Справа № 750/4376/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/117/25
Категорія - ч. 4 ст. 408 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 26 січня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Путивль, Сумської області, громадянина України, раніше не судимого, неодруженого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Не погоджуючись з рішенням суду адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій просить скасувати вирок суду, а справу закрити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції побудував вирок на припущеннях, обґрунтував вирок не належними доказами, не надав доказам належної оцінки, фактично витлумачив їх на користь сторони обвинувачення, чим порушив принципи змагальності сторін та забезпечення доведеності вини стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, проігнорував доводи сторони захисту, не надавши їм належної оцінки у вироку. Вказує, що покладені в основу вироку докази не спростовують показань ОСОБА_8 , що під час проходження служби, 15 березня 2022 року, в м. Чернігів він був викрадений невідомими особами і вивезений за межі міста, однак йому вдалося втекти і в листопаді 2022 року він прибув до м. Путивль, Сумської області, де відновлював своє здоров`я, намагався вийти на зв`язок із своїм керівництвом та перед затриманням він приїжджав до місця служби, де не було нікого з його підрозділу. Апелянт зазначає, що показання свідків у справі не змогли підтвердити чи спростувати показання обвинуваченого, оскільки такі обставини їм не відомі і згідно їх показань, ОСОБА_8 зник в середині березня 2022 року в м. Чернігові, за невідомих їм обставин. Також, захисник посилається на показання свідка ОСОБА_9 , матері обвинуваченого, яка пояснила, що в березні місяці 2022 року вона при зустрічі з сином в м. Чернігові обмінялися телефонами, а подальшому зв`язок з ним зник, згодом ОСОБА_8 з`явився в м. Путивль та розповів про викрадення.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу захисника прокурор просить відмовити у її задоволенні, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Як встановлено судом першої інстанції 24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим почав діяти воєнний стан на території України.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.09.2021 № 394-ОС головного сержанта ОСОБА_8 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії-дозиметриста 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час проходження військової служби головний сержант ОСОБА_8 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

В свою чергу, військовослужбовець військової служби за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 головний сержант ОСОБА_8 , діючи в умовах воєнного стану, грубо порушуючи встановлений у Державній прикордонній службі України порядок проходження військової служби, 15.03.2022 близько 16 год. 00 хв. у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України вирішив припинити виконання обов`язків військової служби та достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу в Державній прикордонній службі України і маючи реальну можливість для цього, діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від проходження військової служби взагалі, незаконно припинив виконувати конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 .

16 січня 2023 року ОСОБА_8 затримано працівниками правоохоронного органу в порядку ст. 208 КПК України.

Так, переховуючись від органів досудового розслідування головний сержант ОСОБА_8 в період з близько 16 год. 00 хв. 15.03.2022 до 16 січня 2023 року не вжив жодних заходів щодо повернення на службу та продовження виконання обов`язків військової служби та за наявності можливості для цього не заявив про себе до правоохоронних органів України, проводячи час на власний розсуд, ухиляючись від продовження служби.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 408 КК України судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви.

За матеріалами провадження місцевим судом ретельно перевірено доводи сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_8 . Зазначені в судовому рішенні мотиви про визнання цих доводів безпідставними, апеляційний суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідив і проаналізував показання:

- обвинуваченого ОСОБА_8 який свою вину не визнав та пояснив, що під час вторгнення військ російської федерації його підрозділ було передислоковано у м. Чернігів. Одного дня він, відповідно до розподілу обов`язків серед спів службовців, пішов за водою до колонки, але по дорозі на нього було здійснено напад та вивезено у невідому напрямку. Під час перебування у лісі йому вдалося врятуватися від невідомих осіб. З березня 2022 року по листопад 2022 року він проживав у лісі та преміщався. У листопаді 2022 року він прибув за місцем проживання ( АДРЕСА_1 ), де і перебував до 16 січня 2023 року;

- свідка ОСОБА_10 , який з 24 лютого 2022 року по 15 березня 2022 року проходив службу на посаді першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та пояснив, що ОСОБА_8 був в його підгрупі по АДРЕСА_2 . Помітивши відсутність ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , почали пошуки. В особистій машині ОСОБА_12 було знайдено 2 автомати АКМ, ймовірно ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . На телефонні дзвінки вони не відповідали та більше на службу не з`явились. Під час дислокації на АДРЕСА_3 . Кошового появи ДРГ зафіксовано не було. Був зв`язок та були нормальні побутові умови;

- свідка ОСОБА_13 який пояснив, що з 24 лютого 2022 року по 15 березня 2022 року проходив службу а ДПСУ відділ «Нова Слобода» на посаді інспектора 3 категорії. ОСОБА_8 останній раз бачив 14 березня 2022 року. Вони знаходилися в підвальних приміщеннях п`ятиповерхових будинків по АДРЕСА_3 та вул. О.Кошового та жили разом з ОСОБА_8 . Коли була черга ОСОБА_8 і ОСОБА_14 йти за водою, вони зникли. Зброю ОСОБА_8 і ОСОБА_14 він виявив в багажнику свого автомобіля, який був постійно відкритий;

- свідка ОСОБА_15 який пояснив, що з 24 лютого 2022 року по 15 березня 2022 року проходив військову службу у відділі «Нова Слобода» на посаді інспектора 2 категорії. В останнє ОСОБА_8 бачив 15 березня 2022 року. Відсутність ОСОБА_8 виявили, коли він мав йти з ОСОБА_16 за водою, але не повернувся. Зброю ОСОБА_8 та ОСОБА_14 ОСОБА_13 виявив у своєму автомобілі;

- свідка ОСОБА_17 згідно пояснень якого з 24 лютого 2024 року по 15 березня 2022 року він проходив службу в відділі «Нова Слобода» на посаді начальника інспекторів прикордонної служби, а останній раз він бачив ОСОБА_8 15 березня 2022 року. Як він зник йому не відомо;

- свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що з 24 лютого 2022 року по 15 березня 2022 року проходив службу на посаді помічника гранатометника 3 категорії у відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». З ОСОБА_8 вони знаходилися в одному підвалі. Коли була черга останнього та ОСОБА_14 йти за водою, було виявлено, що вони зникли, про що було повідомлено командування телефонним дзвінком. Куди зник ОСОБА_8 йому не відомо. Пізніше було виявлено його зброю в автомобілі ОСОБА_19 ;

- свідка ОСОБА_20 , згідно пояснень якого з 24 лютого 2022 року по 15 березня 2022 року він був начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону. ОСОБА_8 був його підлеглим. 15 березня 2022 року, під час проведення загальної перевірки особового складу який знаходився по АДРЕСА_4 , було виявлено відсутність ОСОБА_8 . По його пошуку вживались заходи, телефонували та опитували людей;

- свідка ОСОБА_9 , матері обвинуваченого, яка пояснила, що про події які трапились у м. Чернігові 15 березня 2022 року їй нічого не відомо. В березні зв`язок з сином було втрачено. В листопаді 2022 року вона приїхала до міста Путівль і побачила сина в його будинку, з того часу він знаходився вдома і нічим не займався, проходив лікування. Коли збирався їхати на службу, його затримали в центрі міста. У березні 2022 року вона приїжджала в м. Чернігів для зустрічі з сином.

На підтвердження встановлених обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, судом першої інстанції також враховано дані, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- витязі з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 02 вересня 2021 року № 394-ОС, відповідно до якого, ОСОБА_8 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії-дозиметриста 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- витязі з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 17 березня 2022 року № 107-ОС, відповідно до якого, головного сержанта ОСОБА_8 інспектора прикордонної служби 3 категорії-дозиметриста 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » знято з усіх видів забезпечення, як такого, який 15 березня 2022 року самовільно залишив військову частину;

- витязі з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 24 березня 2022 року № 115-ОС, відповідно до якого, головного сержанта ОСОБА_8 інспектора прикордонної служби 3 категорії-дозиметриста 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » звільнено з посади, як такого, який самовільно залишив місце служби, дезертирував із Державної прикордонної служби України;

- протоколі огляду мобільного телефону «Хіаомі» з абонентським номером НОМЕР_2 , яким користується обвинувачений ОСОБА_8 від 17 січня 2023 року, в ході огляду якого, в даному телефоні були записані телефонні номери НОМЕР_3 ( ОСОБА_21 ), НОМЕР_4 ( ОСОБА_22 ) та НОМЕР_5 (Янчик);

- протоколі огляду речей і документів від 02 березня 2023 року, згідно якого оглянуто оптичний носій, на якому наявна інформація про телефонні з`єднання, місце знаходження, сеанси розмов щодо користувача абонентського номеру НОМЕР_2 , яким фактично користується ОСОБА_8 . Згідно якої користувач абонентського номеру НОМЕР_2 в період часу з 17 березня 2022 року до 16 січня 2023 року перебував в зоні покриття базових станцій оператора стільникового зв`язку, що розташована за адресою: Сумська область, Конотопський район, м. Путивль, вул. Гузєєва, 28. Також, у вказаний період зазначений абонентський номер фіксувався в зоні покриття базових станцій, що розташовані в населених пунктах Мінакове, Буринь, Червона Слобода, Зінове Конотопського району Сумської області. Абонентський номер НОМЕР_2 в період з 17 березня 2022 року до 16 січня 2023 року здійснював регулярні дзвінки на абонентські номери НОМЕР_5 (який перебуває у користуванні цивільної дружини ОСОБА_8 - ОСОБА_23 ), НОМЕР_3 (який перебуває у користуванні матері ОСОБА_8 - ОСОБА_9 ) та НОМЕР_6 ( який перебуває у користуванні батька ОСОБА_8 - ОСОБА_24 );

- протоколі затримання особи від 16 січня 2023 року, згідно якого ОСОБА_8 було фактично затримано 16 січня 2023 року о 16.10 год. за адресою: Сумська область, Путивлівський район, м. Путивль поблизу будинку № 33 по вул. Кузнечна.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і доводи, викладені стороною захисту в апеляційній скарзі, були предметом дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази та дав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що досліджені, судом першої інстанції докази, з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, свідчать про те, що стороною обвинувачення доведено, як подію кримінальних правопорушень саме в тому об`ємі, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 , так і те, що зазначений злочин вчинено саме обвинуваченим.

Доводи сторони захисту, що 15 березня 2022 року, в м. Чернігові ОСОБА_8 був викрадений невідомими особами і вивезений за межі міста, однак йому вдалося втекти і в листопаді 2022 року він прибув до м. Путивль, Сумської області, де відновлював своє здоров`я, намагався вийти на зв`язок із своїм керівництвом, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Перш за все слід відмітити, що переховуючись від органів досудового розслідування ОСОБА_8 до 16 січня 20232 року не вжив жодних заходів щодо повернення на службу та продовження виконання обов`язків військової служби та на протязі тривалого часу, проводячи час на власний розсуд, не заявив про себе до правоохоронних органів, що його було викрадено невідомими особами.

При цьому, на підтвердження таких доводів стороною захисту не наведеного жодних вагомих доказів, як і доказів того, що ОСОБА_8 намагався вийти на зв`язок зі своїм керівництвом.

Натомість, згідно показань свідків у кримінальному провадженні, які проходили службу разом з обвинуваченим, слідує, що останній зник коли пішов за водою, його зброю було виявлено в автомобілі ОСОБА_13 , вживалися заходи щодо розшуку ОСОБА_8 і на той момент появи ДРГ зафіксовано не було. Також, свідки повідомляли, що незадовго до зникнення, а саме, 9-10 березня 2022 року ОСОБА_8 намагався організувати заколот серед військових, що може свідчити про його невдоволеність проходженням служби.

Крім того, вищенаведене твердження сторони захисту спростовується інформацією про телефонні з`єднання, місце знаходження, мобільного телефону та абонентського номеру, з яким було затримано ОСОБА_8 .

Зокрема, абонентський номер НОМЕР_2 , яким фактично користувався ОСОБА_8 та з яким його було затримано з 17 березня 2022 року до 16 січня 2023 року перебував здебільшого в зоні покриття базових станцій оператора стільникового зв`язку, що розташована за адресою: Сумська область, Конотопський район, м. Путивль, та здійснював регулярні дзвінки на абонентські номери, які належать цивільній дружині, матері та батьку обвинуваченого.

Наведені обставини прямо спростовують, як показання обвинуваченого, так і свідка ОСОБА_9 , яка повідомляла, що під час зустрічі з сином в м. Чернігові обмінялися телефонами. Також, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо необхідності критичної оцінки показань вказаного свідка, яка є близькими родичем обвинуваченого (матір`ю) та зацікавлена в тому, щоб обвинувачений уник покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

У відповідності до вимог ст.8 ч.2 та ст. 9 ч. 5 КПК України, принцип Верховенства права у кримінальному провадженні, застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Смирнов проти України» від 15 липня 2010 року та у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпції щодо фактів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що досліджені, судом першої інстанції докази, з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, свідчать про те, що стороною обвинувачення доведено, як подію кримінального правопорушення саме в тому об`ємі, яке інкримінується обвинуваченим, так і те, що зазначений злочин вчинено саме ними та вірно кваліфіковано його дії за ч. 4 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, соціальну характеристику, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання в межах встановлених санкцією інкримінованої статті.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку відносно ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а визначений обвинуваченому розмір покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального закону, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк, з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3