Провадження №1-кп/447/7/25
Справа №447/1392/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2025 року Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області матеріали кримінального провадження №0000183, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2019, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав, Дрогобицького району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

04.05.2019 приблизно о 15:45 год. ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ», моделі «2105», із державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », рухаючись у світлу пору доби із швидкістю, близько 20-25 км/год по асфальтованій автомобільній дорозі із сполученням «Київ-Чоп», 584 км + 350 м, що поблизу с. Розвадів, Миколаївського району Львівської області, будучи не уважним до дорожньої обстановки, не врахувавши дорожніх умов, рухаючись у лівій крайній смузі руху в напрямку м. Чоп, на нерегульованому пішохідному переході здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дана дорожньо-транспортна пригода, згідно із висновком експерта №1/709 від 24.06.2019 відбулася внаслідок грубого порушення водієм автомобіля марки «ВАЗ», моделі «2105», із державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », ОСОБА_3 правил дорожнього руху України, а саме: п.п. 18.1 «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам,для яких може бути створена перешкода чи небезпека»; п.п. 18.4 «якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

У результаті порушення ОСОБА_3 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України призвело до того, що пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого поперечного перелому середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів. Забійно-рвані рани лівої кисті. Відкриті уламкові переломи проксимальних фаланг 3-4-5-го пальців зі зміщенням фрагментів». Відповідно до записів медичної документації діагностовано: травматичний шок 3 ступеня. Комбінована травма лівого стегна і кисті, яка супроводжувалася травматичним шоком 3 ступеня, згідно висновку експерта №391 від 23.05.2019 відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Обвинувачений у судовому засіданні вину у вчиненому визнав. Просив суворо не карати, цивільний позов визнав частково в сумі 10 000 грн.

Безпосередньо дослідивши докази подані стороною обвинувачення під час судового розгляду, провівши у повному обсязі судовий розгляд, дослідивши нижченаведені письмові докази, допитавши свідків, потерпілу, обвинуваченого, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_3 повністю та об`єктивно стверджується наступними дослідженими по справі доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

- даними з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.05.2019, складеного за участі понятих, відповідно до яких слідчим СВ Миколаївського ВПГУНП у Львівській області ОСОБА_7 о 16:30 год. на ділянці автодороги Київ-Чоп, 584 км + 352 м, с. Розвадів розпочато огляд місця ДТП у похмуру, дощову погоду. На момент ДТП та під час огляду дорожнє покриття було асфальтобетонним, зволоженим і вологим. На момент огляду ділянка дороги освітлювалась природнім освітленням. На автомобілі «ВАЗ 2105» виявлено вм`ятину на лівому крилі, вм`ятину на капоті, відірване ліве дзеркало, на лівих дверях зі сторони водія наявне відшарування фарби, передній бампер з лівої сторони вмятий. До протоколу огляду долучено схему місця ДТП від 04.05.2019 та фототаблицю;

- даними з висновку експерта №391 від 23.05.2019 судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , проведеної на підставі ухвали слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_8 від 13.05.2019, відповідно до якого у приміщенні КНП «8-ма МКЛ м. Львова» проведено судово-медичну ОСОБА_9 , 1946 року народження. Відповідно до даного висновку, потерпіла отримала закритий поперечний перелом середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів. Забійно-рвані рани лівої кисті. Відкриті уламкові переломи проксимальних фаланг 3-4-5-го пальців зі зміщенням фрагментів. На момент проведення судово-медичної експертизи виявлено ще садно в ділянці зовнішньої кісточки правого гомілково-ступневого суглобу. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, можливо, від виступаючих частин автомобіля, із подальшим падінням потерпілої на площину, могли виникнути незадовго до поступлення у лікарню 04 травня 2019 року під час дорожньо-транспортної пригоди. Така комбінована травма лівого стегна і кисті, яка супроводжувалася травматичним шоком ІІІ ст., відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення;

- даними з висновку експерта №1/566 від 28.05.2019, проведеного на підставі ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 07.05.2019, відповідно до яких на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2105» р.н. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. На момент огляду система рульового керування досліджуваного автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2105» р.н. НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією. На момент огляду перевірити систему освітлення досліджуваного автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2105» р.н. НОМЕР_1 не представилось можливим по причині відсутності джерела енергії акумуляторної батареї;

- даними з висновку експерта №1/567 від 28.05.2019, проведеного на підставі ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 07.05.2019, згідно з якими, автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2105» р.н. НОМЕР_1 первинно контактував своєю передньою лівою частиною з групою відносно твердих предметів (може бути тіло пішохода) та відносне пересування предметів (предмету) проходило в напрямку спереду до заду по відношенню до його поздовжньої осі;

- даними з висновку експерта №1/709 від 24.06.2019, проведеного на підставі ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 10.06.2019, згідно з якими, в даній дорожній ситуації, водій автомобіля «ВАЗ -2105» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був керуватись технічними вимогами п.п. 18.1. та 18.4. чинних ПДР. При швидкості руху автомобіля «ВАЗ 2105» р.н.з. НОМЕР_1 в 20…25 км/год, його водій ОСОБА_3 мав технічну можливість виконати вимоги чинних ПДР, щодо надання переваги в русі пішоходу ОСОБА_6 , шляхом своєчасного гальмування свого автомобіля. В дані дорожній ситуації, дії водія ОСОБА_3 не відповідали технічним вимогам п.п. 18.1. та 18.4. чинних ПДР і вказана невідповідність дій водія, знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної пригоди. З технічної точки зору при заданих вихідних даних, причиною настання даної пригоди стали не відповідаючі технічним вимогам п.п. 18.1 та 18.4. чинних ПДР, в залежності від варіанту розвитку даної пригоди, дії водія автомобіля «ВАЗ-2105» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , які виразились в тому, що він не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_6 , хоча технічна можливість для цього в нього була;

- протоколом огляду речей від 22.05.2019, а саме автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2105» д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору, пов`язані з ДТП пошкодження локалізовані в його передній правій частині. При безпосередньому вивченні та аналізі пошкоджень на вказаному автомобілі було встановлено, що ліве бокове дзеркало зруйноване та відсутнє в місці свого кріплення. Передня частина лівого крила в районі лівої фари деформована в напрямку з переду до заду. Будь які інші пошкодження, що могли б свідчити про контактування даного транспортного засобу із пішоходом відсутні. До протоколу огляду долучено фотокопії автомобіля;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.06.2019 у с. Розвадів, Миколаївського району Львівської області, ділянка автодороги Київ Чоп, 584 км + 352 м за участю свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якого свідок ОСОБА_10 вказав, що механізм наїзду відбувався таким чином, як на нього вказував водій ОСОБА_3 . Крім цього під час проведення експерименту за участю ОСОБА_3 свідок ОСОБА_10 був присутнім, слідкував за вказаними ОСОБА_3 замірами, та допомагав йому розмістити автомобіль, пішохода та автобус у запропонованих слідчим положеннях. Повністю підтримує заміри і взаємні положення, які вказав ОСОБА_3 , тому проводити нові заміри за його участі ОСОБА_10 вважає недоцільним;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.05.2019 у с. Розвадів, Миколаївського району Львівської області, ділянка автодороги Київ Чоп, 584 км + 352 м за участю свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно якого свідок ОСОБА_11 вказала, що 04.05.2019 близько 15:00 години точно сказати не може, вона пішла на зупинку в с. Розвадів, Миколаївського району Львівської області. Будучи біля зупинки,що у с. Розвадів,Миколаївського району Львівської області,а точніше на першій зупинці від м. Миколаєва, Львівської області, що біля автозаправки «ANP» свідок ОСОБА_11 та пішохід ОСОБА_12 одночасно підійшли до пішохідного переходу та стали на узбіччі, а саме на землі та очікували можливості перейти автодорогу Київ-Чоп по пішохідному переході. В цей день погода була поганою, на дворі було тепло, видимість на дорозі складала 200 метрів або і більше, асфальт був мокрий, після дощу, небо було захмарене. На даній ділянці дороги регулювання здійснювалося відповідно до дорожньої розмітки, дорожніми знаками. Дорога мала в місці пішохідного переходу по дві смуги руху в кожному напрямку і розділена подвійною повздовжньою лінією. Перед пішохідним переходом ОСОБА_11 та пішохід ОСОБА_12 стояли близько 2-3 хвилини, так як потік автомобілів був великий і важко було пройти пішохідний перехід. В один момент в сторону м. Чоп рухалася колона із автомобілів, яка йшла одна за одною, при тому дистанція між ними складала близько 10 метрів або і менше. В той час коли проїхала передостання машина за нею рухався автомобіль ВАЗ синього кольору у лівій крайній смузі. Коли даний автомобіль знаходився на відстані близько 2-3 метрів до початку пішохідного переходу, пішохід ОСОБА_13 різко вибігла на пішохідний перехід і почала його перебігати. Свідок ОСОБА_14 в той момент почала кричати що вона робить, куда біжить та настрашившись відвернула голову у бік щоб не бачити наїзду. Події розвинулися буквально в 2-3 секунди. Коли свідок ОСОБА_14 почула удар повернула голову назад і побачила як пішохід ОСОБА_13 уже падала на асфальт. Свідок ОСОБА_14 не бачила як саме відбувався наїзд, приблизне місце де відбувся наїзд, швидкість автомобіля та темп пішохода може показати.Свідок ОСОБА_14 розташувала на проїзній частині дороги, задіяний в експерименті службовий автомобіль «ВАЗ» моделі «2105» н.з. НОМЕР_2 , в момент наїзду на пішохода. З врахуванням розташованого, на проїзній частині було відмічено місце наїзду на пішохода. Проведеними замірами встановлено, що місце наїзду знаходиться в межах розмітки «Зебра». Свідок ОСОБА_14 вказала на проїзній частині розташування автомобіля під час його руху проїзною частиною, до моменту настання даної пригоди. Також свідок розташувала на узбіччі статистів таким чином, як вона та пішохід ОСОБА_12 стояли біля пішохідного переходу перед автопригодою. Свідок ОСОБА_14 відтворила темп руху пішохода до наїзду.

Під час слідчого експерименту використовувались: колесо курвіметр з ціною поділки 0,1 м; крейда білого кольору; службовий автомобіль «ВАЗ» моделі «2105» н.з. НОМЕР_2 , електронний секундомір.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.06.2019 у с. Розвадів, Миколаївського району Львівської області, ділянка автодороги Київ Чоп, 584 км + 352 м за участю свідка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого свідок ОСОБА_3 повідомив, що учасники слідчого експерименту знаходяться саме у тому місці, в якому 04.05.2019 відбулась дорожньо-транспортна пригода, свідком якої він був. Дорожні та погодні умови на час проведення даної слідчої дії: світла пора доби, суха погода. Свідок вказав, що 04.05.2019 близько 13:00 години разом із ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 виїхали на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2105», д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору з м. Львова додому у м. Борислав. Автомобіль був у технічно справному стані, система рульового керування та гальмівна система також були у справному стані. Погода в цей день була поганою, на дворі було сиро, видимість на дорозі складала близько 100 метрів, асфальт був мокрий, росив дощ, небо було захмарене.

Під`їжджаючи до населеного пункту с. Розвадів, Миколаївського району Львівської області, рухався із швидкістю 20-25 км/год спереду рухався автомобіль, на зустріч йшла колона автомобілів. Регулювання на даній ділянці дороги здійснювалося відповідно до дорожньої розмітки, дорожніми знаками. Дорога мала дві смуги руху в кожному напрямку і розділена подвійною повздовжньою лінією. Під`їжджаючи до пішохідного переходу свідок рухався по лівій крайній смузі руху, перед ним рухався легковий автомобіль. ОСОБА_3 тримав безпечну дистанцію. Свідок ОСОБА_3 розташував на проїзній частині дороги, задіяний в експерименті автомобіль «ВАЗ» моделі «2105» д.н.з. НОМЕР_1 в момент наїзду на пішохода, було відмічено місце наїзду на пішохода. Проведеними замірами встановлено, що місце наїзду знаходиться в межах розмітки «Зебра» на відстані 2,3 м до її закінчення у напрямку руху до м. Чоп, та на відстані 4,5 м до правого краю проїзної частини дороги та на відстані 0,7 м до лінії розмітки, яка розділяє основну смугу і смугу розгону. Свідок ОСОБА_3 вказав на проїзній частині взаємне розташування керованого ним автомобіля та попутного автобуса під час руху проїзною частиною, до моменту настання дорожньо-транспортної пригоди. Під час слідчого експерименту використовувались: колесо курвиметр з ціною поділки 0,1 м; крейда білого кольору; автомобіль «ВАЗ» моделі «2105» д.н.з. НОМЕР_1 , рейсовий автобус «Еталон» д.н.з. НОМЕР_3 ; електронний секундомір;

- показами потерпілої ОСОБА_18 , яка повідомила суду, що близько 15:00 год. 04.05.2019 переходила дорогу на пішохідному переході у с. Розвадів і попала у ДТП. Перед переходом вона зупинилась, бо зі Львова їхала колона машин, пропустила колону і пішла, на зупинці автобусів чи машин не було, були люди. Дорога була мокрою. У місці ДТП було 4 полоси. Через перехід потерпіла йшла прискореним кроком, пройшла 1 полосу і частину 2 як почула удар у ліву сторону. ДТП відбулося на пішохідному переході, автомобіля вона не бачила. У руках потерпіла мала сумку і кульок. Які ушкодження дістала потерпіла не пам`ятає. У Миколаївській лікарні пробула 3 дні і згодом забрали у 8 лікарню до Львова. Операція була на ногу, вставляли штирі. 9 днів була в лікарні, реабілітація тривала 3 місяці вдома Страхова відшкодувала потерпілій 21000 грн., обвинувачений дав потерпілій 300 $;

- показами допитаних у судовому засіданні, свідків:

свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка повідомила, що разом з потерпілою стояли на пішохідному переході у с. Розвадів. На дорозі була розмітка пішохідного переходу. ДТП відбулось на пішохідному переході. На узбіччях зупинених авто не було. Зі сторони Львова рухалась колона машин, перед останньою машиною потерпіла швидко пішла, чи був звук гальмування свідок не пам`ятає. Зіткнення відбулось на першій полосі від свідка і потерпілу відкинуло. Самого удару свідок не бачила;

- показами свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який повідомив, що вони разом із ОСОБА_3 їхали з роботи по трасі. ОСОБА_19 був за кермом, на пішохідному переході була жінка. ОСОБА_19 намагався оминути її, однак не вийшло. Тоді падав дощ, дорога була мокрою. Перед пішохідним переходом на зупинці, в напрямку м. Стрий, стояв автобус і перед автобусом був пішохідний перехід. Жінка вийшла перед автобусом. Свідок був присутній на слідчому експерименті. Жінка рухалась по пішохідному переході. Потерпілій надавали допомогу, у неї був шок;

- допитом експерта ОСОБА_20 , яка повністю підтримала даний нею висновок №391 від 23.05.2019.

З метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено такі процесуальні рішення, документи та інші матеріали:

- постанову слідчого СВ Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_21 про визнання предметів та речей речовими доказами від 22.05.2019, відповідно до якої автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2105» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000183 та постановлено зберігати у м. Миколаїв, вул. Львівське шосе, 1 Львівської області;

- ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_8 від 07.05.2019 у справі №447/986/19, провадження №1-кс/447/479/19, відповідно до якої накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2105», синього кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2105», синього кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , які є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000183.

Крім цього, судом були досліджені довідки про витрати на проведення інженерно-транспортної експертизи №1/567 від 28.05.2019, інженерно-транспортної експертизи №1/566 від 28.05.2019, інженерно-транспортної експертизи №1/709 від 24.06.2019.

Таким чином, документально підтверджені процесуальні витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні складають 5495,35 грн.

Також у судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого, надані стороною обвинувачення: копія паспорту громадянина України; вимога про судимість ОСОБА_3 , відповідно до якої обвинувачений раніше не судимий; характеристика, видана 04.06.2019 ПП «Борислав-Комфорт», згідно з якою на ОСОБА_3 за час проживання за адресою: АДРЕСА_1 , скарг на нього з боку сусідів не надходило, участі в громадському житті підприємства не приймає, на товариських судах не розглядався; копію посвідчення водія; довідка №426, видана 04.06.2019 ПП «Борислав-Комфорт» про склад сім`ї; довідки, видані 06.06.2019 КНП «Центральна міська лікарня м. Борислав» Бориславської міської ради ОСОБА_3 про те, що такий на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, у межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Надані стороною обвинувачення та досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані, в сукупності між собою підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , такі зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими Закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

При цьому суд зауважує, що стороною захисту належність та допустимість доказів, у порядку, встановленому КПК України, протягом розгляду справи не оспорюється.

Таким чином, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Суд зазначає, що при здійсненні судового розгляду кримінального провадження відносно потерпілого, суд керувався міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, загальними положеннями Кримінального процесуального і Кримінального кодексів України, з урахуванням особливостей, передбачених главою 38 КПК та розділу ХV Загальної частини КК.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує тяжкість вчиненого злочину, а саме те, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується здебільшого позитивно, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, відсутні обставини, які обтяжують покарання.

Згідно з досудовою доповіддю, у якій міститься інформація про соціально- психологічну характеристику обвинуваченого, оцінка ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення з витягом, інформація про вплив криміногенних факторів на поведінку обвинуваченого, висновок про можливість виправлення без обмеження або позбавлення волі на певний строк, ймовірність вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину повторно низький, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Орган пробації вважає за доцільне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні інкримінованого йому злочині та призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75, КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання із випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

З урахуванням вимог ст. 77 КК України, до ОСОБА_3 слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, зважаючи на те, що останній вчинив злочин у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху України, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілій.

Суд вважає, що таке покарання із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, принципу індивідуалізації призначеного покарання, є достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

07.05.2019 ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області у судовому провадженні №1-кс/447/479/19 (справа №447/986/19) на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , належить ОСОБА_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 та на свідоцтво про реєстрацію транспортного НОМЕР_5 , було накладено арешт.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України, зазначений арешт слід скасувати.

Відповідно до постанови слідчого СВ Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_21 про визнання предметів та речей речовими доказами від 22.05.2019, автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2105» д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом та передано на зберігання на територію стоянки транспортних засобів, що за адресою: вул. Львівське шосе, 1, м. Миколаїв Львівської області.

На підставі ст. 100 КПК України, автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить повернути власнику.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, із обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути витрати на залучення експертів у розмірі 5495,35 грн.на користь держави.

Що стосується вирішення питання пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні суд вважає за необхідне вказати таке.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної або юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

На адресу суду 23.07.2019 надійшов цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування 50 000,00 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 23404,76 грн. матеріальної шкоди, а також про вирішення питання про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення після розгляду справи по суті.

23.01.2020 на адресу суду надійшла заява про уточнення цивільного позову, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн., та вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення після розгляду справи по суті.

14.09.2021 на адресу суд надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно якої потерпіла ОСОБА_6 просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду у розмірі 48988, 87 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 23 ЦК, моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема, фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 вказаної постанови визначено, що позивачем має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку із ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків із оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 5 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є та не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» ЄСПЛ зазначив, що з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги.

Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Так, судом встановлено, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 потерпілій завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях у зв`язку із значним погіршенням фізичного, а , відповідно, і морального здоров`я, порушився режим сну, звичний устрій життя. Суд погоджується з доводами позивачки, що її психологічний та фізичний стан після події змінився.

Разом із тим, суд враховує зміст положень ч. 2 ст. 1193 ЦК, якою регламентовано, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

У цьому кримінальному провадженні встановлено, що обвинувачений здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 на нерегульованому пішохідному переході, у дощову погоду, при цьому будучи тверезим, не залишив місце ДТП, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_6 подала до суду копії виписок із лікарні та чеки на придбання необхідних медикаментів.

Безумовно, унаслідок вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, потерпіла ОСОБА_6 зазнала страждань у зв`язку із отриманими травмами, перенесеною операцією, тривалим розладом здоров`я, втратою функцій лівої руки, яка фактично в непрацюючому стані, а потерпіла є лівшою, що створює їй суттєві незручності у повсякденному житті. Враховуючи позицію обвинуваченого щодо готовності відшкодування моральної шкоди, проте, у меншому розмірі, аніж просить потерпіла, виходячи із вимог розумності та справедливості, неможливість оцінки душевних страждань матеріальним виміром, суд вважає за можливе встановити адекватну матеріальну сатисфакцію завданій моральній шкоді та задоволити цивільний позов частково.

Оцінивши надані сторонами докази та доводи учасників процесу, суд прийшов висновку, що справедливим та співмірним буде розмір морального відшкодування потерпілій у розмірі 30 000,00 гривень.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України, арешти майна, накладені у вказаному кримінальному провадженні, слід скасувати.

Щодо долі речових доказів, наявних у справі, питання слід вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 118, 120, 127, 128, 174, 349, 370, 374 КПК України, ст. 23, 1167, 1187, 1193 ЦК України, ст. 137, 141, 182 ЦПК України, суд, у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, поклавши на нього наступні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 5495,35 грн.(п`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) гривень 35 копійок.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області у судовому провадженні №1-кс/447/479/19 (справа №447/986/19) на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Речові докази у справі, а саме:

- автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 повернути законному володільцю.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 30 000 (тридцять) тисяч гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, відповідно до ст. 532 КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1