Справа № 308/2769/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород, кримінальну справу №308/2769/25 кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000153 від 04.11.2024 року про обвинувачення,-

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руські Комарівці, Ужгородського району, Закарпатської області , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення :

прокурора - ОСОБА_4

сторона захисту:

обвинувачений - ОСОБА_3

захисник обвинуваченого - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаючи, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс в суспільстві, у тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу, а у соціальних мережах виник посилений попит на поширення інформації про діяльність ІНФОРМАЦІЯ_8, умисно, перешкоджав законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань під час здійснення ними призову на військову службу в особливий період при наступних обставинах.

Так, у громадянина України ОСОБА_3 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше червня 2024 року, виник та сформувався стійкий злочинний намір, направлений на вчинення кримінально караного діяння, що полягає у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом поширення інформації про місце розташування військовослужбовців під час виконання їх службових обов`язків.

На виконання свого умислу ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи належний йому мобільний телефон OnePlus 8 модель IN2015 (IMEI 1 НОМЕР_1 IMEI 2 НОМЕР_2 ) з СІМ-картою з телефонним номером НОМЕР_3 на своєму особистому аккаунті в соцмережі «tiktok» під ніком « ОСОБА_6 », за посиланням: ( ІНФОРМАЦІЯ_2 за наступними датами, а саме, 21.06.2024, 02.07.2024, 05.07.2024, 24.07.2024, 26.07.2024, 12.10.2024, 16.10.2024, 19.10.2024, 20.10.2024, 23.10.2024, 24.10.2024, 26.10.2024 розмістив відеозаписи, на яких присутні спільні мобільні пости патрульної поліції та військовослужбовців центрів ІНФОРМАЦІЯ_9. В даних відеозаписах містилась інформація з відомостями про місця і час проведення відповідних заходів указаними військовими формуваннями, яка допомагала уникнути мобілізації громадянам України, які мають намір ухилитися від виконання своїх обов`язків з захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України під час мобілізації в особливий період.

Перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань полягає у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражається у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ та іншими військовими формуваннями або істотному зниженні її ефективності.

Умислом ОСОБА_3 прямо охоплювались дії, спрямовані на заподіяння шкоди діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки як військових формувань ЗСУ. При цьому, ОСОБА_3 усвідомлював об`єктивно існуючу небезпеку свого діяння.

Так, ОСОБА_3 маючи у користуванні свій особистий аккаунт в соцмережі «tiktok» під ніком « ОСОБА_6 » організував забезпечення постійного функціонування сторінки шляхом систематичного наповнення контентом - поширення відеозаписів з інформаційними повідомленнями відповідної тематики.

Зокрема, 21 червня 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, що ОСОБА_3 , на своєму особистому аккаунті в соцмережі «tiktok» під ніком « ОСОБА_6 » розмістив відеозапис про місце перебування співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 на території АДРЕСА_1 ;

02 липня 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 на своєму особистому аккаунті в соцмережі «tiktok» під ніком « ОСОБА_6 » розмістив відеозапис про місце перебування співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 на території АДРЕСА_2 ;

05 липня 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 на своєму особистому аккаунті в соцмережі «tiktok» під ніком « ОСОБА_6 » розмістив відеозапис про місце перебування співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 на території АДРЕСА_2 ;

24 липня 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 на своєму особистому аккаунті в соцмережі «tiktok» під ніком « ОСОБА_6 » розмістив відеозапис про місце перебування співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 на території АДРЕСА_2 ;

26 липня 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 на своєму особистому аккаунті в соцмережі «tiktok» під ніком « ОСОБА_6 » розмістив відеозапис про місце перебування співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 на території АДРЕСА_2 ;

26 липня 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 на своєму особистому аккаунті в соцмережі «tiktok» під ніком « ОСОБА_6 » розмістив відеозапис про місце перебування співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 на території АДРЕСА_3 ;

12 жовтня 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 на своєму особистому аккаунті в соцмережі «tiktok» під ніком « ОСОБА_6 » розмістив відеозапис про місце перебування співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 на території АДРЕСА_2 ;

16 жовтня 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 на своєму особистому аккаунті в соцмережі «tiktok» під ніком « ОСОБА_6 » розмістив відеозапис про місце перебування співробітників ІНФОРМАЦІЯ_4 на території в`їзду в АДРЕСА_3 ;

19 жовтня 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 на своєму особистому аккаунті в соцмережі «tiktok» під ніком « ОСОБА_6 » розмістив відеозапис про місце перебування співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 на території АДРЕСА_2 ;

20 жовтня 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 на своєму особистому аккаунті в соцмережі «tiktok» під ніком « ОСОБА_6 » розмістив відеозапис про місце перебування співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 на території АДРЕСА_2 ;

23 жовтня 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 на своєму особистому аккаунті в соцмережі «tiktok» під ніком « ОСОБА_6 » розмістив відеозапис про місце перебування співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 на території АДРЕСА_3 ;

24 жовтня 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 на своєму особистому аккаунті в соцмережі «tiktok» під ніком « ОСОБА_6 » розмістив відеозапис про місце перебування співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 на території АДРЕСА_2 ;

26 жовтня 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 на своєму особистому аккаунті в соцмережі «tiktok» під ніком « ОСОБА_6 » розмістив відеозапис про місце перебування співробітників ІНФОРМАЦІЯ_4 на території в`їзду в АДРЕСА_3 .

Згідно з листів ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вищевказані дати військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_5 , здійснювали заходи оповіщення та призову громадян на території Ужгородського району та м. Мукачево. Разом з цим, у відповідях містяться відомості про те, що поширювана інформація в соціальній мережі «tiktok» використовується особами, які ухиляються від виконання свого військового обов`язку та не прибули до ІНФОРМАЦІЯ_10, під час загальної мобілізації в особливий період на території Ужгородського та Мукачівського районів, як спосіб отримання інформації про пересування військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_5 , з метою ухиляння від виконання військового обов`язку та мобілізації, в порушення ст. 65 Конституції України, чим вчиняється перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України.

Таким чином, ОСОБА_3 чітко усвідомлював характер відеозаписів, котрі поширював на своєму аккаунті в соцмережі «tiktok» під ніком « ОСОБА_6 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 а також те, що вказані відеоматеріали перешкоджають законній діяльності працівників центрів комплектування, особисто беручи участь у поширенні, консолідації та трансляції відповідної інформації.

Цілеспрямоване поширення серед громадян України, які підлягають військовому обліку, призову, відомостей, зокрема в соціальних мережах через Інтернет, про місця фактичного проведення мобілізаційних заходів військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_6 , перешкоджає їх законній діяльності, визначеній ст. ст. 1, 14, 33, 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки надає можливість громадянам України, які бажають ухилитися від виконання військового обов`язку, уникнути військового обліку та призову і створює перепони для встановлення мобілізаційного ресурсу держави, укомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Таким чином, розмістивши на своєму аккаунті в соцмережі «tiktok» під ніком « ОСОБА_6 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 відеозаписи, на яких містилась інформація про місця фактичного проведення мобілізаційних заходів працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 втрутився в їх законну діяльність та створив перешкоди в діяльності ЗСУ та інших військових формувань, що призвело до суспільно-небезпечних наслідків у вигляді нездійснення в повному обсязі у визначені терміни мобілізаційних заходів, встановлення мобілізаційного ресурсу держави, призову, укомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Перешкоджання з боку ОСОБА_3 фактично представляє собою цілеспрямовану діяльність, яка полягає у незаконному втручанні, що створює перешкоди, перепони, для недопущення, припинення відповідної законної діяльності військових формувань, за відсутності ознак державної зради у вигляді підривної діяльності проти України.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.114-1 КК України.

В судовому засіданні прокурор надала до суду угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання винуватості від 17.03.2025 року, яку прокурор просила затвердити, з додержанням наступних умов.

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 469 ч.4, 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України. Згідно з даними угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 114-1 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком, з покладенням обов`язків передбачених пунктами ст. 76 КК України. Відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до майна, а саме: мобільного телефону OnePlus 8 модель IN2015 (IMEI 1 НОМЕР_1 IMEI 2 НОМЕР_2 ) з СІМ-картою з телефонним номером НОМЕР_3 як такого, що було використано ОСОБА_3 як засіб (знаряддя) вчинення кримінального правопорушення.

Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згоден. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та її суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України визнав повністю. Окрім того, ОСОБА_3 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 17.03.2025 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просила її затвердити.

В судовому засіданні прокурор та захисник також висловили думку про затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода про визнання винуватості від 17.03.2025 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 за ч.1 ст. 114-1 КК України у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 17.03.2025 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом згідно статті 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого , який вперше притягається до кримінальної відповідальності , відповідно до листа Департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної військової адміністрації ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога, фтизіатра та психіатра не пербуває.

Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 17.03.2025 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази і арешт майна.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Заходи забезпечення кримінального провадження

Частиною 4 статті 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.12.2024 року було накладено арешт на: речі, які було вилучено 03.12.2024 року під час проведення обшуку за місцем проживання громадянина України ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон OnePlus 8 модель IN2015 (IMEI 1 НОМЕР_1 IMEI 2 НОМЕР_2 ) з сім картою з номером НОМЕР_3 .

Оскільки, мобільний телефон OnePlus 8 модель IN2015 (IMEI 1 НОМЕР_1 IMEI 2 НОМЕР_2 ) з сім картою з номером НОМЕР_3 підлягає спеціальній конфіскації, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення покладені ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.12.2024року.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про існування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу будь якого виду.

Клопотань у порядку, передбаченому ст.331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395, 469, 472 - 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 17.03.2025 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 114-1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення з покладенням на засудженого ОСОБА_3 обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до майна, а саме: мобільного телефону OnePlus 8 модель IN2015 (IMEI 1 НОМЕР_1 IMEI 2 НОМЕР_2 ) з СІМ-картою з телефонним номером НОМЕР_3 як такого, що було використано ОСОБА_3 як засіб (знаряддя) вчинення кримінального правопорушення.

Розяснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.12.2024 року на речі, які було вилучено 03.12.2024 року під час проведення обшуку за місцем проживання громадянина України ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон OnePlus 8 модель IN2015 (IMEI 1 НОМЕР_1 IMEI 2 НОМЕР_2 ) з сім картою з номером НОМЕР_3 - скасувати.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон OnePlus 8 модель IN2015 (IMEI 1 НОМЕР_1 IMEI 2 НОМЕР_2 ) з сім картою з номером НОМЕР_3 - після вступу вироку в законну силу конфіскувати на користь держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в Закарпатській апеляційний суд через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1