Справа № 362/4988/24
Провадження № 1-кп/362/312/25
ВИРОК

Іменем України

29.01.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000409 від 21.06.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків Київської області, українця, громадянина України, що має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 06.03.2015 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 100 годин виправних робіт; 14.08.2015, Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 12 днів позбавлення волі, звільнений умовно достроково, не відбутий строк покарання 1 рік 6 місяців; 15.02.2019 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, звільнений умовно достроково, не відбутий строк покарання 1 рік 6 місяців; 27.04.2021 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково, не відбутий строк покарання 2 роки; 07.02.2024 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений, встановлено іспитовий термін на 3 роки, ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2024 звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2024 скасовано та направлено для відбування призначеного цим вироком покарання; 18.07.2024 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ст. 198 КК України до позбавлення волі на 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2024 близько 18 год. 00 хв. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , прийшов до торгівельного павільйону, щоб придбати продукти харчування, та помітив, що під столом на полиці знаходиться гаманець коричневого кольору з металевою вставкою по центру та затертим написом. У цей час у ОСОБА_5 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

У подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення в умовах воєнного стану, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв з полиці гаманець коричневого кольору з металевою вставкою по центру та затертим написом, який належить ОСОБА_6 , в середині якого знаходилися грошові кошти у сумі 5000 грн., три банківські картки АТ КБ «ПриватБанк» з реквізитами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та USB-флеш-накопичував з особистою інформацією.

Після чого у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення офіційного документа, а саме: банківських карток НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення офіційного документу, ОСОБА_5 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав банківські картки АТ КБ «ПриватБанк» з реквізитами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , емітовані на ім`я ОСОБА_6 , які є електронними платіжними документами, засобами доступу до банківського рахунку, тобто офіційними документами.

В подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 5000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винним себе визнав повністю і показав, що в обвинувальному акті вказано правильно всі обставини, за яких він викрав гаманець, в якому зокрема знаходились банківські картки. Вказав, що даний вчинок був необдуманим, на даний момент він його засуджує та вказує, що більше такого не повториться.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_6 до суду не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце судового засідання, надала письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, шкода їй не відшкодована.

Судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо залучення експертів й витрат на їх проведення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінальних правопорушень за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану, а за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів (ч. 4 ст. 185 КК України) та кримінальних проступків (ч. 1 ст. 357 КК України), конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав повністю, щиро розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: раніше неодноразово судимий, вчинив кримінальні правопорушення, не відбувши покарання за попереднім вироком, тобто на шлях виправлення не став, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має цивільну дружину, зі слів має на утриманні двох малолітніх дітей: 4 років і 8 місяців, за місцем проживання характеризується посередньо, шкоду потерпілій не відшкодував.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання, судом встановленорецидив злочинів.

З урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 до відбування 5 років позбавлення волі, оскільки, на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 07.02.2024 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 4 ст. 185 КК України засуджений до позбавлення волі на строк 5 років, на основі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2024 ОСОБА_5 засуджено за ст. 198 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2024 ОСОБА_5 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2024 та направлено його для відбування призначеного цим вироком покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні, було скоєно ним 20.06.2024, тобто до постановлення вироку суду від 18 липня 2024 року, слід призначити покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначити ОСОБА_5 до відбування 5 років позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_5 20.06.2024 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, не відбувши покарання, призначеного вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2024, в зв`язку з чим остаточне покарання ОСОБА_5 необхідно призначити в порядку ст.ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався. Разом з тим 08.10.2024 на виконання вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2024 ОСОБА_5 затримано та поміщено в державну установу «Київський слідчий ізолятор», тобто з 08.10.2024 він почав відбувати покарання, передбачене вироком суду від 18.07.2024, вирок суду від 07.02.2024 ОСОБА_5 відбувати не почав. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України у строк відбування остаточного покарання за цим вироком підлягає зарахуванню строк з 08.10.2024 по 29.01.2025 як фактично відбута частина покарання за вироком суду від 18.07.2024.

Питання щодо долі речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 374, 381-382 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2024 більш суворим покаранням за цим вироком призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

В порядку ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк частково відбутого покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2024 з 08.10.2024 по 29.01.2025.

На підставі ст.ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2024 та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- гаманець коричневого кольору та три банківські картки ПриватБанк, поміщені до спеціального пакету № CRI1195401 опечатані належним чином та передані на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, згідно квитанції № 473 від 21.06.2024, повернути власнику ОСОБА_6 в її повне володіння, користування і розпорядження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду, за виключенням оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1