Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/620/2025 Справа № 641/2563/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року м.Харків

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , вивчивши клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_2 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000500 від 09.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_2 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000500 від 09.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на тимчасове вилучене в ході огляду місця події 10.04.2025 майно за адресою: м. Харків, пров. Івана Лєщєнкова 12, а саме: 1) Рюкзак темно-синього кольору з візерунками, поміщено до сейф пакету PSP4106990, засвідчено підписами учасників слідчої дії.

В обґрунтування вищевказаного клопотання прокурор посилається на те, що СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, які внесені до ЄРДР №0000500 від 09.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України, за фактом того, що 09.04.2025 до ЧЧ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від диспетчера ст. "Харків Слобідський-Балашівка" про те, що 09.04.2025 невстановлена особа, у період дії воєнного стану, знаходячись на станції "Харків Слобідський- Балашівка" шляхом підпалу пошкодила об`єкт важливого значення, а саме релейну шафу вхідного світлофору на станції Харків Слобідський - Балашівка.

10.04.2025 за підозрою у вчиненні вказаного злочину була затримана ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.04.2025 у період часу з 09 год. 37 хв. по 10 год. 01 хв., в присутності двох понятих, та адвоката у рамках затримання ОСОБА_3 , у порядку ст. 208 КПК України було проведено особистий обшук останньої за адресою: АДРЕСА_1 у ході якого, було виявлено та вилучено: Рюкзак темно-синього кольору з візерунками, поміщено до сейф пакету PSP4106990, засвідчено підписами учасників слідчої дії.

Власником вищевказаного майна є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.04.2025 слідчим винесено постанову про визнання вилученого майна речовими

доказами по вказаному кримінальному провадженню.Прокурор вважає, що вилучене під час проведення огляду місця події майно має доказове значення у кримінальному провадженні та його повернення негативно вплине на встановлення істини по кримінальному провадженню, встановлення усього кола осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином. При цьому прокурором було подано заяву про розгляд клопотання без його участі.

Матерали справи містять заяву від власника майна ОСОБА_3 про розгляд клопотання без її участі.

Перевіривши доводи клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Як зазначено у клопотанні, вилучені речі мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, мають силу речових доказів та зберегли на собі сліди злочину.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що речі, вказані у клопотанні відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на думку суду, є достатньо підстав вважати, що вилучені предмети,що вказані прокурором у клопотанні, мають доказове значення у кримінальному провадженні та на них необхідно накласти арешт з метою забезпечення збереження та проведення експертних досліджень.

Крім того, слід зазначити щодо вимог прокурора у клопотанні про визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, що це питання вирішується слідчим або прокурором відповідно до ч. 4 ст. 168 КПК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на тимчасове вилучене в ході огляду місця події 10.04.2025 майно за адресою: м. Харків, пров. Івана Лєщєнкова 12, а саме: 1) Рюкзак темно-синього кольору з візерунками, поміщено до сейф пакету PSP4106990, засвідчено підписами учасників слідчої дії.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1