ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1315/24

Провадження № 11-кп/4820/702/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої застосовано примусові заходи

медичного характеру ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з КП «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 червня 2024 року за № 0001093, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2024 року про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2024 року застосовано щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із повною середньою освітою, розлученого, не працевлаштованого, інваліда ІІ групи, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом за вчинення суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України.

До набрання ухвалою законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишено попередній у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Процесуальні витрати у розмірі 1135 грн. 92 коп. постановлено віднести на рахунок держави.

Після набрання ухвалою законної сили скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 червня 2024 року на велосипед марки «Ardis», синього кольору.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За ухвалою суду, 24 червня 2024 року, близько 16 год. 15 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на території магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: с. Сахнівці, вул. Садова, 1А, Шепетівського району Хмельницької області, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, діючи повторно, в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року, таємно викрав дорожній велосипед марки «Ardis», який належить ОСОБА_9 , вартістю 4794 грн. 40 коп., та почав використовувати його у власних цілях, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В результаті таких протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_9 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 4794 грн. 40 коп.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), ОСОБА_6 під час дії воєнного стану вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 08 липня 2024 року, близько 22 год. 30 хв., у ОСОБА_6 , який розпивав спільно з ОСОБА_10 алкогольні напої у бесідці, поблизу магазину «Продукти», що у с. Влашанівка, по вул. Центральній, 2, Шепетівського району Хмельницької області, виникла словесна суперечка з останнім, під час якої у ОСОБА_6 з`явився злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Надалі, ОСОБА_6 , з мотивів особистих неприязних відносин, протиправно, використовуючи фізичну силу, наніс ОСОБА_10 один удар долонею лівої руки в праву сторону обличчя, внаслідок чого останній впав на землю, та згодом підвівся і сів за столик. Після цього, ОСОБА_6 знову наніс один удар долонею правої руки по обличчю ОСОБА_10 , від якого останній впав на бетонне покриття. Продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , знову наніс ОСОБА_10 щонайменше 5 ударів лівою та правою ногою по черзі по голові, тулубі та животі

Після цього, ОСОБА_6 , використовуючи фізичну силу, двома руками схопив потерпілого за одяг, проволік близько 2 м та кинув на бетонні сходи, що ведуть вниз підвалу бомбосховища.

Внаслідок таких дій, ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження середнього та легкого ступеня тяжкості.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Крім того, 20 липня 2024 року, близько 03 год. 00 хв., ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла, не маючи на те дозволу власника та законних підстав, порушуючи гарантоване ст. 30 Конституції України право ОСОБА_11 на недоторканість житла чи іншого володіння, шляхом виймання скляної шибки вікна веранди, проник у житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та прослідував до кімнати спальні, чим порушив конституційні права потерпілого на недоторканність житла та його володіння.

Своїми умисними діями, які виразились в незаконному проникненні до житла, ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Крім того, 20 липня 2024 року близько 03 год. 05 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи у спальній кімнаті житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, підійшов до ліжка, де на той час спав останній та реалізуючи свій злочинний умисел, користуючись його безпорадним станом, протиправно, використовуючи дерев`яну палицю, наніс ОСОБА_10 щонайменше 4 удари по голові, тулубу, грудній клітині, руках, чим спричинив йому тілесні ушкодження середнього та легкого ступеня тяжкості.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

22 серпня 2024 року слідча звернулась до суду із клопотанням, затвердженим прокурором, про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді поміщення до спеціального лікувального закладу з метою обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь, посилаючись на те, що згідно з висновком судовопсихіатричного експерта від 07 серпня 2024 року № 624 останній на момент вчинення суспільно небезпечних діянь та на даний час страждає на хронічно протікаюче психічне захворювання параноїдну шизофренію, епізодичний тип перебігу, зі стабільним дефектом, не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу змінити, застосувавши до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій, вважає, що застосування відносно останнього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом є необґрунтованим та не відповідає дослідженим доказам у даному провадженні.

Посилається на те, що допитана у місцевому суді лікар ОСОБА_12 , завідуюча відділенням психічно хворих осіб із звичайним наглядом КП «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради, повідомила, що поведінка ОСОБА_6 відповідає вимогам загального нагляду, порушень він не допускає, хоча потребує подальшого лікування.

Крім того, поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_6 під час досудового розслідування та судового розгляду порушень не допускав, його поведінка була адекватною, відповідала ситуації.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, особу, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора, який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність того, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України жодною стороною кримінального провадження не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Щодо обрання ОСОБА_6 судом першої інстанції примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, визначаючи такі, дотримався вимог ст.ст. 92-94 КК України.

Примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати, зокрема, такий примусовий захід медичного характеру, як госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Частиною 4 ст. 94 КК України визначено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Згідно з даними висновку судово-психіатричного експерта № 624 від 07 серпня 2024 року ОСОБА_6 страждає на хронічно протікаючи психічне захворювання параноїдну шизофренію, епізодичного перебігу, зі стабільним дефектом. Страждав таким він і на момент вчинення інкримінованих йому діянь, а тому не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, не може усвідомлювати свої дії та не може керувати ними й на теперішній час. ОСОБА_6 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді поміщення його до спеціального лікувального закладу з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь (т. 1, а.к.п. 246-251).

Отже, на момент вчинення суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, тобто був неосудним.

Так, суд першої інстанції, визначаючи ОСОБА_6 вид примусових заходів медичного характеру, врахував кількість та періодичність вчинених ним суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України, які відносяться як до кримінальних проступків, так і до нетяжких та тяжких злочинів. Зокрема й те, що ОСОБА_6 протягом одного місяця вчинив чотири епізоди суспільно небезпечних діянь, серед яких двічі завдав одній і тій же особі тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

ОСОБА_6 на даний час страждає на параноїдну шизофренію, епізодичного типу перебігу, зі стабільним дефектом, яка за своїм характером є тривалим захворюванням.

Із показів судово-психіатричного експерта ОСОБА_13 вбачається, що ОСОБА_6 страждає психічним захворюванням досить тривалий час та періодично лікується в психіатричних закладах. Останній за встановленим станом здоров`я потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Лікар ОСОБА_12 , завідуюча відділенням психічно хворих осіб із звичайним наглядом КП «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради, де утримується ОСОБА_6 , показала, що останній близько трьох місяців знаходиться на лікуванні, за цей час покращення його психосоматики не прослідковується. Щодо визначення ОСОБА_6 виду примусових заходів медичного характеру зазначила, що це не входить до її компетенції, однак жодних порушень під час перебування на лікуванні він не здійснював.

Також, місцевим судом взято до уваги характеристику ОСОБА_6 за місцем проживання, згідно з якою він характеризується негативно, зловживає алкоголем, вчиняє бійки та порушує громадський порядок.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши усі наведені обставини в сукупності, прийшов до правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру саме у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Посилання ж захисника на те, що поведінка ОСОБА_6 відповідає вимогам загального нагляду, що підтвердила лікар ОСОБА_12 , а тому до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру із звичайним наглядом, колегія суддів до уваги не бере, оскільки думка експертів-психіатрів щодо призначення примусових заходів медичного характеру враховується судом в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження та не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом про кримінальну відповідальність та не є визначальною.

Разом з тим, із показів судово-психіатричного експерта ОСОБА_13 вбачається, що за станом здоров`я ОСОБА_6 потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги саме із посиленим наглядом.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм закону, які могли б стати підставою для її скасування чи зміни, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 листопада 2024 року про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3