ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/819/16/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

05 лютого 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2024 року в кримінальному провадженні №0002320 від 21 грудня 2024 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2024 року задоволено клопотання слідчого та стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 20 лютого 2025 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначив, що стороною обвинувачення не доведено належними доказами існування правових підстав для застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема щодо існування ризиків переховування, незаконного впливу на свідків, скоєння іншого кримінального правопорушення.

Також, слідчий суддя, встановивши існування заявлених стороною обвинувачення ризиків не зазначив, якими доказами підтверджується їх існування.

На думку захисника, мотивуючи своє рішення в частині висновку про існування ризику імовірного вчинення злочину, суд залишив поза увагою, що обґрунтування такого твердження «поза розумним сумнівом» тотожне обґрунтуванню підозри у готуванні до злочину за умов встановлення існування обставин згідно з ч.1 ст.14 КК України.

Крім того, відповідно до змісту ухвали слідчого судді, однією з підстав для застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стала тяжкість інкримінованого йому злочину. Проте, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі №14-рп/2003 та практики Європейського суду з прав людини тяжкість злочину, вид і міра покарання не є підставами для застосування будь-якого запобіжного заходу. При цьому суд застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою обмежився лише наведенням переліку законодавчих (стандартних) підстав для застосування запобіжного заходу.

Також, на думку захисника оскаржувана ухвала не містить відомостей, які б свідчили про неможливість застосування стосовно підозрюваного домашнього арешту чи будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор зазначив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Підозрюваний ОСОБА_8 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду, що підтверджується відповідною розпискою. Заяв, клопотань про забезпечення його участі в апеляційному розгляді на адресу суду не надходило.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З клопотання слідчого вбачається, що СВ ВП №2 Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №002320 від 21 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

21 грудня 2024 року в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно повідомлення про підозру ОСОБА_8 21 грудня 2024 року, близько 04 годин 00 хвилини, перебуваючи в приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на заподіяння смерті іншій людині, під час раптово виниклих неприязних відносин із потерпілою ОСОБА_9 , здавив долонями рук шию потерпілій, чим відповідно до довідки виданої 21 грудня 2024 року КУ «Херсонське обласне бюро СМЕ» Херсонської обласної ради, спричинив у останньої шляхом удавлення та задушення асфіксію, в результаті чого настала смерть потерпілої ОСОБА_9 .

Слідчий звернувся до слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області із клопотанням в якому просив застосувати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За твердженням сторони обвинувачення ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного злочину, що підтверджується долученими до клопотання доказами. Крім того, слідчий послався на існування ризиків того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому запобігти вказаним ризикам неможливо, окрім як шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Розглянувши вказане клопотання, слідчий суддя погодився із доводами сторони обвинувачення та встановив існування правових підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Надаючи оцінку вказаним висновками слідчого судді у відповідності із доводами апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що слідчим суддею належним чином виконано вимоги процесуального законодавства та вірно встановлено наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.

Так, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме:

- рапортом про виявлення ознак кримінального правопорушення від 21.12.2024;

- протоколом огляду місця події від 21.12.2024, в ході якого оглянуто кв. АДРЕСА_2 та виявлено труп ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- довідкою, виданою лікарем судово-медичним експертом КУ «Бюро судово-медичної експертизи» ХОР ОСОБА_10 , згідно якої підтверджується смерть ОСОБА_9 від механічної асфіксії;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.12.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 21.12.2024;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 .

Оцінюючи питання існування обґрунтованої підозри, суд апеляційної інстанції виходить із поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Згідно вказаного в рішенні ЄСПЛ визначення, обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд, проаналізувавши зазначені докази, що долучені до клопотання слідчого, вважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, адже фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, в клопотанні та доданих до нього матеріалах достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів враховує усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». Крім того у рішенні від 28.10.1994 у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу».

На переконання суду апеляційної інстанції долучені до клопотання матеріали провадження, зокрема протоколи допиту свідка та пред`явлення особи для впізнання за фотознімками містять достатньо інформації, яка вказує на причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Адже відповідні обставини підтверджуються відомостями, що долучені до клопотання слідчого зокрема і відомостями про особу підозрюваного.

Так, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_8 , має місце проживання, проте не працевлаштований, не одружений, дітей та утриманців не має.

В той же час ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я за скоєння якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Так, існування ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування обумовлено відсутністю у підозрюваного міцних соціальних зв`язків за місцем проживання. Зокрема підозрюваний не має сім`ї, утриманців, роботи. Зазначена обставина у сукупності із підозрою у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, свідчить про існування ризику переховування підозрюваного, оскільки підозрюваний з метою ухилення від можливого суворого покарання може вдатися до дій спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду.

Посилання захисника на те, що слідчий суддя не мав права врахувати тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, апеляційний суд до уваги не приймає, адже вказані доводи ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні захисником положень Кримінального процесуального кодексу України та практики Конституційного Суду України і рішень ЄСПЛ.

Так, положеннями ч.1 ст.178 КПК України визначено, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

У рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі N 1-23/2003 на яке послався захисник в апеляційній скарзі Конституційний Суд України визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), положення статті 150 Кримінально-процесуального кодексу України, згідно з яким при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Виходячи зі змісту норм КПК України та усталеної судової практики вбачається, що тяжкість інкримінованого злочину та суворість покарання, що передбачена за його вчинення не є самостійними підставами для застосування запобіжного заходу, проте може бути врахована судом поряд з іншими обставинами, зокрема відомостями, що характеризують особу підозрюваного.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя врахував тяжкість інкримінованого злочину та суворість можливого покарання у сукупності із іншими обставинами в тому числі інформацією, що характеризує підозрюваного ОСОБА_8 . За наведеного, слідчим суддею обґрунтовано враховано тяжкість злочину, вчинення якого інкриміновано ОСОБА_8 .

Що стосується посилання захисника на відсутність інших ризиків, про які заявила сторона обвинувачення, то апеляційний суд їх до уваги не приймає, оскільки слідчим суддею не встановлено існування інших ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Враховуючи обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину проти власності, наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, з огляду на відомості про особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, саме запобіжний захід пов`язаний з ізоляцією від суспільства та постійним наглядом здатен забезпечити його належну процесуальну поведінку, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленому ризику.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленому ризику.

На підставі наведеного, попри доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та обрав підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Визначений слідчим суддею строк тримання під вартою визначено в межах строку досудового розслідування та вірно обраховано.

Вирішивши питання про недоцільність визначення підозрюваному застави, слідчий суддя обґрунтовано керувався положеннями ч.4 ст.183 КК України, оскільки інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення скоєне із застосуванням насильства.

Таким чином суд апеляційної інстанції констатує, що захисником в апеляційній скарзі не наведено жодних належних доводів, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись статтями 376 ч.2, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області 23 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4