Провадження № 1-кс/487/7243/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002366 від 03.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2024 старший слідчий в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором, в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 03.10.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002366 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, звернувся до суду із клопотанням, в якому просив . накласти арешт на тимчасово вилучений під час затримання 16.12.2024 в порядку п. 2. ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України підозрюваного ОСОБА_4 належного йому мобільного телефону марки «Орро А96» модель «СРН2333» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ) з SIM карткою оператора мобільного зв`язку, якій відповідає номер НОМЕР_3 .

В судове засідання слідчий не прибув, до початку розгляду справи подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, розслідується кримінальне провадження № 0002366 від 03.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що близько 07:00 год. 23.04.2023 старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи службу на посаді старшого стрільця-оператора 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 9,11,16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив визначене місце служби в районі відповідальності 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_4 поблизу АДРЕСА_1 та незаконно перебував поза його межами, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби, до 16.12.2024.

16.12.2024 о 14:00 год. ОСОБА_4 затримано на підставі п. 2. ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України (затримання особи безпосередньо після вчинення триваючого злочину та існування обґрунтованих підстав вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України).

В ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 у останнього вилучено мобільний телефон марки «Орро А96» модель «СРН2333» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ) з SIM карткою оператора мобільного зв`язку, якій відповідає номер телефону НОМЕР_3 .

Зазначений телефон містить дані номера оператора мобільного зв`язку, що використовує ОСОБА_4 , відомості про вхідні та вихідні з`єднання ОСОБА_4 , переписки за допомогою служб SMS та інтернет-месенджерів (Viber, WhatsApp тощо), текстові та графічні файли з відомостями щодо обставин самовільного залишення місця служби та проведення вільного часу ОСОБА_4 у період після 23.04.2023, в т.ч. і серед видалених файлів, які можуть бути відновлені лише під час їх експертного дослідження. Наведені відомості дозволять встановити те, чи мало місце в діях ОСОБА_4 тимчасове ухилення від служби або дезертирство.

Постановою слідчого від 16.12.2024 вищевказаний телефон визнано речовим доказом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначені в клопотанні матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучений під час затримання 16.12.2024 в порядку п. 2. ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України підозрюваного ОСОБА_4 належний йому мобільний телефон марки «Орро А96» модель «СРН2333» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ) з SIM карткою оператора мобільного зв`язку, якій відповідає номер НОМЕР_3

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1