Провадження № 1-в/185/406/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Косюка А.П.,

за участі секретаря Фесік О.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Павлоград подання Шевченківського районного віділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 15 вересня 2021 року вироком Рубіжанського міського суду Луганської області за ч. 1 ст. 369 КК України до штрафу у розмірі 11 900 грн.,

про звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2024 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло подання Шевченківського районного віділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 про звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Відповідно до зазначеного подання, вирок Рубіжанського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2021 року, який набрав законної сили 10 листопада 2021 року, надійшов на виконання до Шевченківського районного відділу філії Держаної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області 17 травня 2023 року з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. В цей же день, 17 травня 2023 року засудженому направлено повідомлення про необхідність сплати штрафу.

У зв`язку з неповідомленням ОСОБА_1 у встановлений законом строк про сплату штрафу, 17 травня 2023 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надіслано подання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 09 червня 2023 року в задоволенні подання Шевченківського районного відділу відмовлено, у зв`язку з відсутністю підтвердження поточного майнового стану засудженого.

Шевченківським районним відділом з`ясовувалося можливе місце проживання та контактні дані засудженого ОСОБА_1 , однак місце проживання останнього невідоме, а контактний телефон, який був наданий захисником - постійно знаходився по за зоною досяжності, тому 20 липня 2023 року надіслано подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських робіт, відповідно до закону. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2023 року в задоволенні подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських робіт відмовлено, оскільки засуджений ОСОБА_1 проживає на тимчасово окупованій території та немає можливості викликати його до суду, що є порушенням права на рівність та справедливий суд.

Стосовно засудженого ОСОБА_1 скеровувалися запити до державних та медичних установ, але встановити місцезнаходження останнього та причини несплати штрафу не вдалося.

Персоналом Шевченківського районного відділу 12 грудня 2023 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надіслано подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських робіт, відповідно до закону. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2023 року в задоволенні подання органу пробації відмовлено, у зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_1 проживає на тимчасово окупованій території та немає можливості викликати його до суду, що є порушенням права на рівність та справедливий суд.

Шевченківським районним відділом повторно встановлювалося можливе місце перебування засудженого ОСОБА_1 шляхом запитів до державних та медичних установ, але жодна з відповідей не дала позитивного результату. Тому 22 квітня 2024 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надіслано подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських робіт, відповідно до закону. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2024 року в задоволенні подання органу пробації відмовлено, у зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_1 вкотре не з`являвся у судове засідання та суд позбавлений можливості встановити майновий стан останнього, та причини несплати штрафу.

Персоналом Шевченківського районного відділу були повторно перевірені державні та медичні установи, але з отриманих відповідей не виявилось можливим встановити місце знаходження засудженого ОСОБА_1 . У зв`язку з чим 09 серпня 2024 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надіслано подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських робіт, відповідно до закону. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2024 року в задоволенні подання органу пробації відмовлено, у зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_1 у судові засідання не з`являється, через те суд не має можливості самостійно з`ясувати чи мав він реальну можливість виконати призначене судом покарання та чи було воно виконано.

Виходячи з вищевикладеного, 25 жовтня 2024 року Шевченківським районним відділом було скероване подання до Головного управління національної поліції в Луганській області (далі - ГУНГІ в Луганській області) про притягнення засудженого ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ознаками ч. 1 ст. 389 КК України. Згідно повідомлення ГУНП в Луганській області від 04 грудня 2024 року було встановлено, що натепер відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно ОСОБА_1 щодо притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від покарання у виді штрафу, у зв`язку з не встановленням достатніх обставин, для прийняття рішення, в порядку ст. 214 КПК України.

Протягом строку перебування ОСОБА_1 на обліку Шевченківського районного відділу, персоналом уповноваженого органу неодноразово перевірялися державні та медичні установи, але жодного разу не було отримано позитивних відповідей - місцезнаходження останнього не було з`ясовано та причини не сплати штрафу останнім не встановлено.

Відповідно до інформації з ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 29 жовтня 2024 року - труп гр. ОСОБА_1 до моргів закладу не надходив та згідно даних з Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі від 30 жовтня 2024 року - інформація щодо державної реєстрації смерті також відсутня. Згідно повідомлення з Міністерства соціальної політики України від 30 жовтня 2024 року - станом на 29 жовтня 2024 року в Єдиній базі даних про внутрішньо-переміщених осіб - інформація щодо ОСОБА_1 відсутня. З відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що гр. ОСОБА_1 не перебуває на обліку в районних ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отримано відповідь з Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради - станом на 01 листопада 2024 року на обліку в Управлінні гр. ОСОБА_1 не перебуває, державних соціальних допомог та компенсацій в Управлінні не отримує.

Станом на 11 листопада 2024 року Шевченківський районний відділ не отримував від засудженого ОСОБА_1 документ про сплату штрафу, сума несплаченого штрафу становить 11 900 грн.

Згідно інформації, наданої Управлінням інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП України в Дніпропетровській області від 27 листопада 2024 року, гр. ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Прокурор, представник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду цього подання.

Засуджений в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року №1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», територіальна підсудність Рубіжанського міського суду Луганської області змінена на Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ст. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України однією з підстав звільнення від відбування покарань є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Статтею 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано зокрема у строк 2 роки в разі засудження до покарання, менш суворого, ніж обмеження волі. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини 1 цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Указана стаття кримінального закону передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа цього виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, що виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Крім того, частиною 3 статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини 1 цієї статті, подвоюються.

У частині частиною 4 статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах 1 та 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Указані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише в тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Однак ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, питання щодо вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід установлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини 3 статті 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтею 389 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині 3 статті 80 Загальної частини ККУкраїни, у своєму конкретному прояві відповідає складу злочину, передбаченому зазначеною статтею Особливої частини НОМЕР_1 . Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання під час застосування частини 3 статті 80 ККУкраїни, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині 1 статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування покарання. ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за статтею 389 КК України не притягувався, інші матеріали не містять даних про його ухилення від відбування покарання, призначеного вирокомРубіжанського міського суду Луганської області 15 вересня 2021 року, а тому відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини 3 статті 80 КК.

Така позиція викладена і в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 760/5918/16 від 22 листопада 2023 року.

Відтак, враховуючи те, що ОСОБА_1 після засудження до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, тому суд приходить до висновку, що строки виконання вироку, визначені ст. 80 КК України, закінчились.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про можливість звільнення засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку.

Керуючись ст. 80 КК України, п. 14 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 про звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Рубіжанського міського суду Луганської області 15 вересня 2021 року до покарання у виді штрафу у розмірі 11 900 грн., у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний районний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя А. П. Косюк