ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2025 Справа №607/748/16-к Провадження №1-кп/607/586/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0003236 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, безробітної, вдови, на утриманні 1 малолітня дитина, в силу ст.89 КК України такої, що раніше не судимої,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 09 січня 2019 року у період з 20:00 год. по 04:00 год. 10 січня 2019 року в обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який вона тоді ж і там же, переконавшись у тому, що за нею ніхто не спостерігає та, що її дії не будуть помічені сторонніми особами, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу із ліжка таємно викрала належний потерпілому ОСОБА_6 гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2 400 доларів США, що еквівалентно 67 256, 97 грн., а також документи на ім`я даного потерпілого, які матеріальної цінності для нього не становлять, після чого із викраденим майном з місця вчинення цього кримінального правопорушення втекла, чим спричинила вказаному потерпілому матеріальну шкоду на згадану вище суму.

Крім цього, 01 вересня 2024 року близько 17:35 год., в період дії на території України режиму воєнного стану, поблизу будинку №12, що по вул.Довженка в м.Тернополі, в обвинуваченої ОСОБА_3 , якій свою банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» добровільно надав ОСОБА_7 , повідомивши пін-код до неї, з метою, щоб обвинувачена придбала продукти харчування та принесла їх йому, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів із вказаної картки, реалізовуючи який вона тоді ж і там же, переконавшись у тому, що за нею ніхто не спостерігає та, що її дії не будуть помічені сторонніми особами, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу тоді ж, керуючись єдиним злочинним умислом, зняла з картки, таємно викравши, за допомогою банкоматів АТ «Укрексімбанк» №АТМ1700, що у м.Тернополі по вул.Л.Українки, 10, 4 транзакціями в період з 22:09 год. по 22:12 год. 16 000 грн. та АТ КБ «ПриватБанк» №САТЕ0320, що у м.Тернополі по вул.15 Квітня, 1Е, 2 транзакціями в період з 23:55 год. по 23:58 год. 5 000 грн., чим спричинила вказаному потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 21 000 грн.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаялась та пояснила, що на даний час про вчинене вона, обвинувачена, щиро шкодує. По обставинах вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень більш детальні показання надати не змогла.

Крім повного особистого визнання винуватості обвинуваченою ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, її винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень об`єктивно повністю стверджується також доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:

-випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 17.09.2024 року, про зняття готівки з банківської карти ОСОБА_7 за період часу з 18.06.2024 року по 16.09.2024 року;

-описом речей та документів, вилучених на підставі ухвали слідчого судді від 25.11.2024 року, за яким старшим слідчим СВ ТРУП ГУНП в Тернопільській області, на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.11.2024 року у справі 607/23515/24, вилучено інформацію, яка міститься у АТ КБ «ПриватБанк» на магнітному носії інформації CD-R диску із серійним номером R-80-69-1L-39 із присутнім написом «17359659-ВБ»;

-протоколом огляду від 25.11.2024 року, згідно якого слідчим було оглянуто магнітний носій інформації CD-R диск «Axent» із серійним номером: «R-80-69-1L-39» та присутнім написом: «17359659-ВБ», на якому міститься інформація, вилучена у АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_8 у справі №607/23515/24 від 11.11.2024 року про тимчасовий доступ до речей та документів. В ході проведення огляду відеозапис було оглянуто та роздруковані зображення ОСОБА_3 ;

-протоколом огляду місця події від 18.01.2019 року з таблицею ілюстрацій до нього, за яким слідчим, у присутності понятих, спеціаліста та за участю потерпілого ОСОБА_6 , було оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_2 , зафіксовано там обстановку, здійснення фотографування та вилучено речові докази;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.01.2019 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 , серед пред`явлених йому для впізнання фото осіб, впізнав особу за зовнішніми рисами обличчя та тілобудовою №2 ОСОБА_3 , яка в період часу з 20.00 год. 09.01.2019 року по 04.00 год. 10.01.2019 року, таємно викрала із приміщення квартири АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу із поверхні ліжка гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2 400 доларів США та документи на ім`я ОСОБА_6 .

Зважаючи на вищенаведене, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує її дії наступним чином.

Відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 січня 2025 року кримінальне провадження №0003236 в частині за ознаками вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України (епізод від 27 квітня 2017 року) закрито у зв`язку із втратою чинністю законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь.

За ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Враховуючи наведене вище, того, що діяння за епізодом від 09 січня 2019 року щодо потерпілого ОСОБА_6 вже не містить такої кваліфікуючої ознаки як повторність, суд вважає за необхідне, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки це покращує становище ОСОБА_3 , змінити кваліфііцію даного діяння на ч.1 ст.185 КК України.

Зважаючи на вищенаведене, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує її дії за: ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Разом із тим, згідно ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, санкцією якого передбачено покарання у виді обмеження волі, з часу вчинення якого минуло більше 5 років, протягом яких вказана обвинувачена нових злочинів не вчиняла, перебіг давності зупинявся у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 ухилялась від суду, а тому, зважаючи на вказане, а також на вимоги імперативної норми, викладеної в ч.2 ст.49 КК України, ОСОБА_3 підлягає звільненню від покарання на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

Так, відповідно до ч.6 ст.368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, зокрема, ст.74 КПК України, який викладено у постанові від 18.06.2020 року у справі №756/6876/19 (провадження №51-5464км19) (аналогічне міститься і у постанові ВС від 19.03.2024 року у справі №756/3924/20 (провадження №51-5550км23) системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (ч.ч. 4, 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст.ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст.78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення, як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення від покарання, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині та звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що ухвалюючи вирок у даному кримінальному провадженні в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, її слід визнати винуватою у вчиненні даного кримінального правопорушення та, керуючись ст.49, ч.5 ст.74 КК України, звільнити від покарання без визначення його виду і розміру.

Разом із тим, при призначенні ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст.185 КК України, суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватої, її вік, яка в силу ст.89 КК України являється такою, що раніше не судима, по місцю проживання негативно не характеризується, виховує 1 малолітню дитину, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі на певний строк ближче до нижчої межі, зарахувавши в строк відбування призначеного останній судом покарання термін попереднього ув`язнення.

Водночас, з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_3 обставин, відсутності обтяжуючих його, позитивних даних про особу, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити дану обвинувачену від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків, що буде необхідним та достатнім для виправлення даної обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень, оскільки за вищенаведеного виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливі без ізоляції останньої від суспільства.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 про стягнення з останньої матеріальної шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення на суму 67 256, 97 грн., рішення з приводу якого слід прийняти наступне.

Згідно ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Враховуючи наведене, а також повне визнання обвинуваченою ОСОБА_3 цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 , суд вважає, що наведений цивільний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до повного задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 67 256, 97 грн. на відшкодування завданої кримінальними правопорушеннями матеріальної шкоди.

При цьому, речові докази у кримінальному провадженні, які знаходяться у ньому, зокрема: магнітний носій інформації CD-R диску «Axent» із серійним номером: «R-80-69-1L-39» та написом «17359659-ВБ» слід залишити там же, а портмоне чоловіче для документів зі штучної шкіри, коричневого кольору необхідно повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Крім цього, слід змінити раніше обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід із тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши останню з-під варти негайно, в залі суду, з покладенням відповідно до ч.5 ст.194 КПК України на неї відповідних обов`язків.

На підставі наведеного та керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Зарахувати у термін відбування призначеного судом покарання строк перебування ОСОБА_3 в умовах попереднього ув`язнення, а саме з 27 листопада 2024 року по 31 січня 2025 року.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити повністю та стягнути із ОСОБА_3 на користь даного потерпілого 67 256, 97 грн. на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.

Речові докази у кримінальному провадженні, які знаходяться у ньому, зокрема: магнітний носій інформації CD-R диску «Axent» із серійним номером: «R-80-69-1L-39» та написом «17359659-ВБ» залишити там же, а портмоне чоловіче для документів зі штучної шкіри, коричневого кольору повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Змінити раніше обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід із тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши останню з-під варти негайно, в залі суду, з покладенням відповідно до ч.5 ст.194 КПК України на неї до 29 березня 2025 року включно наступних обов`язків, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із Тернопільської області без дозволу суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою з моменту вручення копії вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1