014 № 6627/0/1 було доручено невідкладно вжити заходів для забезпечення розміщення в санаторіях сімей військовослужбовців, які перебувають на території Автономної Республіки Крим.

На виконання зазначеного доручення, керівникам підприємств, установ, організацій було доручено підготувати відповідні списки військовослужбовців, які бажають вийти з окупованої території Автономної Республіки Крим та продовжувати службу в Збройних Силах України, що у подальшому і було зроблено.

Виходячи з необхідності збереження життя, здоров`я, забезпечення прав і законних інтересів військовослужбовців, працівників Збройних Сил України, інших військових формувань, працівників правоохоронних органів України, які проходять службу (працюють) на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, Указом Президента України від 24 березня 2014 року № 339 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 березня 2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України», введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 березня 2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України».

Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 березня 2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України» було вирішено невідкладно розпочати передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України. Рішення було опубліковане в офіційних виданнях та в засобах масової інформації.

На виконання Указу Президента України від 24 березня 2014 року №339 , 01 квітня 2014 року Кабінетом Міністрів України схвалено план організації його виконання.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, військовослужбовці військових формувань та правоохоронних органів України, які прибули з тимчасово окупованої території і виявили бажання (за наявності підстав) звільнитися з військової служби, звільняються з військової служби, у тому числі в особливий період, за наявних підстав, а при їх відсутності - у зв`язку із скороченням штатів, якщо вони звернулися з клопотанням про звільнення протягом трьох місяців після прибуття з тимчасово окупованої території. Військовослужбовці військових формувань та правоохоронних органів України, які не прибули до визначених пунктів у визначені військовими формуваннями та правоохоронними органами України строки, вважаються такими, що залишили військові частини, та зараховуються у розпорядження відповідних посадових осіб. Відповідна інформація щодо їх розшуку надається до правоохоронних органів.

Згідно вищевказаних вимог ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та спільної директиви Міністра оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 12.05.2014 №Д-2, та з метою упорядкування проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, які відрядженні до Державного космічного агентства України (далі - ДКА України), Головою ДКА України видано наказ по особовому складу від 14.05.2014 № 14-оф (далі Наказ № 14-оф) про прибуття військовослужбовців установ і філій, які розташовані на території АР Крим, в ДКА України, яке дислокується за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8, до 30.05.2014.

Разом з цим встановлено, що громадянин України ОСОБА_8 документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Андрушівським РВ УМВС України в Житомирській області 31.05.1996 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 30 червня 1997 року був призваний на військову службу до лав Збройних Сил України.

07.09.1997 року на військовому факультеті радіоелектроніки при Житомирському інженерно-технологічному інституті прийняв військову присягу, відповідно до якої урочисто присягнув, вступаючи на військову службу, завжди бути вірним, відданим Українському народові, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну і військову таємницю, виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників, присягнув ніколи не зраджувати Українському народові.

Наказом Міністерства оборони України від 21.06.2002 №289 ОСОБА_8 , був відряджений до ІНФОРМАЦІЯ_3 із залишенням на військовій службі, для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки відповідно до (на 2014 рік) ч. 9 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п. 153 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, Указу Президента України «Про Перелік посад, що можуть бути заміщені військовослужбовцями Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення в державних органах, установах і організаціях, та граничних військових звань за цими посадами» від 25.10.2007 № 1020/2007.

Наказом Першого заступника Міністра оборони України від 26.10.2009 №216 ОСОБА_8 , присвоєно військове звання майор.

Згідно Указу Президента України від 09.12.2010 № 1085/2010, ІНФОРМАЦІЯ_4 було перейменовано у Державне космічне агентство України (далі - ДКА України).

Наказом Голови ДКА України від 13.06.2013 № 14-оф майора ОСОБА_8 , призначено на посаду спеціаліста групи підтримки наземної станції управління супутником зв`язку відділу управління КА « ІНФОРМАЦІЯ_5 » національної системи супутникового зв`язку центру управління польотами космічних апаратів (науково-випробувального) ІНФОРМАЦІЯ_6 (далі НЦУВКЗ), який дислокувався в АДРЕСА_2 , фактично проходив військову службу за місцем розташування майданчика № НОМЕР_2 вказаного ЦККП (місце дислокації - АДРЕСА_1 ).

НЦУВКЗ створений відповідно до Указу Президента України від 12.08.1996 «Про Національний центр управління та випробувань космічних засобів», функцією якого є завершення всієї ланки космічної діяльності, яку починають наукові установи та підприємства створенням орбітальних та наземних космічних засобів: випробування та експлуатація космічних апаратів та інших виробів, які виведені на орбіту. Відповідно до структури НЦУВКЗ, яка діяла станом на 2014 рік, ЦККП був філією НЦУВКЗ та здійснював управління польотами національних космічних апаратів, дослідження далекого космосу з використанням власних технічних засобів, контроль космічного простору та геофізичний моніторинг, випробування космічної техніки, забезпечення обороноздатності та територіальної цілісності України у разі виявлення загроз з космосу.

Під час проходження служби на вищевказаній посаді, ОСОБА_8 виконував завдання щодо отримання координатної інформації від КА «Либідь».

Крім того, ОСОБА_8 , під час виконання обов`язків, був зобов`язаний, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст.ст. 1, 2, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_8 , був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники) та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Разом з тим, ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України у військовому званні майор, обіймаючи вищевказану посаду, перебуваючи на території Автономної Республіки Крим, діючи всупереч інтересам України, в період збройного конфлікту, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України - державну зраду, за наступних обставин.

Так, на виконання кримінально протиправного умислу, що полягав у переході на бік ворога у період збройного конфлікту ОСОБА_8 , отримавши, не пізніше 19.03.2014 року, в денний час (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), у приміщенні клубу НЦУВКЗ ( АДРЕСА_2 ), пропозицію від невстановлених на даний час представників збройних сил російської федерації (далі зс рф), щодо проходження військової служби в зс рф, погодився з цією пропозицією.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_8 , у вказаний період пропагував військовослужбовців ЗС України щодо переходу до лав зс рф.

Також, продовжуючи реалізацію вищевказаного умислу, ОСОБА_8 , незважаючи на прийняття керівництвом ДКА України, не пізніше 24.03.2014 року усного рішення, доведеного до керівництва НЦУВКЗ та його структурних підрозділів, а також підрозділів кадрової політики, в телефонному режимі, про передислокацію НЦУВКЗ та його особового складу до м. Києва, шляхом подачі військовослужбовцями ЗС України рапортів про їх переведення за власним бажанням до установ та філій ДКА України, розміщених на материковій частині України з подальшим їх призначенням на посади, з відповідним рапортом не звернувся.

Разом з тим, в кінці березня 2014 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_8 був прийнятий та розпочав військову службу на умовах окупаційної влади у « НОМЕР_3 Окремому командно-вимірювальному комплексі Військ повітряно-космічної оборони зс рф (в/ч НОМЕР_4 )». Вищевказане найменування було присвоєно незаконно НЦУВКЗ на початку 2015 року. У вказаному збройному формуванні російської федерації, ОСОБА_8 , займав ту саму посаду та виконував ті ж самі посадові обов`язки, які були в нього в ІНФОРМАЦІЯ_7 .

У такий спосіб, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи, що внаслідок його дій може бути завдано шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, державній безпеці України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто вчинив державну зраду.

Крім того, ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України у військовому званні майор, маючи кримінальний протиправний умисел на ухилення від військової служби, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби - дезертирство, за наступних обставин.

30.04.2014 за вих. № 1996/10-9/14, ДКА України на адресу НЦУВКЗ електронним поштовим зв`язком направлено Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», з вимогою його доведення до працівників та військовослужбовців з обов`язковим роз`ясненням ст. 14 даного Закону.

Так, відповідно до вимог вказаної ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Директиви Міністерства оборони України і Генерального Штабу Збройних Сил України від 12.05.2014№ Д-2 та з метою упорядкування проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, які відряджені до ДКА України Головою ДКА України був виданий наказ по особовому складу від 14.05.2014 № 14-оф (далі - Наказ № 14-оф від 14.05.2014) про прибуття військовослужбовців установ і філій, які розташовані на території Автономної Республіки Крим, до ДКА України, яке дислокується за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8. Граничний термін прибуття - 30 травня 2014 року.

Разом з тим, вище зазначений Наказ № 14-оф був розміщений на офіційному сайті Агентства, та в той же день (14.05.2014) за вих. № 2162/10- 9/14 був направлений електронною поштою на адреси Центру контролю космічного простору (науково-випробувального) (далі - ЦККП), Управління Національного центру управління та випробувань космічних засобів (далі - НЦУВКЗ) та Південного центру радіотехнічного спостереження (далі - ПЦРС), був ними отриманий та доведений офіцерам встановленим порядком. Крім того, 19.05.2014 на адреси ЦККП, НЦУВКЗ та ПЦРС було додатково направлено лист-розпорядження ДКА України №2232/10-9/14, щодо здійснення усіх можливих заходів щодо доведення вимог наказу ДКА від 14.05.2014 № 14-оф, до військовослужбовців.

Однак, ОСОБА_8 , обіймаючи посаду спеціаліста групи підтримки наземної станції управління супутником зв`язку відділу управління КА « ІНФОРМАЦІЯ_5 » національної системи супутникового зв`язку Центру управління польотами космічних апаратів (науково-випробувального) НЦУВКЗ, який дислокувався в АДРЕСА_2 , будучи обізнаним з вище вказаним Наказом від 14.05.2014 № 14-оф, всупереч виконання вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551- XIV, а також ст.ст. 1, 2, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою ухилення від військової служби, 30 травня 2014 року не з`явився на службу до ДКА України, яке дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , з відрядження.

За час відсутності у ДКА України, майор ОСОБА_8 , обов`язки військової служби за посадою не виконував, з рапортом про звільнення з військової служби до ДКА України не звертався, перебуваючи поза межами ДКА України правоохоронні органи або органи державної влади, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та його причини, не повідомляв, та проводить час на власний розсуд.

Наказом Міністерства оборони України від 05.06.2014 № 272, майор ОСОБА_8 , зарахований у розпорядження Міністерства оборони України з 31.05.2014. Наказом ДКА України від 11.06.2014 № 18-оф ОСОБА_8 звільнений від займаної посади. Наказом Міністерства оборони України від 27.04.2015 № 94КП на ОСОБА_8 накладено дисциплінарне стягнення - «позбавлення військового звання». Наказом Міністерства оборони України від 12.05.2015 № 328, ОСОБА_8 звільнений з військової служби у запас з пунктом «ж» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України та всіх видів забезпечення з 27.04.2015.

У такий спосіб, ОСОБА_8 , будучи повідомлений про необхідність виконання Наказу № 14-оф від 14.05.2014, порушив встановлений порядок проходження військової служби та без поважних причин не прибув з відрядження на службу до ДКА України, з метою ухилення від її проходження з 30.05.2014 року до моменту затвердження обвинувального акта, чим вчинив дезертирство.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 111 КК України як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, та за ч.1 ст.408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення з метою ухилитися від військової служби з відрядження.

Адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції, як незаконний, а своїм рішенням закрити кримінальне провадження за ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи. При цьому, зазначає, що в даному кримінальному провадженні проведення судового розгляду без участі обвинуваченого ОСОБА_8 , призвело до недотримання гарантованих Конвенцією основоположних прав. Крім того, в даному кримінальному провадженні відсутні беззаперечні докази, з яких можна зробити висновок, що обвинувачений ОСОБА_8 намагався ухилитися від суду чи недвозначно відмовився від свого права прибути в судове засідання. Наголошує, що публікація викликів в офіційних виданнях, зокрема в «Урядовому кур`єрі» не може бути належним доказом повідомлення ОСОБА_8 про дату та час судового розгляду, оскільки на території тимчасово окупованих територій України, чи на території російської федерації вказані видання не розповсюджуються. Звертає увагу, що ст.335 КПК України передбачено право суду зупинити провадження у разі розшуку обвинуваченого, при цьому, в даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_8 був оголошений у розшук постановою слідчого відділу УСБУ в Житомирській області. Зазначає і те, що жодний із досліджених під час розгляду даної справи в суді першої інстанції доказів не свідчить про вчинення саме ОСОБА_8 інкримінованих йому дій, а суд першої інстанції надав невірну оцінку доказам по справі та помилково прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_8 . Рахує, що виходячи із загальних засад кримінального судочинства: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в сукупності та встановивши, що під час судового провадження не здобуто та не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення мав виправдати ОСОБА_8 . Крім того, навіть за встановлення вини у вчиненні кримінального правопорушення, стосовно ОСОБА_8 судом першої інстанції належним чином не було враховано ряд пом`якшуючих обставин - раніше ніколи несудимий, наявність постійного місця проживання, наявність постійної реєстрації, позитивно характеризується, до 2015 року являвся кадровим військовослужбовцем. Вважає, що враховуючи вказані обставини і характеризуючі дані ОСОБА_8 , вирок суду, яким призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі, навіть при доведеності вини є очевидно несправедливим, оскільки є занадто суровим в частині призначеного покарання є немотивованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив подану апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали судового провадження, а також вирок суду в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого слід відмовити з таких підстав.

Судовий розгляд кримінального провадження, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції щодо ОСОБА_8 проведено у відсутності обвинуваченого, оскільки провадження за його обвинуваченням здійснено в порядку спеціального судового провадження (in absentia), з дотриманням вимог КПК України про належне повідомлення його про час та місце судового розгляду шляхом опублікування судового виклику у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження - «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Судової влади.

При цьому, апеляційний суд вважає безпідставними апеляційні посилання захисника на проведення судового розгляду провадження без участі обвинуваченого ОСОБА_8 , що призводить до недотримання гарантованих Конвенцією основоположних прав особи, оскільки такий процесуальних механізм прямо регламентовано Глава 24-1 КПК України. Одночасно апеляційний звертає увагу, що здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що судовий розгляд цього кримінального провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 (in absentia) в даному випадку відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Крім того, захист обвинуваченого ОСОБА_8 здійснювався адвокатом ОСОБА_7 , як на досудовому слідстві, так і в суді першої та апеляційної інстанції, таким чином права обвинуваченого ОСОБА_8 , як підозрюваного в ході досудового слідства, а також в якості обвинуваченого під час судового розгляду провадження порушені не були.

Також, згідно ст.323 КПК України, повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 цього Кодексу та на офіційному веб-сайті суду. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Таким чином, апеляційні посилання захисника на неналежне повідомлення свого підзахисного про судовий розгляд провадження (публікація викликів в офіційних виданнях, зокрема в «Урядовому кур`єрі» не може бути належним доказом повідомлення ОСОБА_8 про дату та час судового розгляду) є безпідставними, та процесуально неспроможними. Органом досудового розслідування та судом першої інстанції, як і апеляційним судом, робились відповідні повідомлення обвинуваченого шляхом опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду. Таким чином, з моменту опублікування повістки та виклики, у відповідності до норм КПК України, обвинувачений ОСОБА_8 є належним чином ознайомленим з її змістом, тобто, інформований про місце, дату і час призначеного судового розгляду провадження.

В свою чергу, відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Необхідність застосування належної правової процедури, чого вимагають завдання кримінального провадження, зазначені у ст. 2 КПК України в частині охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, якими, зокрема, є підозрюваний, обвинувачений, безумовно, повинні дотримуватися і при здійсненні спеціального досудового розслідування та спеціального судового розгляду (ч.1 ст.297-1, ч.3 ст.323 КПК України).

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.111 КК України, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, та за ч.1 ст.408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення на військову службу з відрядження з метою ухилення від її проходження, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України на предмет належності, допустимості, достовірності та не викликають у суду сумнівів у їх правдивості.

Зокрема, встановлені судом першої інстанції обставини кримінальних правопорушень підтверджуються наведеними у вироку даними:

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка показала наступне. У 2014 році вона була разом із чоловіком ОСОБА_9 , який проходив службу у космічному агентстві, як військовослужбовець. Там же проходив військову службу ОСОБА_8 , який проживав поруч з ними, але потім ОСОБА_10 та його дружина переїхали в Євпаторію, бо купили квартиру. ОСОБА_8 не повернувся в Україну після анексії Криму, 18 військовослужбовців повернулося, а решта - ні і він був серед них. В нього була можливість покинути анексований Крим. Керівництво не робило нічого, щоб спонукати особовий склад, щоб продовжити службу в лавах України, а навпаки організовували зустрічі з генералами РФ і пропонували перейти на їх бік. Вона повернулася до Житомира 9 березня, а її чоловік там залишався до 23 березня чи 24 березня. Військовослужбовці, які не хотіли залишатися в Криму, передавали посади та повертались до Києва. Центр космічного контролю - це структура державного космічного агентства України, а центр космічного зв`язку - це філія національного агентства. Після закінчення військових інститутів певна кількість випускників відправлялися в якості проходження державної служби, в якості відрядження офіцерів і в них були військові квитки України;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який показав, що з обвинуваченим він разом проходили службу в державному космічному управлінні, центрі контролю космічного простору. Попіль був офіцером Збройних Сил України. З подій, які стались в 2014 році: було спокійно, зброя в них була відсутня, наявний тільки офіцерський склад. Фактично ніякого супротиву зі сторони керівництва організовано не було, був єдиний наказ про вихід особового складу на материкову частину, датований травнем 2014 року. Виїхав за приписом 24 чи 25 березня в м.Київ. Зі слів київського керівництва йому відомо про розпорядження про необхідність прибуття офіцерського складу до Києва. На зборах військової частини тричі виступав чоловік, який представився генералом російської армії. На перших зборах Попіль був присутній. Весь особовий склад був присутній на перших (зборах). Офіцерський склад, який не забажав проходити службу в армії рф, виїхали з перешкодами в певний термін. Остання людина виїхала вже в кінці травня. Перешкоди полягали в тому, що особові справи мали бути знищені, але були видані на руки, що наражало небезпеку для особового складу, оглядались усі машини. Фактично за руки та ноги ніхто не хапав, після першого зібрання офіцерський склад розділився на 3 групи. Перша: це ті, хто повернулись на материкову частину України, друга: активна проросійська позиція, третя: просто стадо, яке мовчало і чекало. Попіль був в 3 групі, мовчки чекав, поки все закінчиться, хоча людина (обвинувачений) принципово розмовляла українською мовою;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який показав, що ОСОБА_13 він знає, з ним проживав у гуртожитку № 3, коли вони проходили службу в Космічному агентстві України в м. Євпаторія, АР Крим, Україна, с. Вітине, №189. Коли приїхали російські війська, зібрали весь офіцерський склад в одну групу. Всі, що хотіли і лишилися у Криму, зрадили Батьківщину. Попіль був на той момент військовослужбовцем, був майором, працював в енерговідділі, а потім на проекті "Либідь" Він був військовослужбовцем ЗСУ, перебував у відрядженні в КА України, був щирим українцем, патріотом, говорив українською тільки, а потім проміняв патріотизм на гроші. Зібрали всіх їх в клубі, сказали, що хто хочете - їдьте в Україну, а хто хоче лишитися тут - лишайтеся тут, нічого не зміниться (в роботі), у нас тут умови праці кращі, зарплата висока, квартири. Він ( ОСОБА_8 ) казав, що лишиться. У нього квартира була в Євпаторії. Він залишився, бо квартира там і пообіцяли їм гарну зарплату, їх так заохотили. Вони всі перейшли військовослужбовцями, їм казали, що будуть служити так як і тут, нічого не зміниться. Потім я дізнався, що вони прийняли військову присягу рф. Проблем з отриманням документів, особової справи не було. Був наказ з`явитися до м. Києва і проходити далі службу за розподілом. Нас перша партія, виїхало чоловік 15 в Київ. З його (свідка) участю проводили огляд відеозаписів, де вони маршували "коробкою", треба було з 4 чоловіків впізнати Попіля. На відео ОСОБА_8 був не в українській військовій формі, а у формі зразка рф. Якщо людина хотіла продовжити службу у ЗСУ відпускали.

- витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження № 0000001 від 04.01.2021 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 111 КК України;

- рапортом про виявлене кримінальне правопорушення від 04.01.2021;

- актом огляду мережі Інтернет фото- та відеоматеріалу від 01.07.2020 з назвою «День освобождения Евпатории 2015», на якому зафіксовано чоловіка у військовій формі зс рф, який ззовні схожий на громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- протокол огляду від 18.02.2021 мережі Інтернет фото- та відеоматеріалу з назвою «День освобождения Евпатории 2015», датоване 15.04.2015, на якому зафіксовано події, які відбуваються на Театральній площі Євпаторії 13 квітня 2015 року. Зафіксовано чоловіків у військовій формі з розпізнавальними знаками приналежності до зс рф, які вишукувані в колону по 4 чоловіки та приймають участь у стройовій ході на площі з піднятим прапором рф. У першій клоні четвертої шеренги на відео зображено чоловіка худорлявої статури середнього зросту, у військовій формі зеленого кольору зразка зс рф, при пагонах офіцерського складу майор, який візуально схожий на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 08.04.2021 № 296/3327/21 про надання слідчим СВ УСБУ в Житомирській області право тимчасового доступу до речей і документів з можливістю їх вилучення, що перебувають у володінні ДМС України та підпорядкованих їй територіальних органів;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів, що перебувають у володінні ДМС України від 13.04.2021 з описом вилучених документів;

- протоколом огляду від 16.04.2021 року документів, вилучених у ДМС України, у яких зафіксовано, що ОСОБА_8 , є громадянином України;

- копією заяви ОСОБА_8 про видачу паспорта громадянина України;

- висновком експерта від 30.04.2021 № СЕ-19/106-21/4209-ФП, відповідно до якого підтверджено, що на наданих відео- та фотоматеріалах зображено ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 у військовій формі зразка зс рф;

- протоколом огляду від 17.02.2021 відеоролику під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 », в якому зафіксовано збори військовослужбовців ЗС України (НЦУВКЗ) представниками Міністерства оборони рф, зафіксовано факт виступу перед військовослужбовцями ЗСУ представника збройних сил рф;

- протоколом огляду від 09.09.2021 особової справи ОСОБА_8 №3/168арх в якій, зокрема, міститься особиста інформація про ОСОБА_8 , фотокартки з зображенням ОСОБА_8 , перелік посад, які займав ОСОБА_8 та перелік медалей, якими він був нагороджений, будучи військовослужбовцем ЗСУ;

- постановою про визнання матеріалів особової справи ОСОБА_8 № 3/168арх, для службового користування документом у кримінальному провадженні та долучення їх копій до матеріалів провадження від 15.03.2023 року;

- постановою про визнання чотирьох фотокарток ОСОБА_8 документом у кримінальному провадженні та долучення їх до матеріалів провадження від 15.03.2023 року;

- протокол огляду від 09.09.2021 сайту Вікіпедія в якому відображено інформацію щодо присвоєння ЦККП НЦУВКЗ назви - 40-й Окремий командно-вимірювальний комплекс Військ повітряно-космічної оборони зс рф»;

- протоколом обшуку від 21.01.2022 року, проведеного на підставі ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 18.01.2022 року, в ході якого було проведено обшук в житлі за адресою: АДРЕСА_4 , де вилучено копію паспорта громадянина рф ОСОБА_8 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду від 21.01.2022 року, в ході якого було оглянуто речі, вилучені 21.01.2022 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: копія двох сторінок паспорта громадянина російської федерації № НОМЕР_5 , виданого на ім`я « ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженца Нехворощ Андрушевского р-на Житомирской области УССР» 02.04.2014 підрозділом 900-003, на 2 арк.; копія сторінки паспорта громадянина російської федерації № НОМЕР_5 на якій наявні два відтиски штампа з печатним та рукописним буквеним та цифровим текстом всередині; копія свідоцтва про народження (бланк НОМЕР_6 ), виданого 09.05.1980 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нехворощ Андрушівського району Житомирської області УРСР, батько ОСОБА_15 , українець, мати ОСОБА_16 ;

- постановою від 07.02.2022 року про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_8 ;

- витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження № 0000422 від 22.12.2014 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 408 КК України;

- рапортом від 18.12.2014 щодо виявлення кримінального правопорушення;

- постановою від 24.12.2014 року про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_8 ;

- ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2015 № 757/19046/15-к про надання дозволу на затримання ОСОБА_8 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження № 0000422 від 22.12.2014 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 408 КК України;

- ухвалами Октябрського районного суду м. Полтави: від 21.11.2017 № 554/9145/17, від 31.05.2018 № 554/9145/17, від 22.07.2019 року № 554/9145/17, від 02.09.2020 року № 554/9145/17 - про надання дозволу на затримання ОСОБА_8 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- витягами з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження № 0000422 від 23.12.2014 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 408 КК України;

- постановою про визнання документів та носіїв інформації, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження документом у кримінальному провадженні та долучення їх копій до матеріалів провадження від 15.03.2023 року;

- ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 16.03.2023 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000422 від 23.12.2014 за підозрою громадянина України ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 408 КК України;

- протоколом огляду відеозаписів за участю свідків ОСОБА_11 від 19.02.2021, ОСОБА_17 від 19.02.2021, ОСОБА_12 від 07.05.2021, ОСОБА_18 від 18.05.2021, ОСОБА_19 від 19.05.2021 року, які впізнали ОСОБА_8 на даних відеозаписах, який був одягнений у військову форму рф. ОСОБА_8 на відеоматеріалах «День освобождения Евпатории 2015», перебуваючи у військовій формі зразка зс рф з відповідними шевронами зс рф брав безпосередню участь у параді (у першій колоні приймає участь у стройовій ході на Театральній площі Євпаторії).

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_12 від 07.05.2021, ОСОБА_11 від 19.02.2021, ОСОБА_17 від 19.02.2021, ОСОБА_18 від 18.05.2021, ОСОБА_19 від 19.05.2021 року, які впізнали ОСОБА_8 , як особу, яка здійснила державну зраду та дезертирство;

- протоколом процесуальної дії від 21.01.2022 року, відповідно до якого обвинуваченому ОСОБА_8 було врученого підозру у вчиненні кримінальних правопорушень через його родича (для передачі);

- ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 10.02.2022 року № 296/964/22 про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- наказом По особовому складу № 14-оф від 14.05.2014 року, відповідно до якого було організовано прибуття військовослужбовців установ і філій, які розташовані на території Автономної Республіки Крим, до ІНФОРМАЦІЯ_9 за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8;

- клопотанням голови Державного космічного агенства України ОСОБА_20 від 02.02.2014 № 2416/09-9/14 про зарахування нижчепойменованих осіб офіцерського складу, які відряджені до Державного космічного агенства України із залишенням на військовій службі, у розпорядження Міністерства оборони України, як таких, що не прибули у встановлені строки на материкову частину з тимчасово окупованої території АР Крим. У вказаному клопотанні, серед інших, зазначено ОСОБА_8 ;

- наказом По особовому складу № 6-оф від 24.03.2014 року, відповідно до якого нижчепойменованих офіцерів ІНФОРМАЦІЯ_10 звільнити від займаних посад та зарахувати у розпорядження Голови Державного космічного агентства України. Серед зазначених у вказаному наказі осіб ОСОБА_8 відсутній, оскільки він не з`явився до визначеного пункту у визначений строк;

- витягом з наказу Міністра оборони України (по особовому складу) № 272 від 05.06.2014 року, відповідно до якого нижчепойменованих осіб офіцерського складу Збройних Сил України, відряджених до Державного космічного агентства України із залишенням на військовій службі, які не прибули до визначених пунктів у визначені строки, зарахувати у розпорядження Міністра оборони України з 31.05.2014 та утримувати у списках особового складу Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України. Серед зазначених у вказаному витязі з наказу осіб є ОСОБА_8 ,

- іншими матеріалами провадження (постанови, повідомлення про підозру, клопотання, ухвали слідчих суддів, повідомлення, запити, заяви, супровідні листи, доручення оперативному підрозділу, тощо) ,які надані органом досудового розслідування.

При цьому, всі фактичні дані у цьому провадженні, що досліджені судом, отримані стороною обвинувачення в цілому із застосуванням належної правової процедури, позаяк, виходять із належних процесуальних джерел, зібрані уповноваженими суб`єктами і у належному процесуальному порядку за наявності на те правових підстав.

Зібрані у справі докази, на які послався суд у вироку, повністю узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності та у своїй сукупності в достатній мірі підтверджують фактичні обставини кримінальних правопорушень, які викладені при формулюванні обвинувачення.

З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Веренцов проти України» від 11 липня 2013 року).

Відтак, апеляційний суд вважає безпідставними апеляційні доводи захисника обвинуваченого про те, що викладені у вироку обставини, не відповідають фактичним обставинам справи та що районним судом в ході судового розгляду справи не було здобуто належних та допустимих доказів вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Крім того, суд апеляційної інстанції відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги захисника про несправедливу суворість призначеного судом покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, відповідно до положень ч.2 ст.50, ст.65 КК України, призначив ОСОБА_8 справедливе покарання відповідно до санкцій ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених правопорушень, один з яких є особливо тяжким злочином, які направлені проти основ національної безпеки України, а також встановленого порядку несення військової служби, та мають підвищену суспільну небезпеку, даних про особу винного, відсутності обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, та яке є необхідним та достатнім для досягнення мети покарання.

З огляду на викладене, за результатами перевірки доводів апеляційної скарги та матеріалів кримінального провадження, невідповідності призначеного судом покарання та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, які були б підставою для зміни вироку першої інстанції або ставили б під сумнів законність та його обґрунтованість, колегія суддів не вбачає, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 25.06.2024 відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді :