Справа № 159/210/25
Провадження № 1-кс/159/102/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 31.12.2024,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2025 до слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 31.12.2024.

Скарга мотивована тим, що на думку скаржниці, викладене в оскаржуваній постанові не відповідає дійсним обставинам справи. Зокрема, зазначила, що старшим дізнавачем не було взято до уваги надані відео докази скоєного правопорушення, а твердження дізнавача про відмову підтримувати приватне обвинувачення у даному кримінальному провадженні та відмова скаржниці надавати покази у справі не відповідає дійсності. Вважає, що правова кваліфікація кримінального правопорушення за ст. 182 КК України мала б бути доповнена статтями 161, 355, 358, 365 КК України, що на її думку, вказує на неналежне виконання ухвали суду від 24.11.2024 або некомпетентність тих, хто прийняв рішення про правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Просить суд скасувати постанову старшого дізнавача ОСОБА_4 від 31.12.2024 про закриття кримінального провадження № 0000420, внесеного до ЄРДР 27.11.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України; скасувати постанову БАА № 787896 від 23.10.2024; зобов`язати Ковельське районне управління поліції, ІНФОРМАЦІЯ_2, інші правоохоронні структурні підрозділи, які причетні до протизаконного внесення персональних даних людини, на ім`я ОСОБА_5 , до реєстрів таких як "Оберіг", "Резерв+", "УХИЛЯНТ", інших реєстрів внутрішньої бази вище вказаних структур - видалити, які були внесені з 23.10.2024; притягнути до відповідальності працівників поліції, які фігурують у відео фіксації.

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.01.2025 відкрито провадження за скаргою

14.01.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням слідчого судді у щорічній відпустці.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, просить суд скаргу розглядати у її відсутності.

Дізнавач, прокурор в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали та матеріали кримінального провадження №0000420 від 27.11.2024, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що 30.10.2024 ОСОБА_3 звернулася з заявою до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 161, ст. 355, ст. 358, ст. 365 КК України.

21.11.2024 слідчим суддею Ковельського міськрайонного суду Волинської області постановлено ухвалу якою зобов`язано уповноважених осіб Ковельського РУП ГУНП у Волинській області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 30.10.2024.

27.11.2024 розпочато кримінальне провадження за №0000420 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

31.12.2024 старшим дізнавачем СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області майором поліції ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №50000420 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Дізнавач в оскаржуваній постанові прийшла до висновку, що мотивом прийняття постанови є встановлена відсутність складу кримінального правопорушення, однак ретельно не перевірила доводів заявниці ОСОБА_3 .

В мотивувальній частині оскаржуваної постанови дізнавачем зазначено, що "приймаючи до уваги те, що у вказаному кримінальному провадженні неможливо встановити об`єктивну сторону кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України, враховуючи відмову останніх підтримувати приватне звинувачення у даному кримінальному провадженні, а тому кримінальне провадження за вищевказаним фактом підлягає закриттю за відсутністю в діянні складу даного кримінального правопорушення".

В обґрунтування свого рішення про закриття кримінального провадження, дізнавач ОСОБА_4 посилається лише на те, що заявники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовляються від дачі показів, від визнання потерпілими та на відмову останніх підтримувати приватне обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувану постанову дізнавач виніс передчасно, оскільки при її вирішенні не додержані вимоги п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, згідно якого мотивувальна частина постанови дізнавача повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий суддя, виходячи з ч. 4 ст. 40-1 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу у провадженні на здійснення слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції дізнання (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що дізнання зобов`язане провести у провадженні такий комплекс процесуальних дій, який би не залишав місце жодним сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть ретельно вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані (рішення у справі «Михалков та інші проти України» від 13.01.2013 року, рішення у справі «Шевченко проти України» від 04 квітня 2006 року). Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії» від 8 жовтня 1998 року).

Тобто, мотиви прийняття рішення це викладення слідчим у постанові обставин і їх оцінка переконливості, що робить суть прийнятого зрозумілим не тільки для учасників кримінального провадження, а навіть сторонньому спостерігачу, тому що мотиви прийняття рішень це сукупність міркувань і доводів, за якими слідчий приймає своє рішення та які він наводить на підтвердження правильності власних висновків, як самостійної процесуальної особи, які є внутрішніми процесами, причинами, що спонукають слідчого діяти певним чином і визначають спрямованість відповідної ним дії.

Так, постанові дізнавача про закриття кримінального провадження не викладені всі підстави, які виключають провадження і обумовлюють її закриття.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки дізнавачем, слідчим, прокурором показань, речей і документів, що стосується провадження, у їх сукупності.

Слідчий суддя звертає увагу, що стан розслідування кримінального провадження не відповідає суспільному очікуванню та вимогам кримінального процесуального законодавства України.

Дізнавачем розслідування кримінального провадження було проведено поверхово без дослідження та оцінки всіх обставин кримінального провадження.

З врахуванням вищезазначеного, дізнавач передчасно прийняла рішення про встановлення обставин, відповідно до ст. 284 КПК України, які на її думку виключають кримінальне провадження, а тому постанова старшого дізнавача СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_4 від 31.12.2024 про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Інші вимоги скарги, а саме: скасування постанови БАА № 787896 від 23.10.2024; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших правоохоронних структурних підрозділів, які причетні до протизаконного внесення персональних даних людини, на ім`я ОСОБА_5 , до реєстрів таких як "Оберіг", "Резерв+", "УХИЛЯНТ", інших реєстрів внутрішньої бази вище вказаних структур - видалити, які були внесені з 23.10.2024; притягнути до відповідальності працівників поліції, які фігурують у відео фіксації, задоволенню не підлягають, оскільки їх вирішення не віднесено до компетенції слідчого судді в порядку КПК України.

Керуючись ст.ст.303, 306-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову старшого дізнавача СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_4 від 31.12.2024 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000420від 27.11.2024 за ч.1 ст. 182 КК України - скасувати.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1