ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Провідний інспектор Луцького МВ філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_9 звернувся до суду із поданням про звільнення засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного судом покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_8 був засуджений 04.12.2019 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ст.185 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75, 104 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання із встановленням іспитового строку на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. 09.08.2024 набув чинності закон про декриміналізацію дрібних крадіжок, а саме ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України про посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». А тому, орган пробації ставить питання про звільнення засудженого від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання провідного інспектора Луцького МВ філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_10 ..

У поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною. Посилається на те, що на сьогоднішній день ОСОБА_8 перебуває у процесуальному статусі обвинуваченого у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення в період іспитового терміну, уповноважений орган з питань пробації не звертався до суду із поданням на підставі ч.1 ст.78 КК України, ч.2 ст.165 КВК України про звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку і відповідне рішення судом не приймалось. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою подання провідного інспектора Луцького МВ філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_11 задовольнити та звільнити засудженого ОСОБА_8 від призначеного покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.12.2019 за ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, виклав основні доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримував апеляційну скаргу і просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.3 ст.370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

При розгляді подання органу пробації щодо засудженого ОСОБА_8 суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Положеннями ч.1 ст.78 КК України передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Ухвала про звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання в матеріалах провадження відсутня.

А ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні подання органу пробації про звільнення ОСОБА_8 під призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що початок іспитового строку ОСОБА_8 рахується з 04.12.2019, а строк закінчення іспитового строку 04.12.2020, що свідчить про те, що на момент розгляду даного подання закінчився строк встановленого судом іспитового строку ОСОБА_8 , тому відповідно до ст.89 КК України останній вважається не судимий, що у відповідності до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та підставою для скасування судового рішення та прийняття судом апеляційної інстанції свого рішення на підставі п.4 ч.1 ст.407 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.89 КК України, Такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Положенням ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_8 , у Луцькому міськрайонному суді Волинської області на розгляді знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004705 про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР 09.12.2019, тобто під час іспитового строку.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно до якого, кримінальна відповідальність за статтею 185 може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

А тому, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтею 185 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, і на підставі ст.75 КК України його ж звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленим іспитового строку 1 (один) рік, також покладено на засудженого обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Розмір завданої шкоди у вчиненні крадіжки за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2019 року складає 1376,86 гривень, що є меншим ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки розмір 1 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на період інкримінованих подій, а саме 2019 році, складав 960,5 гривень, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - 1921 гривня.

Отже, наведене вище кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України вчинене ОСОБА_8 у 2019 році, кримінальна караність якого законом усунена, тому з урахуванням вимог Закону України № 3886-IX та на підставі ч.2 ст.74 КК України, останній підлягає звільненню від призначеного за вищевказаним вироком суду покарання у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.1 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2024 року скасуванню з ухваленням нової.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання провідного інспектора Луцького МВ філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_12 відносно засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_8 від покарання, призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2019 року, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: