ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/473/25 Справа № 204/1458/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 рокуДніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0000932 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2025 року, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді від 10 лютого 2025 року продовжено стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 квітня 2025 року, без визначення застави.

Своє рішення слідчий суддя мотивував доведеністю обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 та що остання може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілого в цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, а врахувавши обставини, які заважають завершити досудове розслідування, а також особу підозрювану слідчий суддя продовжив запобіжний захід. Не визначив слідчий суддя й заставу.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовані тим, що рішення слідчого судді незаконне, так як підозра необгрунтована. При цьому, порушено підслідність, скільки СВ УСБУ у Дніпропетровській області не повинен проводити досудове розслідування. Крім цього, обшук автомобіля проведений з порушенням без участі захисника про якого клопотала ОСОБА_7 , яка також була позбавлена можливості вільно залишити місце, хоча протокол затримання був складений значно пізніше. Крім цього, в слідства були ухвали на проведення обшуку іншого транспортного засобу. Стосовно наявності ризиків, то захисник вважає їх теж не доведеними, оскільки доказів їх наявності до клопотання не надано, і ризики спростовуються поведінкою ОСОБА_7 , яка ніяких протиправних дій не вчиняла. Захисник вказує, що ОСОБА_7 раніше не судима, має позитивну характеристику, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, є особою, яка не перебуває під наглядом лікарів нарколога та психіатра. Окрім цього, слідчий суддя повинен був визначити розмір застави. Вказує апелянт і про порушення розумних строків тримання під вартою.

В апеляційному суді захисник та підозрювана підтримали вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання та надані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки слідчого судді про продовження строку застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правильними.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Приписами ст. 178 КПК України передбачено що, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На підставі аналізу мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на наступні обставини.

Так, згідно до матеріалів клопотання слідчим відділом УСБУ у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000932 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст. 114-1, ч.3 ст. 332 КК України.( а.с.10-11)

Доводи апеляційної скарги про порушення правил підслідності безпідставні, так як за правилами ч.2 ст. 216 КПК України, Слідчі органи безпеки здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, в тому числі й за ст. 114-1 КК України, за яким проводиться дане кримінальне провадження.

24 жовтня 2024 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України(а.с.32-35), та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 114-1, ч.3 ст. 332 КК України.(а.с.36-43), а 16 січня 2025 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри на ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч.3 ст. 332 КК України.(а.с.44-54)

Строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, тобто до 24 квітня 2025 року і слідчий суддя продовжив ОСОБА_7 строк тримання під вартою в межах зазначеного строку.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч.3 ст. 332 КК України, яка підтверджується долученими до клопотання слідчого матеріалами.

Доводи апеляційної скарги щодо недопустимості доказу протоколу обшуку автомобіля, так як обшук був проведений без участі адвоката, апеляційний суд вважає безпідставним. Так за правилами ст. 236 КПК України, для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. Незалежно від стадії цієї слідчої дії слідчий, прокурор, інша службова особа, яка бере участь у проведенні обшуку, зобов`язані допустити на місце його проведення захисника чи адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу. Тобто, участь адвоката під час обшуку не є обов`язковою, такий залучається по приїзду на місце слідчої дії.

Стосовно доводів про складання протоколу затримання значно пізніше після позбавлення ОСОБА_7 вільно пересуватися, то апеляційний суд зазначає, що ст. 208 КПК України не вимагає складання протоколу затримання негайно в ході затримання. Такий протокол має бути складений, як тільки це стане практично можливим. Про наведене свідчить і вказівка в ч. 5 ст. 208 КПК стосовно того, що в протоколі затримання, крім часу складання протоколу, має зазначатися місце, дата і точний час затримання відповідно до положень ст. 209 цього Кодексу. Вказане узгоджується із правозастосовними позиціями Верховного Суду, зокрема, в постанові від 24 січня 2024 року (справа № 175/1906/22, провадження № 51-3855км23).

Не знайшли свого підтвердження доводи про відсутність ризиків.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як видно з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- на даний час ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочинів проти основ національної безпеки, і забезпеченню призову та мобілізації. Підозрювана хоча має постійне місце проживання, сім`ю, працює, однак ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, не можна визнавати недоведеним.

- органом слідства не проведено ще всі слідчі-розшукові дії, та не вилучено частину документів, які мають значення для досудового розслідування, тому підозрювана перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході, може вчиняти незаконні дії з метою знищення, спотворення чи схову даних документів ;

- щодо обставин можливого впливу на потерпілого чи свідків у цьому ж кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 відомі анкетні дані таких осіб, протоколи допиту яких, в ому числі долучалися до клопотань слідчого;

- можливість вчинення іншого кримінального правопорушення обумовлена тим, що вчинення злочинних дій відбувалося тривалий час, поки таку не припинено правоохоронними органами.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування відносно підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Встановлена в ухвалі слідчого судді наявність вищенаведених ризиків при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.

Постановляючи ухвалу про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував дані про особу підозрювану, особливості її життєдіяльності, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини кримінального правопорушення, суспільну небезпеку інкримінованого органом досудового розслідування злочину і дійшов до вірного висновку про задоволення клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя врахував обставини наведені в клопотанні про продовження строку тримання під вартою, які заважають закінченню досудовому розслідуванню.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення розумних строків тримання під вартою є необгрунтованими, з тих підстав, що за правилами п. 2 ч.3 ст. 197 КПК України, сукупний строк тримання під вартою не може перевищувати 12 місяців за тяжкі злочини. ОСОБА_7 затримана 24 жовтня 2024 року.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

На переконання колегії суддів, при продовженні підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом правомірно не визначено розмір застави, враховуючи положення абз. 3ч. 4 ст. 183 КПК України, а також з огляду на те, що покладення на підозрювану процесуальних обов`язків, передбачених запобіжним заходом у виді застави, ставить під сумнів забезпечення її належну процесуальну поведінку, а відтак не мінімізує вищевказані ризики для кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2025 року, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.332 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4