Справа № 344/3265/25
Провадження № 11-сс/4808/113/25
Категорія ст.303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2025 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення за ст.190 КК України,-

в с т а н о в и в :

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на посадових осіб прокуратури, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ні в скарзі, ні у доданій до скарги копії заяви про вчинення кримінального правопорушення від 14.02.2025 року, не вказані будь-які об`єктивні дані, що дійсно свідчать про наявність ознак злочину.

Не погодившись із таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій стверджує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Стверджує, що ОСОБА_6 заздалегідь усвідомлюючи протиправний характер своїх кримінальних дій та поступово реалізовуючи свій умисел шляхом обману і зловживання довірою із систематичним залученням у власних інтересах ОСОБА_7 вчинив неправомірні умисні дії, спрямовані на заволодіння коштами та відповідними об`єктами нерухомого майна на загальну суму, що еквівалентна 250000 доларів США, одночасно приховуючи з корисливих мотивів факти виконання нею в повній мірі взятих на себе цивільно-правових зобов`язань у повторному намаганні стягнути аналогічну суму коштів через суд (заочне рішення суду у справі №344/1544/21), що об`єктивно та обґрунтовано підтверджує наявність неправомірних дій вищевказаної групи осіб ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України. Такими діями зловмисників їй заподіяно шкоду на суму 250000 дол. США та моральну шкоду.

Вказує, що як і до заяви в прокуратуру, так і до скарги слідчому судді, нею додано копії відповідних офіційних документів і письмових розписок, зміст яких об`єктивно доводить факти заволодіння третьою особою її коштами та набуття афілійованими особами права розпорядження об`єктами нерухомого майна в інтересах ОСОБА_6 , що останній приховав при поданні до суду позовної заяви про стягнення повного розміру позики за первинним правочином, намагаючись повторно заволодіти аналогічною сумою коштів. Звертає увагу суду на те, що наявність фактору зловживання довірою виключає характер цивільно-правових відносин у даному перебігу подій, що відтворені залученням ОСОБА_6 під різними приводами (як партнера, довіреної особи чи товариша) третьої особи, яка ніяким чином не була пов`язана з існуючими правовідносинами між апелянтом та позикодавцем, до нібито узгодженого останнім повернення нею у різній формі (грошовій, матеріальній) часток позики, що в кінцевому результаті сам заперечив, не зважаючи на наявні документальні докази, що були надані слідчому судді разом із скаргою. Відтак, подані нею відповідні факти зафіксовані певним чином, а їх істинність та причинно-наслідковий зв`язок може бути перевірено в ході досудового розслідування, в тому числі шляхом допиту свідків, яких вона вимушена була залучити для забезпечення належного виконання взятих на себе зобов`язань по договору позики, а також з метою додаткової фіксації наведених фактів.

Вважає, що посадовими особами прокуратури безпідставно не було виконано вимоги ст.214 КПК України та не внесено відповідні відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за її заявою.

Просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою її скаргу задовольнити та зобов`язати посадових осіб прокуратури внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за її заявою.

До початку розгляду апеляційної скарги по суті, прокурор та захисник ОСОБА_8 подали заяву про розгляд вказаної скарги в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ст.406 КПК України.

Вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, поряд з іншим, можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч.5 ст.214 КПК України, до єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

При цьому, зазначені норми права не передбачають обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі викладу обставин з ознаками кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Аналіз наведених положень КПК України дає підстави для висновку, що внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад таких обставин, які вказують на вчинення кримінального правопорушення.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за ст.190 КК України, слідчий суддя дотримався вимог наведених норм процесуального права та з`ясував всі обставини справи.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_5 вказує, що відбулося подвійне виконання договірних зобов`язань за договором позики, і остання довідалась із ЄДРСР про наявність заочного рішення суду у справі №344/1544/21, за яким з неї стягнуто суму вже виконаних зобов`язань перед ОСОБА_6 .

Згідно з ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що твердження скаржниці про вчинення відносно неї злочину є передчасним, та таким, що не свідчить про вчинення кримінального правопорушення відносно неї. Для доведення своєї позиції їй слід діяти в межах цивільно-правового законодавства, зокрема скористатись правом на перегляд заочного рішення суду, що передбачено ст.284 ЦПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб прокуратури, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Отже, слідчим суддею місцевого суду не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які на думку апеляційного суду, перешкодили ухвалити обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведені обставини та норми кримінального процесуального законодавства, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу скаржниці ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2025 року про невнесення відомостей до ЄРДР залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4