Справа № 502/173/25
УХВАЛА

21 січня 2025 року м. Кілія

Слідчий суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання

дізнавача СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4

погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_5

про арешт тимчасово вилученого майна

В С Т А Н О В И В :

З клопотання дізнавача СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та пояснень прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 в судовому засіданні вбачається, що 16.01.2025 р. в ході проведення огляду місця події дитячого майданчику, що розташований на відстані 25 м від будинку АДРЕСА_1 , у ОСОБА_6 було вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження, сіро-зеленого кольору в сухому стані зі специфічним запахом, зовні схожу на канабіс.

17.01.2025 р. за даним фактом внесені відомості до ЄРДР за № 0000006 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та СД ВП № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування.

Постановою дізнавача від 17.01.2025 р. вказане вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Виходячи з наведеного, а також зважаючи на те, що зазначене у клопотанні майно є речовим доказом, без збереження якого неможливо буде прийняти об`єктивне рішення по кримінальному провадженні, дізнавач у клопотанні та прокурор в судовому засіданні просив слідчого суддю накласти арешт на тимчасово вилучене майно, заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

Власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_6 в судове засідання не прибув та надав слідчому судді заяву про розгляд клопотання без його участі та відсутність заперечень проти арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття власника тимчасово вилученого майна не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши додані до клопотання матеріали та проаналізувавши відповідні положення законодавства, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як зазначено в ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим, серед іншого, згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України може бути майно у вигляді речей щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Як зазначено в ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час огляду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, серед іншого, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З відповідного витягу, долученого до матеріалів клопотання, слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання відділення поліції № 1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному 17.01.2025 р. до ЄРДР за № 0000006 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

При цьому в ході проведеного 16.01.2025 р. огляду у кримінальному проваджені було виявлено та вилучено відповідне майно, зазначені у клопотанні, яке у даному кримінальному провадженні визнане речовим доказом.

А враховуючи, що для виконання завдань кримінального провадження є необхідність, щоб тимчасово вилучене майно на період досудового розслідування у формі дізнання залишалось у незміненому стані, приходжу до висновку, про необхідність накладення арешту на відповідне майно, оскільки в даному випадку обмеження права власності є співрозмірним завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 16.01.2025 р. у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході огляду майно: паперовий згорток з речовиною рослинного походження, сіро-зеленого кольору в сухому стані зі специфічним запахом, зовні схожою на канабіс, яке було поміщено до сейф-пакету RIC 2003712.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт, та яке зберігається у визначеному органом досудового розслідування місці.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1