ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/405/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 15 ч.4 ст. 185, ч. 4 ст. 185,ч.1 ст.262,
ч.1 ст. 263 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційні скарги першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 262, частиною 1 статті 263 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000779 від 07.06.2024, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2024 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долина Слов`янського району Донецької області, українця, громадянина України, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, не працює, інвалідності не має, неодружений, із середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше неодноразово був судимим, востаннє 06 червня 2024 року Дзержинським районним судом м. Харкова за частиною 4 статті 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 262, частиною 1 статті 263 КК України КК України, з призначенням йому покарання:

- за частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за частиною 4 статті 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за частиною 1 статті 262 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі;

- за частиною 1 статті 263 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом часткового складання покарань остаточно призначено покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 червня 2024 року, призначено остаточно ОСОБА_8 до відбуття покарання за сукупністю вироків у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 06.06.2024 приблизно о 13:00 годині діючи повторно, в період дії воєнного стану в Україні, який введено із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами), знаходячись на території КП «Залізничний ринок» по вул. Київській, 11, в м. Ізюм Харківської області, реалізуючи протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, впевнившись, що його дії залишаться непоміченими потерпілою та іншими особами, шляхом вільного доступу, таємно вкрав пристрій для нагрівання тютюну «IQOS А1505», що належить ОСОБА_10 , чим спричинив потерпілій шкоду на суму 649,35 грн, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Окрім того, ОСОБА_8 07.06.2024 приблизно о 12:00 годині, повторно, в період дії воєнного стану в Україні, який введено із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами), знаходячись на території КП «Залізничний ринок» по вул. Київській, 11, в м. Ізюм Харківської області, реалізуючи протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, впевнившись що його дії залишаться непоміченими потерпілою та іншими особами, шляхом вільного доступу, намагався таємно із гаманця ОСОБА_11 викрасти гроші в сумі 2 620 грн. Проте не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі та не вчинив усіх дій, які вважав необхідним для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був помічений свідком ОСОБА_12 та потерпілою ОСОБА_11 .

Крім того, ОСОБА_8 21.06.2024 приблизно о 12:00 годині, повторно, в період дії воєнного стану в Україні, який введено із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами), реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, видавивши вікно, проник до будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав бінокль «Yukon» модель «10x50 WA», чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 шкоду на суму 2 984 грн. Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Окрім того, ОСОБА_8 21.06.2024, приблизно о 12:00 годині, точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що у будинку АДРЕСА_3 тимчасово мешкають військовослужбовці ЗСУ, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужої вогнепальної зброї та бойових припасів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, видавивши вікно проник до вказаного будинку, звідки, діючи таємно, вкрав нарізну вогнепальну зброю - карабін моделі «STAG-10» калібру 7,62 мм (під патрон калібру .308Win та 7.62x51 NATO), заводський серія/номер: НОМЕР_1 в чорному чохлі, вартістю 164640 грн. та 45 бойових гвинтівкових патронів, калібру 7.62x51 NATO, призначених для стрільби з нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (гвинтівки, карабіни, кулемети), вартість яких визначити не надалось можливим, чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 , шкоду на загальну суму 164 640 грн. Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденими вогнепальною зброєю та боєвими припасами на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_8 21.06.2024 приблизно о 12 годині, точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, з житлового будинку АДРЕСА_3 , де тимчасово мешкають військовослужбовці ЗСУ, вкрав карабін моделі «STAG-10» калібру 7,62 мм (під патрон калібру .308Win та 7.62x51 NATO), заводський серія/номер: НОМЕР_1 в чорному чохлі та 45 набоїв калібру 7.62x51 NATO, які не маючи передбаченого та установленого чинним законодавством дозволу, всупереч вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 (зі змінами та доповненнями) та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 (зі змінами та доповненнями), діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, реалізуючи злочинний умисел на зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів відніс та заховав в копиці сіна поблизу домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , та зберігав до 21 червня 2024 року.

Співробітниками Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області 21 червня 2024 року в період часу з 17 години 15 хвилини до 17 годин 55 хвилин під час проведення огляду місця події поблизу приватного домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , було вилучено у ОСОБА_8 карабін моделі «STAG-10» калібру 7,62 мм (під патрон калібру .308Win та 7.62x51 NATO), заводський серія/номер: НОМЕР_1 в чорному чохлі, який згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/18650-БЛ від 04.07.2024, є нарізною вогнепальною зброєю виготовленою промисловим способом та 45 набоїв калібру 7.62x51 NATO, які згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/18651-БЛ від 03.07.2024 є бойовими гвинтівковими патронами калібру 7.62x51 NATO виготовлені промисловим способом, призначені для стрільби з нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (гвинтівки, карабіни, кулемети), відносяться до категорії боєприпасів.

Окрім того, ОСОБА_8 21.06.2024 приблизно о 12:00 годині, точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, повторно, в період дії воєнного стану в Україні, який введено із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами), реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, видавивши вікно, проник до будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно виніс на територію вказаного подвір`я поліпропіленову господарську сумку у клітинку 70x60 см. біло - синього кольору, вартістю 102 грн в якій міститься: 6 однакових запакованих скляних банок з кавою розчинною 100% сублімованою «Nescafe Gold», TOB «Nestle Україна», вагою по 190 грам у кожній, загальною вартістю 1 590 грн, 1 картонна коробка з надписом «IMPRA BEST QUALITY PURE CEYLON TEA» вагою 200 грам в якій мається 100 пакетиків з чаєм масою по 2 грами, без пошкоджень, яку запаковано у поліетилен, вартістю 170 грн, 1 запакований полімерний пакет з надписом на ньому «JACOBS MONARCH SIGNATURE», TOB «Якобс Дау Егбертс Україна», вагою 400 грам, вартістю 439 грн, 1 запакована пластикова пляшка об`ємом 1 літр на якій мається паперова етикетка з надписом «МАЙОЛА ЕКСТРА ОЛІЯ СОНЯШНИКОВА РАФІНОВАНА ДЕЗОФОРОВАНА ВИМОРОЖЕНА», ТМ «Майола», вартістю 76,80 грн., 4 (чотири) однакових металевих балончиків з надписом на них «ГАЗ БУТАН ПРОПАН ГАЗОВИЙ КАРТРИДЖ ВРС-227 X- TREME PROFESSIONAL», вагою по 227 грам кожен, загальною вартістю 272 грн, 1 турнікет з надписом на ньому «CAT COMBAT APPLICATION TOURNIQUET NSN65-15-01 -521-7976 4 G7 LOT 201J042» чорного кольору, який запаковано у поліетилен, вартістю 1300 грн, 1 складна саперна лопатка «TRIZAND» у тканевому чохлі чорного кольору, у новому стані, вартістю 555 грн, 1 металевий мультитул 24в1 TM «GRAND WAY» у чохлі чорного кольору з тканини з надписом на ньому «TOOLS», вартістю 520 грн, 1 каліматорний приціл «Aimpoint М3290-120020 RP-SDCTE 18EHV В #W4926966», у справному стані, вартістю 8 500 грн, тепловізійний монокуляр в прорезиновому корпусі чорного кольору та кольору хакі «Eye E3w InfiRay PN:20B-1101-00A S/N: 20В1A-ZU6395», у справному стані, вартістю 46 865 грн, та хотів вкрасти, проте не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі та не вчинив усіх дій, які вважав необхідним для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був помічений потерпілим ОСОБА_13 та свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Не погодившись з зазначеним вироком, обвинувачений та прокурор подали апеляційні скарги.

Прокурор у поданій апеляційній скарзі, просить вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.09.2024 змінити , у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а саме не застосування судом першої інстанції вимог пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, а також статей 337, 370 КПК України та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині засудження ОСОБА_8 за частиною 4 статі 185 КК України. На підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КК України закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за частиною 4 статті 185 КК України в частині інкримінованих йому епізодів від 06.06.2024 та 07.06.2024.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 за епізодом крадіжки бінокля з будинку №123 по вул. Василя Стуса, м. Ізюм від 21.06.2024 з частини 4 статті 185 КК України на частину 1 статті 162 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 162, частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 262, частиною 1 статті 263 КК України до покарання: за частиною 1 статті 162 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки; за частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; за частиною 1 статті 262 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років; за частиною 1 статі 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців.

На підставі частини 1 статті 71 КК України до покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2024 року, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 червня 2024 року, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує на те, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким крадіжки на суму до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність. Згідно вироку, ОСОБА_8 06.06.2024, 07.06.2024 здійснив крадіжку майна вартість якого становить: 649,35 грн., 2620 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 3028 грн., таким чином, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 в цій частині підлягає закриттю на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Крім того вартість викраденого ОСОБА_8 майна за епізодом від 21.06.2024 складає 2 984 грн., однак, з урахуванням способу вчинення крадіжки, а саме скоєння її з проникненням до будинку АДРЕСА_3 , то дії останнього необхідно кваліфікувати за частиною 1 статті 162 КК України.

Обвинувачений в поданій апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок змінити, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КК України закрити кримінальне провадження за частиною 4 статті 185 КК України в частині інкримінованих йому епізодів від 06.06.2024 та 07.06.2024. Перекваліфікувати його дії за епізодом крадіжки бінокля з будинку №123 по вул. Василя Стуса, м. Ізюм від 21.06.2024 з частини 4 статті 185 КК України на частину 1 статті 162 КК України.

Вважати його засудженим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 162, частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 262, частиною 1 статті 263 КК України до покарання: за частиною 1 статті 162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; за частиною 1 статті 262 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки; за частиною 1 статі 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Привести вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.06.2024 до вимог КК України, виключити посилання суду на призначення остаточного покарання відповідно до вимог статті 71 КК України.

В обґрунтування апеляційних доводів обвинувачений посилається на те, що вирок суду є надмірно суворим та таким, що суперечить принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання.

Обвинувачений зазначає, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким крадіжки на суму до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність. Так згідно вироку, 06.06.2024, 07.06.2024 він скоїв крадіжку майна вартість якого становить: 649,35 грн., 2620 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 3028 грн., таким чином, кримінальне провадження стосовно нього в цій частині підлягає закриттю на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, а епізод крадіжки від 21.06.2024 потребує перекваліфікації його дій за частиною 1 статті 162 КК України.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині зайвого неправильного застосування положення закону, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, не заперечував проти часткового задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; обвинуваченого та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити в повному обсязі, не заперечували проти часткового задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора та часткове задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, встановлений у статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені частиною 4 статті 185 КК України, ОСОБА_8 вчинив 06 червня 2024 року та його діями було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 на суму 649, 35 грн.; 21 червня 2024 року та його діями було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_13 на суму 2 984 грн., та частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України 07 червня 2024 року заподіявши потерпілій ОСОБА_11 шкоду на суму 2 620 грн.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн, а 50 відсотків від його розміру становлять 1 514 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_8 злочинів, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України, становить 3028 грн. (1 514*2 = 3028).

Як вбачається з вироку суду, діями ОСОБА_8 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілим: ОСОБА_10 в розмірі 649,35 грн.; ОСОБА_11 в розмірі 2 620 грн.; ОСОБА_13 в розмірі 2 984 грн.

Положеннями частиною 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в частині 1 статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що ОСОБА_17 вчинив два епізоди таємного викрадення чужого майна та один епізод незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна вартість якого становить 649,35 грн., 2620 грн., 2984 грн., тобто ці суми є меншими за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, суд апеляційної інстанції вважає, що, з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинені ОСОБА_8 кримінальні правопорушення не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження за епізодами вчинення ОСОБА_17 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 КК України від 06 червня 2024 року щодо потерпілої ОСОБА_10 та за частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України від 07 червня 2024 року щодо потерпілої ОСОБА_11 за пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, та проти такого закриття не заперечували учасники провадження.

Разом із цим, зважаючи на спосіб вчинення крадіжки за епізодом від 21.06.2024 щодо потерпілого ОСОБА_13 , а саме вчинення її з проникненням ОСОБА_8 до будинку АДРЕСА_3 , суд апеляційної інстанції вважає доводи прокурора та обвинуваченого про необхідність кваліфікації вищевказаних дій ОСОБА_8 за частиною 1 статті 162 КК України обґрунтованими, з наступних підстав.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд, відповідно до частини 3 статті 337 КПК України, має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до частини 2 статті 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

З огляду на зміст частини 1 статті 162 КК України, дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікації дій за частиною 4 статті 185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_8 за частиною 1 статті 162 КК України, суд апеляційної інстанції виходить із фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції, не вдаючись до оцінки та/або переоцінки доказів.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_8 21.06.2024 приблизно о 12:00 годині, повторно, в період дії воєнного стану в Україні, який введено із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами), реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, видавивши вікно, проник до будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав бінокль «Yukon» модель «10x50 WA», чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 шкоду на суму 2 984 грн. Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Об`єктивна сторона статті 162 КК України полягає, зокрема, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи, потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_8 визнав фактичні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення і не заперечував факту проникнення до будинку АДРЕСА_3 , з метою заволодіння майном, інакше кажучи, усвідомлював, що приміщення, до якого він проник, перебуває у користуванні чужої особи, а тому, враховуючи положення частини 3 статті 337 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_8 за епізодом вчиненого ним злочину від 21.07.2024 стосовно потерпілого ОСОБА_13 з частини 4 статті 185 КК України на частину 1 статті 162 КК України, та визнає його винним у незаконному проникненні до іншого володіння особи.

При призначенні ОСОБА_8 покарання за частиною 1 статті 162 КК України, колегія суддів враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, офіційно непрацевлаштований, неодружений, осіб на утриманні не має, на спеціалізованих обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, злочин вчинив в період іспитового строку.

Відповідно до статті 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд апеляційної інстанції визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України, судом апеляційної визнає рецидив злочину.

За таких обставин, з урахуванням вимог статей 50, 65 КК України та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, та ступінь його тяжкості, яке відповідно до частини 2 статті 12 КК України є кримінальним проступком, відомостей про особу ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання за частиною 1 статті 162 КК України в межах санкції статті, у виді обмеження волі.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 262, частиною 1 статті 263 КК України з призначенням йому остаточного покарання відповідно до положень частини 1 статті 70, частини 1 статті 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 сім років.

У решті вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_8 слід залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного остаточного покарання ОСОБА_8 , відповідно до положень частини 1 статті 70, частини 1 статі 71 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про призначення йому остаточного покарання відповідно до положень частини 1 статті 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки та виключення з вироку посилання на застосування при призначенні остаточного покарання положень частини 1 статті 71 КК України, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними та такими що не підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження ОСОБА_8 є особою, яка раніше була неодноразово судимою за вчинення злочинів, в тому числі і проти власності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, звільнявся від призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, однак відповідних висновків для себе не зробив, та будучи засудженим вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.06.2024 за частиною 4 статті 185 КК України, з визначенням іспитового строку, в цей же день, знову вчинив аналогічний злочин проти власності в умовах воєнного стану.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_8 остаточного покарання.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_8 - змінити.

В частині засудження ОСОБА_8 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 КК України (за епізодом від 06 червня 2024 року щодо потерпілої ОСОБА_10 ) та за частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України (за епізодом від 07 червня 2024 року щодо потерпілої ОСОБА_11 ) вирок суду - скасувати і в цій частині кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за цими епізодами закрити на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України за епізодом від 21червня 2024 року стосовно потерпілого ОСОБА_13 на частину 1 статті 162 КК України.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Вважати ОСОБА_8 засудженим:

- за частиною 3 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за частиною 1 статті 262 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років;

- за частиною 1 статі 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців.

На підставі частини 1 статті 71 КК України до покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2024 року, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 червня 2024 року, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

В решті вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2024 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою в той самий строк, з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: