Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5610/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/421/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю : секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали судового провадження № 279/5610/24 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.11.2024 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку суду до вимог чинного законодавства,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою зменшити йому покарання за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 04.06.2024 року та привести вироки відносно нього у відповідність до вимог Закону України №3886-1Х від 18.07.2024 року.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.11.2024 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку суду до вимог чинного законодавства та звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 21.02.2024 за ч.4 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням Законом караності діянь, за які особу засуджено.

Встановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 04.06.2024 за ч.4 ст. 185 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі без застосування ч.1 ст.70 КК України.

Своє рішення суд першої інстанції обгрунтував тим, що за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 21.02.2024 року ОСОБА_7 здійснив крадіжку на загальну суму 2300 грн. (епізоди 09.05.2023 та 25.05.2023 відповідн на суму 1000грн.+1300 грн.), що складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян за 2023 рік - 2684 грн..

Разом з тим, за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 04.06.2024 року ОСОБА_7 здійснив крадіжку на загальну суму 14660,69 грн. (3 епізоди : 1016,67 +11691 +1953.02 ), що складає більше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян за 2023 рік 2684 грн., тому підстав для звільнення його від покарання за вказаном вироком не має.

Заслухавши доповідача, доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в часткове заперечення апеляційної скарги засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення у межах апеляційних скарг.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2023 року становить 2684 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 2023 рік становив 1342 грн., а два неоподаткованих мінімумів становить 2684 грн.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначає, що зміна до ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує два неоподаткованих мінімуми. У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює двом неоподаткованим мінімумам, здійснюється виходячи з розміру неоподаткованого мінімуму, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, зокрема викрадення чужого майна (крадіжки), за що вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 21.02.2024 року був засуджений за ч.4 ст.185 КК України до 6 років позбавлення волі за епізодами кражіжок майна 09.05.2023 на суму 1300 грн. та 25.05.2023 року на суму 1000 грн..

Вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 04.06.2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі за епізодами крадіжок майна 23.06.2023 року на суму 1016 грн. 67 коп., 26.06.2023 року на суму 11691 грн. та 02.07.2023 року на суму 1953 грн. 02 коп..

На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 стосовно неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.32 КК України повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром.

У постанові Пленуму ВСУ №10 від 06.11.2009 року (п.20), вказано, що у разі вчинення декількох посягань на власність перший злочин за відсутності інших кваліфікуючих ознак належить кваліфікувати за ч.1 відповідної статті, а інші як вчинені повторно за іншими частинами відповідних статей КК України.

Отже, якщо особа, вчиняючи крадіжки, не мала наміру на викрадення певної кількості майна, а кожна крадіжка була самостійним епізодом, то в таких випадках у діях особи буде повторність, а не одиничне продовжуване кримінальне правопорушення.

При повторному вчиненні крадіжки, кожне з цих кримінальних правопорушень має свою суб`єктивну сторону і самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції мав перевірити вартість викраденого майна за вказаними вирокоми за кожним епізодом крадіжки окремо, а не визначати сукупну вартість всього викраденого майна за всіма епізодами крадіжок, оскільки за визнаним судом доведеним обвинуваченням кожен епізод таких дій є окремим кримінальним правопорушенням, вчиненим повторно.

Як вбачається з вироку Попільнянського районного суду Житомирської області від 21.02.2024 року ОСОБА_7 засуджений за кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України.

Кожен з епізодів крадіжки, за які ОСОБА_7 засуджений вказаним вироком, а саме : 09.05.2023 року на суму 1300 грн. та від 25.05.2023 року на суму 1000 грн, менший двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян за 2023 рік - 2684 грн., а тому враховуючи вимоги закону, він підлягає звільненню від призначеного покарання за вказаним вироком.

Разом з тим, вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 04.06.2024 року ОСОБА_7 засуджено за кримінальні правопорушення, передбачені за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

За епізодами крадіжки майна від 23.06.2023 року на суму 1016 грн. 67 коп. та від 02.07.2023 року на суму 1953 грн. 02 коп., за які ОСОБА_7 засуджений вироком від 04.06.2024 року, останній також підлягає звільненню від відбування покарання, оскільки розмір крадіжки за вказаними епізодами менший двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян за 2023 рік - 2684 грн.

Проте, розмір крадіжки за епізодом 26.06.2023 року на суму 11691 грн., складає більше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян за 2023 рік, який складає 2684 грн., а тому засуджений ОСОБА_7 не підлягає звільненню від призначеного покарання за вказаним епізодом.

Що стосується доводів апелянта про зменшення покарання призначеного за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 04.06.2024 року, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими, оскільки декриміналізація окремих епізодів крадіжки майна не може вплинути на міру призначеного покарання.

У відповідності до ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в числі іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як передбачено ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю або частково та ухвалити нову ухвалу.

За таких обставин, враховуючи вимоги закону апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання призначеного вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 21.02.2024 року за епізодами крадіжки майна, яки мали місце 09.05.2023 та 25.05.2023, а також вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 04.06.2024 року за епізодами крадіжки майна, яки мали місце 23.06.2023 та 02.07.2023 року.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.11.2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вироки Попільнянського районного суду Житомирської області від 21.02.2024 та від 04.06.2024 привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохороних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 21.02.2024 року за ч.4 ст.185 КК України (епізод 09.05.2023 на суму 1300 грн. та епізод 25.05.2023 року на суму 1000 грн.) у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 04.06.2024 року за ч. 4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння в частині епізодів від 23.06.2023 на суму 1016 грн. 67 коп, 02.07.2023 на суму 1953 грн. 02 коп.

Вважати ОСОБА_7 засудженим вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 04.06.2024 року за ч.4 ст.185 КК України (за епізодом крадіжки 26.06.2023 на суму 11 691 грн.00 коп.) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців, без застосування ч.1 ст.70 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: