Справа № 132/365/25
Провадження №11-сс/801/141/2025
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря ОСОБА_4

прокурора в режимі відеоконференції ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2025 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Калинівка Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2025 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000040, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2025 року за ознаками ч. 2 ст. 121 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому 03.02.2025 оголошено підозру за ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 із забороною залишати житло цілодобово.

Покладено на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

-не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання;

-утриматися від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Термін дії ухвали про застосування запобіжного заходу та покладених обов`язків встановлено до 03 квітня 2025 року.

Приймаючи рішення про часткове задоволення клопотання та застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчий суддя вказав, що прокурором під час розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, а також наявність ризику переховування від органів досудового розслідування, проте інші ризики (вплив на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню, а також вчинення інших кримінальних правопорушень) прокурором не доведено, а з урахуванням особи підозрюваного саме запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні прокурора Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_5 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 04.02.2025 через істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність висновків фактичним обставинам провадження. Просить застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не виконано вимоги ст. 187 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин, а саме що підозрюваний проживає у одному населеному пункті зі свідками, а відтак існує високий ризик впливу на зазначених осіб з метою зміни показань та при цьому застосований слідчим суддею запобіжний захід не зможе запобігти цьому ризику.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній та просила задовольнити її в повному об`ємі.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, слідчим суддею зазначені вимоги закону дотримані, а висновки про відсутність підстав для застосування виключного запобіжного заходу та можливість застосування менш суворого запобіжного заходу у виді домашнього арешту належним чином умотивовано.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

В жодному випадку запобіжний захід не може розцінюватись, як покарання за вчинене діяння.

Оскільки ухвала слідчого судді в частині обґрунтованості підозри стороною обвинувачення не оспорюється, тому висновки слідчого судді в цій частині апеляційним судом не перевіряються.

Стосовно наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважав доведеними ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, та при цьому навів підстави, з яких вважав недоведеними інші заявлені слідчим ризики вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а також перешкоджання провадженню іншим чином, та саме ці висновки слідчого судді прокурор вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження.

Стосовно ризику вчинення іншого кримінального правопорушення суд зазначає про те, що ані слідчим у клопотанні, ані прокурором в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_6 у минулому притягався до будь-якого виду відповідальності, який би вказував на антисоціальну (кримінальну) поведінку особи, що у свою чергу нівелює висновки щодо існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо доводів прокурора про імовірний вплив на потерпілого та свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК) суд зазначає, що прокурором не наведено конкретні обставини, які свідчать про встановлені та зафіксовані на відповідних носіях факти одиничних або систематичних неправомірних дій підозрюваного, які були направленні на намагання вчинити фізичний та/або психологічний тиск на потерпілого та свідків в цьому кримінальному провадженні, з метою схилення останніх до надання завідомо неправдивих свідчень та/або зміни раніше наданих показів.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК), оскільки ані у клопотанні, ані прокурором у судовому засіданні не доведено наявність обставини, які свідчать про відповідні дії підозрюваного, які він вчиняв, або може вчинити для перешкоджання проведення досудового розслідування іншим шляхом, та яким саме.

Однак за приписами ст. 187 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, зазначені положення слідчим суддею належним чином враховано.

Так, під час розгляду клопотання установлено, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання в селі Черепашинці Хмільницького району. На його одноособовому утриманні перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Такі обставини свідчать про міцність соціальних зав`язків, оскільки за відсутності іншого подружжя (матері), являючись єдиним утримувачем дитини, саме на підозрюваного покладено обов`язок піклування про дитину, забезпечення належного рівня її життєдіяльності, соціальних та культурних потреб.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу, як уже зазначалось вище, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання ризикам, визначеним с. 177 КПК України.

Необхідно також врахувати положення ч. 4 ст. 194 КПК України, за змістом якої якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення також існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя, суд мають право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На переконання суду стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Натомість з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, за яким особі оголошено підозру, наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також даних про особу підозрюваного, на переконання апеляційного суду відсутні підстави для застосування виняткового запобіжного заходу, яким є тримання під вартою, натомість належним і достатнім запобіжним заходом, який забезпечить виконання ним покладених обов`язків, може бути цілодобовий домашній арешт та саме до таких висновків дійшов слідчий суддя місцевого суду.

Так, застосування домашнього арешту передбачає відчутне втручання у приватне життя особи шляхом покладання на неї за рішенням суду заборон та обмежень. Із цих підстав за оцінками Європейського суду із прав людини домашній арешт розглядається в тій самій площині, що й тримання особи під вартою, оскільки він пов`язаний із позбавленням свободи, виходячи з розуміння положень Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Виходячи з переліку запобіжних заходів, закріплених у ст. 176 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Такий запобіжний захід має застосовуватися у тих випадках, коли застава є занадто м`яким запобіжним заходом, а тримання під вартою - занадто суворим. Отже, за ступенем суворості такий захід межує з позбавленням волі у значенні ст. 5 КЗПЛ. Зокрема, у справі "Вітторіо і Луіджи Манчині проти Італії" ЄСПЛ зазначив, що і тримання під вартою у в`язниці, і домашній арешт були для заявників позбавленням свободи, виходячи із розуміння пп. "с" п. 1 ст. 5 КЗПЛ.

Домашній арешт за своєю сутністю є комплексом призначених за рішенням суду заборон і обмежень, які накладаються на підозрюваного (обвинуваченого) у зв`язку з його повною чи частковою ізоляцією у певному приміщенні, спрямовані на досягнення мети цього запобіжного заходу, реалізуються й контролюються правоохоронними органами у взаємодії з органом досудового розслідування, у чиєму провадженні знаходиться справа.

Також з метою забезпечення кримінального провадження слідчий суддя поклав на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які у свою чергу за умови їх дотримання та контролю повністю здатні забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2025 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000040, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2025 року за ознаками ч. 2 ст. 121 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: