Справа № 757/5936/24-к Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3105/2025 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

22 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді- ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяву (повідомлення) про кримінальне правопорушення.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що згідно змісту скарги адвоката ОСОБА_6 , остання звернулась до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві з заявою про скоєне кримінальне правопорушення, однак скаржником не надано будь-яких доказів такого звернення. А саме: ані копії заяви з відміткою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві про її прийняття, ані будь-якого доказу про направлення взагалі цієї заяви, ані зворотнього поштового повідомлення, ані іншого доказу про отримання уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві вказаної заяви.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління ДБР у м. Києві, виконати ухвалу Печерського районного суду м Києва від 09.11.2020 року по справі №757/47632/20-к, вжити заходів щодо внесення відомостей про скоєне кримінальне правопорушення та надати витяг з ЄРДР. Встановити бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України щодо виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 29.05.2020 по справі №761/15071/20, а також ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09.04.2020 року по справі №757/14924/20к та ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.04.2020 року по справі №757/14924/20к.

Вважає, що слідчий суддя формально підійшов до розгляду скарги та безпідставно відмовив у її задоволенні, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи. Зокрема, суд неповно визначив предмет скарги, оскільки предметом скарги є не тільки вимога щодо зобов`язання внести уповноваженими особами відомості у ЄРДР, а також визнати бездіяльність щодо виконання уповноваженими особами зазначених рішень суду, однак рішення суду в цій частині не ухвалено.

Крім того, зазначає, що суд помилково прийшов до висновку, що із заявою до ТУ ДБР у м. Києві звернулась адвокат про повідомлення про скоєне кримінальне правопорушення. Однак, із заявою щодо жорстокого побиття співробітниками ДУ «Київський слідчий ізолятор» звертався ОСОБА_7 у судових засіданнях, за результатами проведення яких суди ухвалили вказані рішення.

Зазначає, що ОСОБА_7 перебуваючи під вартою, не повідомлявся про прийняті за результатами проведеного розслідування рішення, тобто чи було проведено розслідування останньому не відомо.

Разом з тим, судом залишено без уваги звернення про те, що ДБР не надано їй, як захиснику, відповіді на адвокатський запит, а також щодо не надання Печерським районним судом матеріалів справи для ознайомлення (впродовж 7 місяців).

Від адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи у її та ОСОБА_7 відсутність. Інші учасники належним чином повідомлені про час і місце апеляційного розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. При цьому, їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 .

Відповідно вимог ч. 1 ст. 214 КПК, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування, а згідно ч. 4 цієї статті слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. При цьому необхідно зауважити, що зміст зазначеної норми закону не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, й тих, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК.

Відповідно п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом офісу Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, а підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК (ч. 1 ст. 2 КК). У свою чергу згідно ч. 1 ст. 11 КК кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

У межах процедури оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Аналіз положень КПК дає підстави для висновку, що до ЄРДР вносяться не будь-які заяви чи повідомлення фізичних чи юридичних осіб, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про конкретне кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення (ч. 5 ст. 214 КПК).

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Оскільки закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення, тому можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора стосовно невнесення відомостей до ЄРДР у обов`язковому порядку передбачає необхідність отримання уповноваженим органом заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

Водночас, як убачається з матеріалів провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 , останньою не надано копії заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, не зазначено коли було подано відповідну заяву та коли отримано уповноваженими особами ТУ ДБР, розташованого у м. Києві.

Відтак з урахуванням того, що станом на день розгляду скарги в місцевому суді не встановлено факт отримання заяви ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволенні скарги, оскільки оцінка дій бездіяльності уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Києві можлива після фактичного отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Крім того, з відповіді начальника відділу документального забезпечення ОСОБА_8 ТУ ДБР, розташованого у м. Києві вбачається, що заява адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення серед зареєстрованих не значиться (а.с. 77 т. 2).

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для її скасування, колегією суддів не встановлено, тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 лютого 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя