УХВАЛА

Іменем України

10.12.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Панченко Г.В.,

секретаря судового засідання Іванченко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» про приведення вироку суду відносно засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства,

в с т а н о в и в :

Начальник Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» звернувся в суд із поданням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон № 3886-ІХ) щодо засудженого ОСОБА_1 .

Представник установи в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його присутності.

Засуджений ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду подання, матеріали справи містять його заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку з чим суд проводить розгляд справи у його відсутність.

Прокурор Люлько Д.В. не заперечував проти подання та декриміналізації одного епізоду, а в решті вирок суду просив залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.04.2023 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирішено питання речових доказів, стягнуто процесуальні витрати, скасовано арешт майна, роз`яснено порядок та строки оскарження судового рішення.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 29.08.2024 скасовано відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено його для відбування призначеного покарання за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.04.2023 у виді 5 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання засудженому вирішено відраховувати з моменту приведення вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.04.2023 до виконання.

Згідно зазначеного вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.04.2023, ОСОБА_1 вчинив кілька епізодів крадіжок майна:

1) у жовтні 2022 року на загальну суму 7695, 90 грн.;

2) на початку жовтня 2022 року на суму 1686, 67 грн.;

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлений в розмірі на 1 січня - 2481 гривня.

Розмір одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень у 2022 році становить 1240,50 грн. (2481/100*50).

Таким чином, дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала щодо епізодів вчинених правопорушень 2481 грн. (1240,50*2).

За таких обставин епізод 2 підлягає декриміналізації та за його вчинення особа підлягає звільненню від покарання, оскільки сума викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому не є кримінально караним діянням.

Натомість перший епізод не підлягає декриміналізації через те, що його розмір перевищує 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день вчинення правопорушення.

Зміна розміру вартості викраденого чужого майна, за яким таке викрадення вважається дрібним з 0,2 нмдг до 2 нмдг є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст.51 КУпАП.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 згідно вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.04.2023 завдав матеріальної шкоди за епізодом 2 на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто вчинене ним діяння, відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ, не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого від призначеного покарання за даним епізодом на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

Водночас, за першим епізодом, згідно вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.04.2023, ОСОБА_1 спричинив матеріальну шкоду, розмір якої перевищує два неоподатковуваних мінімума доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, а відтак вчинене ним діяння за вказаними епізодом є кримінально караними. За таких обставин вчинене засудженим діяння за даним вироком у цій частині вважається кримінально караним та не впливає на призначене йому покарання.

Санкція частини четвертої статті 185 КК України передбачає відповідальність за вчинення крадіжки, вчиненої у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

З урахування цьог о, суд приводить вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.04.2023 у відповідність до вимог Закону №3886-IX від 18.07.2024р. в частині звільнення від відбування покарання за епізодом другим.

В іншій частині раніше призначене остаточне покарання залишається незмінним та приведення у відповідність до чинного законодавства не потребує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, -

п о с т а н о в и в :

Подання ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» - задовольнити.

Вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.04.2023 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , привести у відповідність до вимог Закону України № 3886-IX від 18.07.2024р.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 , від покарання, призначеного йому вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.04.2023 за частиною ч. 4 ст. 185 КК України по епізоду вчинення на початку жовтня на суму 1686,67 грн. у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_1 засудженим вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.04.2023 за частиною ч. 4 ст. 185 КК України по епізоду вчинення протягом жовтня 2022 року на загальну суму 7695,90 грн. до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Г.В. Панченко