Справа № 308/1186/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , подане у кримінальному провадженні № 0000139, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

про застосування щодо громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Міжгір`я Міжгірського району Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

встановив:

Слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000139, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2023 року, за підозрою громадянина України ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В клопотанні вказано, що громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше 20.07.2023, перебуваючи на території м. Бердянськ Запорізької області, яке з 27.02.2022 та на час повідомлення про підозру є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, а також розуміючи факт захоплення м. Бердянськ Запорізької області збройними силами російської федерації, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію та те, що Україна є унітарною державою, а її територія в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою, виконуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади російської федерації, бажаючи допомогти державі-агресору та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Запорізької області системи органів державної влади і військового управління, керуючись раніше виниклим мотивом, вчинив державну зраду тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній економічній чи інформаційній безпеці України, що виразилося у переході на бік ворога в період збройного конфлікту та наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, які вчинені в умовах воєнного стану.

Так ОСОБА_7 , перебуваючи на території м. Бердянськ, Запорізької області, яке з 27.02.2022, будучи громадянином України (із відповідними заявами до територіальних органів міграційної служби не звертався) та не пізніше 20.07.2023 здійснив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту добровільно вступивши до так званого «Народного ополчения Запорожской области» - військового формування, створеного окупаційною владою на тимчасово окупованих територіях Запорізької області, керівництво яким (відповідно до Положення згаданого вище) здійснюється органами військового управління рф.

Зокрема, 20.07.2023 ОСОБА_7 , перебуваючи в тимчасово окупованому м. Бердянськ Запорізької області, в числі перших ополченців склав присягу на вірність рф та не пізніше 21.07.2023 почав виконувати обов`язки ополченця у складі патруля, спільно з представниками військової поліції рф.

В матеріалах кримінального провадження наявні відомості, згідно яких так звані ополченці «Народного ополчения Запорожской области» носять військову форму одягу, використовують установлені шеврони та нашивки, забезпечуються засобами захисту, зброєю та спеціальними засобами, підпорядковуються органам військового управління рф, таким чином володіють всіма ознаками військового формування.

У той же час 21.07.2023 ОСОБА_7 діючи з прямим умислом та маючи на меті завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній економічній чи інформаційній безпеці України, усвідомлюючи що на момент складання присяги та вступу у так зване «Народное ополчения Запорожской области» російська федерація безпосередньо веде військову агресію проти України, надав коментар щодо діяльності представників новоствореного формування т.зв. «Народного ополчения Запорожской области» репортеру місцевому окупаційному виданню «Бердянск.ру», в якому схвально оцінював роботу так званих ополченців, органів військового управління, окупаційної влади держави-агресора, що в подальшому було розповсюджено багатьма новинними виданнями держави-агресора, чим відповідно сприяв популяризації вказаного формування, медійно підтримував окупаційну владу рф щодо створення так званого «народного ополчения», та у такий спосіб надав іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомогу у проведенні підривної діяльності проти України.

10 січня 2025 року громадянину України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у вчиненні державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, що вчинене в умовах воєнного стану.

В клопотанні зазначено про наявність ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду; продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також в клопотанні вказано, що у зв`язку із переховуванням від органів досудового розслідування, постановою слідчого від 17.01.2025 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваго ОСОБА_7 оголошено в розшук. Станом на теперішній час підозрюваний ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території Бердянського району Запорізької області.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, визначеному ч. 6 ст. 176 КПК України, з огляду на положення абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, за яким слідчий суддя/суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого серед іншого ст. 111 КК України, слідчий в клопотанні просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому, просив клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні залишив вирішення цього питання на розсуд суду.

Клопотання розглянуто у відповідності до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України за відсутності підозрюваного, оскільки прокурором доведено, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території Запорізької області.

Заслухавши думку прокурора, позицію сторони захисту, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР стверджується, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000139, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2023, за підозрою громадянина України ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Разом із тим, відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

10 січня 2025 року громадянину України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у вчиненні державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, що вчинене в умовах воєнного стану.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст. ст. 135, 276-278 КПК України опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора, що стверджується відповідними фото-копіями.

Враховуючи наведене, положення ст. ст. 135, 276-279, 297-5 КПК України, ОСОБА_7 набув статус підозрюваного у кримінальному провадженні.

За постановою слідчого від 09.01.2025 для здійснення захисту ОСОБА_7 був залучений захисник Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, якому цього ж дня було вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 , що стверджується підписом адвоката ОСОБА_4 в такому.

Також ОСОБА_7 в порядку ст. 135 КПК України викликано для вручення повідомлення про підозру, допиту в якості підозрюваного та проведення інших слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000139 від 15.09.2023, але за твердженням слідчого, на зазначені дати останній не прибув, про причини явки не повідомив.

Вказані повідомлення про виклик у відповідності до вимог ст. 135 КПК України опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора, що стверджується відповідними фото-копіями.

Статтями 281 та 335 КПК України передбачено, що якщо під час досудового розслідування чи судового розгляду місцезнаходження підозрюваного чи обвинуваченого невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора чи суду, за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор чи суд оголошує його розшук. Про оголошення розшуку виноситься відповідна постанова чи ухвала.

В клопотанні вказано, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території Запорізької області.

17 січня 2025 року на підставі того, що підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органу досудового розслідування за межами підконтрольної території України, а саме на тимчасово окупованій території Запорізької області, постановою слідчого останній оголошений в розшук, який доручено Хустському МРВ (з дислокацією у м. Виноградів Закарпатської області) УСБУ в Закарпатській області.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2025 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Згідно із ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

КПК України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

На підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, слідчим до клопотання додано ряд доказів, зокрема протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 10.01.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 07.01.2025; протокол про пред`явлення свідку ОСОБА_9 особи для впізнання по фотознімкам від 07.01.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 07.01.2025; протокол про пред`явлення свідку ОСОБА_10 особи для впізнання по фотознімкам від 07.01.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 23.01.2024; протокол огляду від 24.10.2024 з додатками; висновок судової портретної експертизи № 35 від 19.08.2024 тощо.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. При цьому зазначені у розглядуваному клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, отже за переконанням слідчого судді ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому.

Разом з тим слідчий суддя зауважує, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя враховує, що при обранні запобіжного заходу підозрюваному зазначений слідчим в клопотанні та заявлений прокурором в судовому засіданні ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду знайшов своє підтвердження з огляду на те, що наразі підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, на виклик органу досудового розслідування неодноразово не з`являвся, не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, наразі оголошений у розшук.

Більш того тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, а також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється (прим. санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.) свідчить про високу ймовірність реалізації підозрюваним означеного ризику.

Наявність заявленого стороною обвинувачення ризику продовжити кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_7 підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що підозрюваний продовжує добровільно співпрацювати із окупаційною владою держави-агресора, і далі проводить діяльність на тимчасово окупованій території Запорізької області, продовжуючи займати зазначену вище посаду, ОСОБА_7 на теперішній час перебуває на території України, яка перебуває під контролем окупаційної адміністрації, продовжує свою злочинну діяльність, активно співпрацює з представниками держави агресора.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Таким чином обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території України, оголошення ОСОБА_7 в розшук, свідчить про підставність обрання до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Окрім цього, на думку слідчого судді, застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією підозрюваного від суспільства, буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків й забезпечення належної процесуальної поведінки такого.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 4 ст. 183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Тож, враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, останній перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя не визначає розмір застави, як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 186, 193-194, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Обрати в кримінальному провадженні № 0000139 від 15.09.2023 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання ОСОБА_7 і не пізніш як через 48 (сорок вісім) годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути за його участі питання про застосування обраного підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановити ухвалу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_5 та прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_11 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1