Провадження № 1-кп/761/2305/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі колегії суддів головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесенні в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001068 від 18.10.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Хабаровськ, рф, з вищою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України

ВСТАНОВИВ

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , без визначення розміру застави, з огляду на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які залишились незмінні та продовжують існувати, зазначила, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_6 на даному етапі кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_7 заперечив проти клопотання прокурора, просив відмовити. Разом з тим заявив клопотання про зміну обвинуваченій запобіжного заходу на інший не пов`язаний з триманням під вартою, а в разі продовження тримання під вартою, просив визначити альтернативу у вигляді застави.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала позицію захисника та заявлене ним клопотання.

Прокурор заперечив щодо клопотання про зміну запобіжного заходу.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту, суд дійшов наступного висновку.

Суд зважає на те, що вирішуючи питання розумності продовження строку подальшого утримання обвинуваченого в умовах несвободи, необхідно враховувати особливості конкретної справи, у якій необхідне тривале утримання особи під вартою, оскільки у деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дає змогу гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості, характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Так, «особливими випадками» відповідно до позицій ЄСПЛ є справи, у яких існують конкретні вказівки на справжні інтереси суспільства, які попри презумпцію невинуватості переважують правила поваги до особистої свободи та виправдовують тримання особи під вартою.

Для цього суд має вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи.

Отже, вирішуючи питання щодо реальності зазначених стороною обвинувачення ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченої суд має керуватись наявністю підстав, які свідчать про необхідність подальшого ізолювання особи від суспільства з метою забезпечення інтересів невизначеного кола громадян.

Таке рішення суду обґрунтовується тим що, як убачається з обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення за ступенем тяжкості, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Перелік доказів зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування є вагомим, більш детальну оцінку яким суд надасть в ході судового розгляду під час їх безпосереднього дослідження, однак на даній стадії судового провадження, на думку суду цього достатньо для продовження обвинуваченій запобіжного заходу, про який йдеться у клопотання прокурора.

Зокрема, судом враховується міра покарання, яка може бути призначена обвинуваченій у разі доведення винуватості, і саме усвідомлення обвинуваченою цієї обставини, переконливо дає підстави вважати, про існування такого ризику як переховування від суду, незаконного впливу на свідків.

Суд, вважає, що тяжкість обвинувачення, хоча й не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати.

Характеризуючі дані обвинуваченої ОСОБА_6 , яка має місце проживання, раніше не судима, інші обставини встановлені під час судового розгляду за наслідками дослідження доказів, не переважають можливих ризиків неправомірної її процесуальної поведінки на даній стадії судового провадження. Даних щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченої, який би унеможливлював її утримання у місці попереднього ув`язнення суду не надано.

Оцінюючи доводи сторони обвинувачення, викладені у клопотанні щодо запобіжного заходу, суд керується положенням ч.1 та ч.2 ст.331 КПК України, так під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Щодо ризику впливу на свідків суд зазначає. Так, після відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту обвинувачена дізналась про обсяг зібраних доказів, у тому числі свідків, показання яких, на думку сторони обвинувачення підтверджують її вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, які можуть бути допитані у судовому засіданні.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд, виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша та друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Разом з тим, судом також враховано мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на свідків, у цьому кримінальному провадженні не зменшилися та продовжують існувати, що обумовлює необхідність продовження застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу з метою запобігання цим ризикам.

Суд вказує, що принцип змагальності, як загальна засада кримінального провадження, передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. При цьому сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В той же час, судом враховано аргументи, які наводилися стороно захисту, разом з тим доводи сторони захисту про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та подальшого продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.

Даних про стан здоров`я особи, щоб унеможливлювало продовження застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не надано.

Отже, суд, розглянувши питання про можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченої та оцінивши доводи кожної сторони, з урахуванням наведених вище доводів, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що прокурором доведено, що при застосуванні до обвинуваченої менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не можна буде запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні зокрема, щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Прокурор клопоче про продовження варти без визначення альтернативи. Разом з тим, тривалість тримання обвинуваченої під вартою призводить до зменшення непроцесуальної поведінки особи зі спливом часу, за умови відсутності появлення нових обставин, що виправдовуватимуть застосування раніше обраного запобіжного заходу, а тому, в даному конкретному випадку, на даному етапі судового провадження, на думку суду, є доцільним та можливим визначення обвинуваченій альтернативи у виді застави, та в цій частині доводи захисника в тому числі викладені у клопотанні про зміну запобіжного заходу є влучними, при цьому судом враховується і висновки, викладені в рішенні КСУ від 19.06.2024.

У частині 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначаючи розмір застави у вказаних межах, суд враховує відомості щодо особи обвинуваченої, її матеріальний та сімейний стан, при цьому на особу покладаються обов`язки, визначені ст. 194 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Клопотання захисника задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, терміном до 17 травня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу у 100 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302 800 гривень.

Застава вноситься обвинуваченим, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок: для внесення застави (код ЄДРПОУ - 26268059, отримувач - ТУДСАУ в місті Києві, МФО - 820172, банк: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок № UA1012089, призначення платежу: застава за … (П.І.Б., дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду) від … (дата ухвали) по справі № …., внесені … (П.І.Б. особи, що вносить заставу).

Документ, що підтверджує внесення застави, надається суду, а також адміністрації установи в якій утримується обвинувачена.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена ОСОБА_6 , вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_6 у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-не відлучатися із м. Києва без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи та засобів зв`язку;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, до відповідного територіального органу/підрозділу ДМС України за місцем проживання;

-носити електронний засіб контролю.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомлена, не з`явиться за викликом суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обв`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст оголосити 21 березня 2025 року о 15 годині 00 хвилин.

Судді ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3