Справа № 186/912/23
Провадження № 1-і/188/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 01.07.2022, стосовно ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю прокурора в режимі відео конференції: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого в режимі відео конференції: ОСОБА_3 ,

захисника в режимі відео конференції: ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Клопотання обґрунтоване тим, що 26 січня 2025 року закінчується строк тримання обвинуваченого під вартою. Однак, він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зав`язків, а саме: не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, та враховуючи тяжкість злочину, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_3 особисто знайомий із свідками, допитаними в ході розслідування кримінального провадження, та, знаючи про місце їх проживання, у випадку наявності у нього можливості вільного пересування може незаконно впливати на них будь-яким чином з метою зміни свідчень у цьому кримінальному провадженні для уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_3 , маючи непогашену судимість за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, у період іспитового строку вчинив аналогічне правопорушення, тому з метою власного збагачення він може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Прокурор стверджує, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не дає можливості запобігти вказаним ризикам, однак альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 може бути застосований запобіжний захід у вигляді застави, що регламентується ст. 182 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважав клопотання необґрунтованим, а достатнім запобіжним заходом - цілодобовий домашній арешт, оскільки відсутні докази впливу обвинуваченого на потерпілих чи свідків, наявності у нього умислу на переховування або продовження вчинення правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію захисника.

Вислухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, дослідивши клопотання прокурора, суд зазначає наступне.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною першою статті 177 КПК України передбачені, зокрема, такі ризики неналежного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, як спроби:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1);

незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3);

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (п. 5).

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), викладену в п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно з якою «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Суд бере до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який на час його скоєння був передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, і відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким. Обставини його вчинення, викладені у обвинувальному акті, та не спростовані вже дослідженими судом доказами і можливість отримання обвинуваченим покарання у вигляді позбавлення волі дають суду підстави для висновку про існування ризиків, вказаних у клопотанні прокурора.

Суд вважає, що з огляду на наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, існування ризиків, які не зменшилися під час судового розгляду і полягають у тому, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, враховуючи конкретні обставини справи, викладені в обвинувальному акті і частково перевірені судом під час дослідження частини доказів обвинувачення, слід продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначити розмір застави та зазначити, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, у таких межах: від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд, враховуючи приписи ч. 4 ст. 182 КПК України, викладені у обвинувальному акті відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 та розмір завданої злочином, у якому він обвинувачується, шкоди, вважає необхідним визначити заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що є мінімально можливим розміром.

У разі невиконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків, застава звертається в дохід держави і суд може змінити запобіжний захід на більш суворий.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 199, 331, 372, 392, 532 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з 20 січня 2025 року до 20 березня 2025 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 на строк два місяці з моменту звільнення його з-під варти такі обов`язки:

1) прибувати до суду за викликом;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала підлягає оскарженню безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1