ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/1571/24

1-кп/609/32/2025

10 березня 2025 року

Шумський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду, в м. Шумськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000283 від 21 червня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бриків, Шумського району Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, безробітного, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, не депутата, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2024 року із Тернопільської обласної прокуратури до Шумського районного суду Тернопільської області надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000283 від 21 червня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що 20.06.2024р. у період з 16.00 до 17.00 год., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, водій ОСОБА_3 , в порушення вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух» (далі - Закону) та пунктів: 1.5, 2.3 (а), п. 31.4.1 (а) та 31.4.5 (г) Правил дорожнього руху (далі - ПДР), затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, керував технічно несправним автомобілем марки «DAEWOO NEXIA», р.н. НОМЕР_1 , з одним пасажиром у салоні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та рухався проїзною частиною польової дороги між селами Вовківці та Потуторів Кременецького району Тернопільської області, поза межами населеного пункту, у бік с. Вовківці.

Несправність керованого ОСОБА_3 транспортного засобу полягала в тому, що робочий гальмовий циліндр гальмового механізму заднього лівого колеса перебуває в непрацездатному стані та не приводиться у дію під час гальмування робочою гальмовою системою; робочий гальмовий циліндр гальмового механізму заднього правого колеса перебуває в непрацездатному стані та не приводиться у дію під час гальмування робочою гальмовою системою. Окрім того, на заднє праве колесо транспортного засобу встановлено шину спрямованого обертання зі зміною напрямку обертання; на заднє ліве колесо транспортного засобу встановлено шину спрямованого обертання зі зміною напрямку обертання; на одну (передню) вісь транспортного засобу встановлено шини різних розмірів, різних моделей з різними малюнками протектора, які могли мати вплив на керування транспортним засобом під час руху, гальмування, маневру тощо.

Так, під час руху вказаною ділянкою польової дороги, водій автомобіля «DAEWOO NEXIA», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п.2.3 (б, д) ПДР.

Внаслідок цього і в порушення вимог п.п.1.10 (в частині визначення понять «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка» та виконання їх вимог), водій ОСОБА_3 , проїжджаючи відрізок вказаної вище автодороги, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати свій рух та безпечно керувати транспортним засобом, виїхав за межі проїзної частини дороги на поле, втратив контроль над керованістю автомобілем, де в стані лівостороннього заносу відбулося перекидання автомобіля, чим також порушив вимоги п.12.1 ПДР.

Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «DAEWOO NEXIA» ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми живота, з численними тріщинами та просторими внутрішньо-органними розривами товщі правої частки печінки; надривами селезінки; масивним крововиливом у брижу тонкого кишківника, клітковину лівої половини заочеревинного простору, товщу лівої наднирникової залози; численні рани, садна, синці - обличчя, тулуба та кінцівок, від яких настала його смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем проживання по АДРЕСА_1 .

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.12.1 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 .

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю, розкаявся та суду показав що він 20 червня 2024 року, після 16 год., керував транспортним засобом по польовій дорозі між с. Вовківці та Потуторів. Разом із ним, в салоні автомобіля, знаходився батько ОСОБА_8 . Під час руху, у зв`язку із тим, що дорога була польова та вкрита порохом, автомобіль почало заносити та тягнути в бік. Згодом транспортний засіб знесло у поле та перевернуло на лівий бік. Побачивши батька, який тримався за голову, він вибив лобове скло, виповз із автомобіля та допоміг батьку залишити транспортний засіб, оскільки у нього була пошкоджена нога. Після слів батька, що у нього все добре та що не потрібно викликати невідкладну допомогу, а потрібно їхати додому, він перемотав батькову ногу та намагався поставити автомобіль на колеса. Не маючи можливості зробити це самостійно зателефонував ОСОБА_9 , який за декілька хвилин прийшов на місце пригоди та допоміг поставити автомобіль на колеса. Після приїзду додому батькові стало гірше, сусідка надала першу допомогу та викликала швидку. Медичні працівники намагалися реанімувати батька, однак це їм не вдалося, згодом приїхали працівники поліції.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що обвинувачений ОСОБА_3 є її рідним сином, претензій до обвинуваченого у неї немає. Просила суд не позбавляти обвинуваченого волі, оскільки вона проживає із обвинуваченим та їй потрібна допомога. Окрім того у обвинуваченого на утриманні двоє малолітній дітей, яким також потрібна допомога.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що його дії кваліфіковано вірно за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Суд при вирішенні питання відповідальності обвинуваченого звертає увагу на роз`яснення, наведені у п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якими передбачено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

А тому, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого злочину, ставлення ОСОБА_3 до нього та поведінку після його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікарів психіатра чи нарколога, позитивну характеристику, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, думку потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому. Обставин, які обтяжують покарання, суд не вбачає.

При цьому суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкцій статті обвинувачення у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст.69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає

Вирішуючи питання щодо доцільності призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд, враховуючи особу ОСОБА_3 , ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого додаткового покарання.

Разом з тим, з врахуванням пом`якшуючих покарання обставин, даних про особу, суд вважає за можливе, на підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст.75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений у вчиненому розкаявся, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, думку потерпілої, яка просили суд суворого не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі, наявність на утриманні двох малолітніх дітей. Вказані обставини дають підстави суду вважати, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без відбування ним покарання, з встановленням йому іспитового строку.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ст.76 КК України, на нього слід покласти обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Питання щодо майна, на яке накладено арешт, слід вирішити у відповідності до ст.174 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.08.2024р. ОСОБА_3 продовжено застосований раніше запобіжний у виді тримання під вартою та визначено розмір застави в сумі 242240 грн., яка внесена заставодавцем ОСОБА_5 , що підтверджується повідомленням про звільнення № 9/3241 від 30.08.2024р. Враховуючи, що підстав для звернення застави в дохід держави немає застава підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили, а запобіжний захід скасуванню.

Одночасно, враховуючи подане клопотання прокурора, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, покладені на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, продовжені ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2025 року слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше шістдесяти днів, тобто до 07 травня 2025 року.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заставу, внесену за обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2024 року, в розмірі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, повернути заставодавцю ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення: судової інженерно - транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» (висновок експерта № СЕ-19/120-24/7379-ІТ від 19.07.2024р.) в сумі 7572.80 грн.; судової інженерно - транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно - трасологічні дослідження» (висновок експерта № СЕ-19/120-24/7365-ІТ від 22.07.2024р.) в сумі 6815,52 грн.; судової інженерно - транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно - трасологічні дослідження» (висновок експерта № СЕ-19/120-24/7791-IT від 29.07.2024р.) в сумі 3786,40 грн.; комплексної судово-медичної та транспортно - трасологічної експертизи (висновок експерта №28/СЕ-19/120-24/8907-ІТ від 23.09.2024р.) в сумі 4543,68 грн.; судової інженерно - транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо транспортної пригоди» (висновок експерта № СЕ-19/120-24/10636-ІТ від 21.06.2024р.) в сумі 3029,12 грн., а всього на загальну суму 25747,52 грн. (двадцять п`ять тисяч сімсот сорок сім гривень п`ятдесят дві копійки) в користь держави.

Скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2024 року (справа № 607/13788/24) на автомобіль марки «DAEWOO NEXIA», р.н. НОМЕР_1 , пачку сигарет «WEST» червоного кольору, праву рукавицю, уплотнитель від скла транспортного засобу, частину скла транспортного засобу, лобове скло від транспортного засобу, вихлопну трубу від транспортного засобу що вилучені та поміщені у відповідні спец пакування В450708, NPU8056284, PSP4185033, PSP3353441, PSP4185030, після набрання вироку законної сили.

Речові докази, а саме:

- автомобіль марки «DAEWOO NEXIA», р.н. НОМЕР_1 , який знаходяться на території СПД №2 (м. Шумськ) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, що за адресою м. Шумськ, вул. Українська, 47, Тернопільської області - повернути законному володільцю ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили;

- пачку сигарет «WEST» червоного кольору, праву рукавицю, уплотнитель від скла транспортного засобу, частину скла транспортного засобу, лобове скло від транспортного засобу, вихлопну трубу від транспортного засобу - знищити, після набрання вироком законної сили;

- зліпки волокон з передніх сидінь, змиви проти жирових речовин з салону автомобіля, змиви речовин бурого кольору з салону автомобіля, які поміщено в паперові конверти та передано на відповідальне зберігання в камеру зберігання речових доказів СУ ГУНП в Тернопільській області залишити при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили;

- змиви речовин бурого кольору, які поміщено в паперові конверти - залишити при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили.

Продовжити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, продовжені ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2025 року, а саме: з`являтися за першою вимогою до прокурора та суду; не відлучатися за межі Тернопільської області без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; продовжити термін зберігання свого паспорта громадянина України для виїзду за кордон та інші документи що надають право на виїзд за кордон в УДМС України в Тернопільській області, до набрання вироком законної сили, але не більше шістдесяти днів, тобто до 07 травня 2025 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Відповідно до п.15 ст.615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Учасникам судового провадження вручається повний текст вироку в день його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1