В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/304/25

27 березня 2025 року Богородчанський районний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани Івано-Франківського району Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження № 0000027 від 21.02.2025 р. по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Івано-Франківськ, місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , має вищу освіту, не одруженого, депутатом не обирався, перебуває на обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В січні 2025 року, ОСОБА_4 , перебуваючи у власному будинку, що в АДРЕСА_1 , у підвальному приміщенні знайшов ніж, який має ознаки холодної зброї та належав його покійному батьку. В подальшому, ОСОБА_4 зберігав вказану холодну зброю у нижньому відділення панелі лівої передньої дверки власного транспортного засобу BMW 320 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

20.02.2025, близько 15 год. 19 хв., ОСОБА_4 , прямуючи на вищевказаному транспортному засобі в напрямку селища Богородчани, неподалік супермаркету АТБ, що по вул. Шевченка у селищі Богородчани Богородчанської ТГ, був зупинений працівниками поліції з метою перевірки документів на підставі норм Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та п. 11 розпорядження КМУ №181-р від 24.02.2022 «Питання запровадження та забезпечення здійснення заходів правового режиму воєнного стану в Україні».

В ході перевірки документів водія ОСОБА_4 , у нижньому відділення панелі лівої передньої дверки транспортного засобу BMW 320 реєстраційний номер НОМЕР_1 виявлено ніж, який в останнього вилученого слідчо-оперативною групою відділення поліції.

Згідно висновку експерта, вилучений предмет, подібний на ніж, є холодною зброєю колюче-ріжучої дії, а саме мисливським ножем загального призначення, виготовлений саморобним способом. Вказану холодну зброю ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно, без передбаченого законом дозволу, перевозив при собі у автомобілі, котрим користувався, тобто незаконно її носив.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 263 КК України за ознаками незаконного носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

10.03.2025р. між прокурором Богородчанського відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000027 від 21.02.2025р. та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 досягнута угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Відповідно до умов угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав під час досудового розслідування свою винуватість у вчиненому діянні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення у судовому провадженні.

Згідно вказаної угоди, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання: за ч.2 ст. 263 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Сторонам угоди, судом роз`яснено наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, згідно з ч. 2 ст. 473 КПК України, а також про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право протягом встановлених строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення, звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Прокурор вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, прокурору відомі та зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, беззастережно, суду пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 просив суд затвердити угоду, оскільки зміст останньої відповідає інтересам його підзахисного.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаних обставин, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України. Покарання, яке узгоджено сторонами угоди, відповідає не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також суд враховує, що покарання визначено з урахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст.65-67 КК України, а ОСОБА_4 у судовому засіданні однозначно заявив, що зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Частиною 5 статті 469 КПК України визначено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дійшовши висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого сторонами остаточного покарання, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має дохід, покарання у виді штрафу.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами покарання.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченої підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів при проведенні експертизи.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 368, 369, 370, 373-374, 468-470, 472-475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 березня 2025 між обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 та прокурором Богородчанського відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 21.02.2025р. щодо ОСОБА_4 ..

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Речовий доказ: диск СDR, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ: предмет зовні схожий на ніж, який зберігається у кімнаті речових доказів ВП №2, знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів при проведені судово-технічної експертизи документів №СЕ-19/109-25/3363-ХЗ від 27.02.2025 в сумі 1591,80 гривень.

Арешт накладений ухвалою слідчого Богордчанського районного суду Івано-Франківської області від 24.02.2025 р., скасувати.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинувачем може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1