ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/785/25 Справа № 210/5398/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року про приведення вироку у відповідність відносно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року задоволено частково клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність з Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього Закон України № 3886-ІХ від 09.08.2024 року. Вважає, що суд першої інстанції не застосував, до всіх вироків відносно нього Закон України № 3886-ІХ, що є грубим порушенням КПК України..

Заслухавши суддю - доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

За змістом ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Так, вирішуючи по суті заявлене засудженим клопотання, суд першої інстанції вірно врахував, що 18 липня 2024 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна», який набув чинності 09 серпня 2024 року.

У відповідності до вказаного закону змін зазнали положення ст. 51 КУпАП. Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема, збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа№278/1566/21), зміна в ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімуму.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян - грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Як вбачається з матеріалів справи

-вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2022 року встановлено, що ОСОБА_7 визнано винним за ч. 4 ст. 185 КК України за діяння, вчинене в період з 04.10.2022 року по 05.10.2022 року, сума матеріального збитку становить 9413,81 гривень;

-вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2023 року встановлено, що ОСОБА_7 визнано винним за ч. 4 ст. 185 КК Ураїни за вчинене діяння 09.02.2023 року, сума матеріального збитку становить 1964,34 гривень та за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України за вчинене діяння 09.02.2023 року, сума можливого матеріального збитку становить 19 64,34 гривень.

Враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України «Про внесення змін до КУпАП», на підставі ч.1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що засуджений ОСОБА_7 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2023 року за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому, за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.11.2022 року ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України спричинив матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 9413,81 гривень, що перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, а відтак вчинене ним діяння є кримінально караним.

Крім того, за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.02.2022 року ОСОБА_7 визнано винним за ч. 2 ст. 345 КК України, яка не підпадає під дію Закону № 3886-IX.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді клопотання ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства, належно оцінив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про часткове його задоволення.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404 - 407, 539 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року про приведення вироку у відповідність відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді