Справа № 464/6270/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1282/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року у м. Львові колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 20 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

за участю: прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

встановив:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст.190 КК України, та призначено йому покарання: - за ч.1 ст.309 КК України 1 (один) рік обмеження волі; - за ч.4 ст.190 України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, із випробуванням на строк 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, покладені на нього судом.

Речові докази: - мобільний телефон марки «Ipnone 11 Pro, ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , із СІМ-картою оператора «Vodafon» номер НОМЕР_3 , з чохлом синього кольору (пароль НОМЕР_4 ); мобільний телефон марки «Ipnone 14Pro, ІМЕІ-1: НОМЕР_5 , ІМЕІ-2: НОМЕР_6 , із СІМ-картою оператора «Vodafon» номер НОМЕР_7 , з чохлом чорного кольору, (пароль 1488); мобільний телефон марки «Нокіа ТА 1337», ІМЕІ-1: НОМЕР_8 , ІМЕІ-2: НОМЕР_8 , темно-синього кольору, із СІМ-картою оператора «Vodafon» номер НОМЕР_9 та СІМ-картою оператора «Lifecell» номер НОМЕР_10 , з чохлом чорного кольору, (графічний пароль 3,2,5,8); банківську картку банку «Sense bank, номер НОМЕР_11 , видану на прізвище ОСОБА_10 ; банківську картку банку «Sense Cameleom» VISA, номер НОМЕР_12 , видану на прізвище ОСОБА_10 ; електрону вагу сірого кольору, які передані на зберігання в камеру схову речових доказів ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ухвалено повернути ОСОБА_7 ;

- банківську картку банку «ПУМБ» номер НОМЕР_13 ; банківську картку банку «Kredobank» INSTAL EUR, номер НОМЕР_14 ; банківську картку банку «Kredobank» INSTAL USD, номер НОМЕР_15 ; банківську картку банку «Raiffeisen BANK », номер НОМЕР_16 ; шість стартових пакетів оператора мобільного зв`язку «liffecell», із SIM-картами, номер НОМЕР_17 , ( НОМЕР_18 ), номер НОМЕР_19 ( НОМЕР_20 ), номер НОМЕР_21 ( НОМЕР_22 ), номер НОМЕР_23 ( НОМЕР_24 ), номер НОМЕР_25 ( НОМЕР_26 ), номер НОМЕР_27 ( НОМЕР_28 ); три стартові пакети оператора мобільного зв`язку «Київстар», без SIM-карток, номер НОМЕР_29 ( НОМЕР_30 ), номер НОМЕР_31 ( НОМЕР_32 ), номер НОМЕР_33 ( НОМЕР_34 ); стартовий пакет мобільного зв`язку «Vodafone», без SIM-карти, з написом НОМЕР_35 , номер НОМЕР_36 ; банківську картку банку «Monobank» VISA, видану на прізвище ОСОБА_11 ; картонну упаковку банківської картки «Monobank» VISA ( НОМЕР_37 ), номер НОМЕР_38 , де знаходиться банківська картка «Monobank»; картонну упаковку стартового пакету мобільного зв`язку «Київстар», номер НОМЕР_39 , ( НОМЕР_40 ); шість картонних упаковок стартових пакетів в упакованому вигляді мобільного зв`язку «Vodafone», із SIM-картами, номер НОМЕР_41 (серійний номер НОМЕР_42 ), номер НОМЕР_43 (серійний номер НОМЕР_44 3), номер НОМЕР_45 (серійний номер 33 1), номер НОМЕР_46 (серійний номер 25 0), номер НОМЕР_47 (серійний номер 38 3), номер НОМЕР_48 (серійний номер НОМЕР_49 ); вісім стартових пакетів оператора мобільного зв`язку «lifecell», із SIM-карткою, номер НОМЕР_50 ( НОМЕР_51 ), номер НОМЕР_52 ( НОМЕР_53 ), номер НОМЕР_54 ( НОМЕР_55 ), номер НОМЕР_56 ( НОМЕР_57 ), номер НОМЕР_58 ( НОМЕР_59 ), номер НОМЕР_60 ( НОМЕР_61 ), номер НОМЕР_62 ( НОМЕР_63 ), номер НОМЕР_64 ( НОМЕР_65 ); три стартові пакети оператора мобільного зв`язку «lifecell», без SIM-карток, номер НОМЕР_10 ( НОМЕР_66 ), номер НОМЕР_67 ( НОМЕР_68 ), номер НОМЕР_69 ( НОМЕР_70 ); два стартові пакети оператора мобільного зв`язку «Київстар», без SIM-карток, номер НОМЕР_71 ( НОМЕР_72 ), номер НОМЕР_73 ( НОМЕР_74 ); п`ять SIM-карток, а саме SIM-картка оператора мобільного зв`язку «vodafon» з написом НОМЕР_75 , в кількості 1 шт., SIM-картка оператора мобільного зв`язку «lifecell» з написом ( НОМЕР_76 ), в кількості 1 шт., SIM-картки оператора мобільного зв`язку «Київстар» з написом ( НОМЕР_77 ), написом ( НОМЕР_78 ) та написом ( НОМЕР_79 ); вісім стартових пакетів оператора мобільного зв`язку «vodafon», із SIM-картками, номер НОМЕР_80 , номер НОМЕР_81 , номер НОМЕР_82 , номер НОМЕР_83 , номер НОМЕР_84 , номер НОМЕР_85 ; два стартові пакети оператора мобільного зв`язку «vodafon», без SIM-карток (c/n: НОМЕР_86 ) та (c/n: НОМЕР_87 3); паспорт громадянина України серії НОМЕР_88 на прізвище ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області; паспорт громадянина України для виїзду за кордон на прізвище ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 номер НОМЕР_89 , запис в реєстрі 735; одну SIM-картка оператора мобільного зв`язку «lifecell» з написом ( НОМЕР_90 ); одну металеву трубку для куріння, оброблену бісером білого-червоного та синього кольорів; одну металеву трубку; фрагмент пляшки; металеву коробку коричневого кольору, на верхній кришці якої наявний напис «PEACE»; три зіп-пакети прозорого кольору, в кожному з яких наявна речовина рослинного походження темно-зеленого кольору; один зіп-пакет прозорого кольору, в якому наявна порошкоподібна речовина білого кольору, які передані на зберігання в камеру схову речових доказів ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ухвалено знищити; - три оптичних диски CD-R та два диски DVD-R, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, ухвалено залишити при таких.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 03 березня 2024 року, точний час не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на шахрайське заволодінні чужим майном, шляхом використання електронно-обчислювальної техніки, а саме за допомогою свого мобільного телефону марки «IPhone 14Pro», із CIМ-картою оператора «Vodafone» номер НОМЕР_7 , створив «фішингове» посилання, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи «WhatsApp», яке виражалося у вигляді облікового запису з назвою « ОСОБА_14 », що вводило в оману інших користувачів мережі Інтернет. Надалі, ОСОБА_7 , використовуючи раніше створений фейковий обліковий запис, приєднався в групу «Українки в Дубай», де розмістив оголошення від імені користувача « ОСОБА_14 » про обмін валют, а саме дирхами ОАЄ на українські гривні. На вказане оголошення відреагувала ОСОБА_15 , що була в групі «Українки в Дубай» та перебувала в місті Дубай Об?єднаних Арабських Еміратах, яка в приватній переписці з ОСОБА_7 вказала, що вона згідна на проведення вказаного обміну валюти. Надалі, ОСОБА_7 , вводячи в оману ОСОБА_16 , за допомогою фейкового акаунту, під приводом обміну валют, а саме дирхами ОАЕ на українські гривні, уклав угоду про проведення обміну грошових коштів з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем у виді банківських мобільних додатків. ОСОБА_7 , використовуючи генератор фейкових зображень, здійснив генерацію фейкової квитанції про перерахунок дирхамів ОАЕ ОСОБА_15 та відправив це зображення останній. Як наслідок, 03.03.2024 о 19 годині 57 хвилин це призвело до списання з рахунку ОСОБА_16 36 600 гривень на підконтрольний банківський рахунок ОСОБА_7 № НОМЕР_91 , як одна з умов виконання угоди. Таким чином, ОСОБА_7 шахрайським способом заволодів грошовими коштами потерпілої, чим завдав потерпілій ОСОБА_15 матеріальної шкоди на суму 36 600 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_7 , маючи єдиний умисел на незаконне придбання та зберігання без мети збуту психотропних речовин, обіг яких обмежено, особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, і стосовно яких допускаються виникнення деяких заходів контролю, за невстановлених обставин, у невстановленому місці та час, але не пізніше 15.05.2024, незаконно придбав у невстановленої особи психотропну речовину, обіг якої обмежено - «метамфетамін», особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - «екстракт канабісу», які зберігав за місцем проживання без мети збуту.

Так, в період часу з 09 години 32 хвилини по 12 годину 03 хвилини 15.05.2024 у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено: один зіп-пакет прозорого кольору із порошкоподібною речовиною блідо-сірого кольору, що згідно з висновком експерта є метамфетаміном, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, загальною масою 1,0807 грам; металеву коробку коричневого кольору, на верхній кришці якої наявний напис «РЕАСЕ» з нашаруванням речовини рослинного походження темно-зеленого кольору, яка згідно з висновком експерта є «екстрактом канабісу», який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою в перерахунку на суху речовину 0,2419 грам; одну металеву трубку із залишками порошкоподібної речовини білого кольору, що згідно з висновком експерта є «екстрактом канабісу», який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою в перерахунку на суху речовину 0,1472 грам; частково обрізану пластикову пляшку, в місці знаходження горловини на якій, наявні залишки нагару речовини коричневого кольору, яка згідно з висновком експерта є «екстрактом канабісу», який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою в перерахунку на суху речовину 0,0697 грам. Загальна маса вилученого особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено «екстракту канабісу» в перерахунку на суху речовину становить 0,4588 грам.

Не погоджуючись з цим вироком, прокурор та обвинувачений подали апеляційні скарги.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок Сихівського районного суду м. Львова від 20.11.2024 відносно ОСОБА_7 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність скасувати в частині вирішення питання долі речових доказів та застосування спеціальної конфіскації до мобільного телефону «Ipnone 14 Pro, ІМЕІ-1: НОМЕР_5 , ІМЕІ-2: НОМЕР_6 , із СІМ-картою оператора «Vodafon» номер НОМЕР_7 та ухвалити в цій частині новий вирок, яким речовий доказ у кримінальному провадженні Ipnone 14 Pro, ІМЕІ-1: НОМЕР_5 , ІМЕІ-2: НОМЕР_6 , із СІМ-картою оператора «Vodafon» номер НОМЕР_7 конфіскувати в дохід держави.

Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що мобільний телефон марки Ipnone 14 Pro, ІМЕІ-1: НОМЕР_5 , ІМЕІ-2: НОМЕР_6 , із СІМ-картою оператора «Vodafon» номер НОМЕР_7 підлягає спеціальній конфіскації, оскільки є знаряддям вчинення злочину, законодавство передбачає його конфіскацію та можливість подальшої реалізації, як це передбачено Порядком розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №985 від 11.07.2002 та Порядком обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави і розпорядження ним, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1340 від 25.08.1998.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок Сихівського районного суду м. Львова від 20 листопада 2024 року в частині призначеного покарання змінити. Призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі із випробуванням строком на 1 рік.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час досудового розслідування та судового розгляду він повністю визнав вину, сприяв розкриттю кримінального правопорушення та проступку, добровільно, ще на стадії слідства та до моменту повідомлення йому про підозру відшкодував потерпілій матеріальну шкоду.

Зазначає, що ним було подано, як до суду першої інстанції, так і до органу пробації документи щодо його працевлаштування, складу сім`ї, відсутності його на обліку у нарколога та психіатра, відношення до військового обов`язку, (статусу військовозобов`язаного), який не був врахований під час винесення міри покарання. Також звертає увагу на ту обставину, що місцина за місцем його реєстрації та постійного проживання межує з територією де ведуться активні богові дії, а саме місто Запоріжжя піддається обстрілам загарбника. Перебуваючи у м. Львові він фактично являється внутрішньо переміщеною особою.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, захисник не заперечив про розгляд апеляційних скарг без участі останнього.

При апеляційному розгляді захисник підтримав подану обвинуваченим апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів та просили таку задоволити. Апеляційну скаргу прокурора не заперечив.

Прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити. Апеляційну скаргу обвинуваченого заперечив.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, встановила таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 відповідають кваліфікації за інкриміновані йому злочини, а висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що йому призначено занадто суворе покарання, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції виходив із даних про його особу, який згідно з ст. 89 КК України, раніше не судимий, на обліках у КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» та у КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнав - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Також судом враховано досудову доповідь заступника начальника Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_17 ,відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим є середній, ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого ОСОБА_7 також є середній. Орган пробації вважає, що виправлення цієї особи можливе без ізоляції від суспільства.

Названі обставини стали підставою для висновку суду про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства тобто звільнення від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК. України

Погоджуючись із висновком суду в частині тривалості іспитового строку, колегія суддів звертає увагу на те, що призначення винній особі певного виду та розміру покарання, а також визначення тривалості іспитового строку є виключно дискреційним повноваженням суду поняття яких розкрито у правовому висновку Верховного Суду, зазначеному у постанові від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к.

Зокрема в цій постанові Верховним Судом сформульовано правовий висновок щодо реалізації в судовій практиці поняття судової дискреції (судового розсуду), яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

За таких обставин, зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого, вбачається, що він фактично порушує питання про недотримання судом визначених законодавством вимог, що стосуються винної особи і пов`язані із суддівським розсудом дискреційними повноваженнями.

Окрім цього, колегія суддів бере до уваги ту обставину, що обвинуваченим в апеляційній скарзі не надано нових даних, що позитивно характеризують його особу, чи інших відомостей які могли свідчити, що встановлений обвинуваченому іспитовий строк три роки є надмірним .

На переконання колегії суддів, тривалість іспитового строку у виді трьох років, протягом яких буде здійснюватися контроль за поведінкою ОСОБА_7 є достатнім та необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципам індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання, та надасть обвинуваченому шанс виправитися без ізоляції від суспільства.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора з приводу порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону при вирішенні питання про долю речових доказів, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 9 ст. 100 КПК України передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю) (п. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно ч. 2 цієї ж статті спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Статтею 96-2 кримінального закону регламентовані випадки застосування спеціальної конфіскації. Згідно з п. 4 ч. 1 цієї ж статті спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Колегією суддів встановлено, що згідно з формулюванням обвинувачення, визнаного судом доведеним, злочин, передбачений ч.4 ст.190 КК України вчинено ОСОБА_7 за допомогою свого мобільного телефону марки«Ipnone 14 Pro, із СІМ-картою оператора «Vodafon» номер НОМЕР_7 .

Допитаний в судовому засіданні першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 , свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та підтвердив, що злочин, передбачений ч.4 ст.190 КК України він вчинив за допомогою свого мобільного телефону марки «Ipnone 14 Pro, із СІМ-картою оператора «Vodafon» номер НОМЕР_7 .

Таким чином, мобільний телефон марки «Ipnone 14 Pro, із СІМ-картою оператора «Vodafon» номер НОМЕР_7 підлягає спеціальній конфіскації, оскільки є знаряддям вчинення злочину та законодавство передбачає його конфіскацію та можливість подальшої реалізації.

Однак, зазначені обставини суд першої інстанції не врахував та вирішуючи питання щодо долі речового доказу в резолютивній частині вироку помилково зазначив про повернення мобільного телефону марки «Ipnone 14 Pro, із СІМ-картою оператора «Vodafon» номер НОМЕР_7 , незважаючи на положення ст. 96-2 КК України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами прокурора та констатує, що судом першої інстанції було допущене неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Водночас, відповідно до висновку об`єднаної палати ККС у складі ВС від 16.09.2024 у справі №183/4229/23 (провадження №51-5837 кмо23) рішення апеляційного суду, яким застосовується спеціальна конфіскація постановляються у формі ухвали, оскільки застосування згідно з положеннями ст.ст. 96-1, 96-2 КК України судом апеляційної інстанції спеціальної конфіскації не є тим «іншим випадком», передбаченим ч. 1 ст. 421 КПК України, що погіршує становище обвинуваченого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. ст. 409 КПК України, передбачено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України по кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, згідно п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд

ухвалила:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 20 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення питання долі речових доказів змінити.

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України - речовий доказ мобільний телефон марки Ipnone 14 Pro, ІМЕІ-1: НОМЕР_5 , ІМЕІ-2: НОМЕР_6 , із СІМ-картою оператора «Vodafon» номер НОМЕР_7 конфіскувати в дохід держави.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Судове рішення набрало законної сили: 26.03.2025

Дата засвідчення копії: 31.03.2025

Помічник судді ОСОБА_18