В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2025 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 461/1822/25 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне, Луганської області, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, зокрема:

вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 11.01.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить (вісімсот п`ятдесят) гривень, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23.04.2024 покарання у виді штрафу замінено покаранням у виді 60 (шістдесят) годин громадських робіт;

вироком Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2023 р. за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить (вісімсот п`ятдесят) гривень, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04.03.2024 покарання у виді штрафу замінено покаранням у виді 50 (п`ятдесяти) годин громадських робіт;

вироком Галицького районного суду м. Львова від 11.03.2025 р. призначено покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді одного року обмеження волі. Відповідно до ч.1 ст.71, ч.1 ст. 72 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю вироків Шевченківського районного суду м. Львова від 11.01.2024 року та Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2023 року, у виді одного року та десяти днів обмеження волі

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. В подальшому ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2024 року замінено засудженому ОСОБА_3 несплачену суму штрафу, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 23 жовтня 2023 року, у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, на покарання у виді 50 (п`ятдесяти) годин громадських робіт.

27 лютого 2025 року провідним інспектором Личаківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_4 за адресою: м. Львів, вул. Мартовича, 3, ознайомлено ОСОБА_3 , з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного йому ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2024 року та попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, він може бути притягнений до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, про що останній 27 лютого 2025 року власноруч виконав підпис на відповідній підписці.

Проте, ОСОБА_3 , 27 лютого 2025 року, перебуваючи у Личаківському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, що за адресою: м. Львів, вул. Мартовича, 3, в порушення умов відбування покарання, умисно, без поважних причин, маючи реальну можливість його відбути, всупереч інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання та попередженого про передбачену законодавством кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, відмовився та вказав, що не має наміру їх відпрацьовувати без вагомих на те причин, чим допустив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та порушив обов`язки, покладені на нього ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2024 року, не відпрацювавши 50 (п`ятдесяти) годин громадських робіт без поважних причин.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст. 302 КПК України, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

На виконання вимог ч.3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту долучено заяву обвинуваченого щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, за його відсутності. Заяву підписав захисник. У вказаній заяві захисником ОСОБА_5 підтверджено добровільність беззаперечного визнання вини обвинуваченим, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України, тобто у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, і за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 в порушення умов відбування покарання, умисно, без поважних причин, маючи реальну можливість його відбути, всупереч інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання та попередженим про передбачену законодавством кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, відмовився та вказав, що не має наміру їх відпрацьовувати без вагомих на те причин, чим допустив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та порушив обов`язки, покладені на нього ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2024 року, не відпрацювавши 50 (п`ятдесяти) годин громадських робіт без поважних причин, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 11.03.2025 р. ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді одного року та десяти днів обмеження волі.

При цьому суд бере до уваги, що обвинувачений вчинив зазначене в цьому вироку кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України - до постановлення вироку Галицького районного суду м. Львова від 11.03.2025 р. Тому остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком і вироком Галицького районного суду м. Львова від 11.03.2025 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді одного року обмеження волі.

Призначити ОСОБА_3 остаточне покарання відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком і вироком Галицького районного суду м. Львова від 11.03.2025 року, у виді одного року та шести місяців обмеження волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня ухвалення вироку.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1