Справа № 627/137/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2025с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

особи стосовно якої заявлено клопотання - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Краснокутську клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000220 від 08.11.2024 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Костянтинівка Краснокутського району Харківської області, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 07.11.2024, приблизно о 15:30 год., перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, неподалік вул. Центральна 108 с. Костянтинівка Богодухівського району Харківської області, у чорній балаклаві, помітив автомобіль ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився водій ОСОБА_7 , а на передньому сидінні його цивільна дружина ОСОБА_8 , який в подальшому зупинився через вказані вище дії ОСОБА_6 , а ОСОБА_9 здійснила спробу вийти із автомобіля, та в цей час ОСОБА_6 почав махати руками, та виражатися брутальною лайкою, та грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, кинув у лобове скло вказаного вище автомобіля камінь, що дістав із кишені штанів, який відскочив і потрапив у обличчя потерпілої ОСОБА_8 , чим спричинив їй тілесне ушкодження.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_6 , було пошкоджено лобове скло автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 454,40 гривень згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/34298-АВ від 25.11.2.2024, яким користується ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 отримала тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови у вигляді рваної рани правої надбрівної дуги, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/-102 КК/24 від 13.11.2024 кваліфікується як ЛЕГКЕ тілесне ушкодження відповідно (П.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р.№6).

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотанняпро застосування примусових заходів медичного характеру, зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , оскільки його психічний стан не дозволяє йому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялися, в матеріалах справи наявні заяви від 13.03.2025, в яких потерпілі просять суд провести розгляд справи за їхньої відсутності, матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_6 не мають, на суворому покаранні не наполягають.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 та законний представник особи стосовно якої заявлено клопотання ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора та застосування відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, посилаючись на його неосудність.

Особа стосовно якої заявлено клопотання - ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував фактичних обставин справи та спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , вважав, що він потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом. ОСОБА_6 під час судового розгляду надав показання, згідно з якими 07.11.2024, близько 15:00 год., перебуваючи в с. Костянтинівці Богодухівського району Харківської області, він після сварки з матір`ю ОСОБА_4 пішов блукати селом під час чого підібрав із землі цеглину, яку поклав до кишені, для власного заспокоєння, оскільки після того як його колись побила компанія хлопців, він, перебуваючи наодинці, побоювався повторення згаданого інциденту. Дорогою ОСОБА_6 почув позаду себе сигнал автомобіля, після чого забіг на пагорб, що знаходився неподалік, звідки і побачив автомобіль зеленого кольору марки ВАЗ 21099, водій якого щойно йому сигналив. Ним виявився наразі потерпілий ОСОБА_7 , з яким у ОСОБА_6 здавна перебував у неприязнених стосунках через несплачений останнім борг. Перебуваючи на пагорбі, ОСОБА_6 чув як ОСОБА_7 кричав у його бік лайливі слова та наполягав на тому щоб він спустився, після чого ОСОБА_6 несвідомо достав з кишені циглину та жбурнув нею у лобове скло автомобіля потерпілого, з пасажирської сторони. Чи перебував хтось в салоні автомобіля, в тому числі дружина ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_8 ,ОСОБА_6 не бачив, проте допускає таке. Зазначив, що чорну шапку з отворами (балаклаву) він під час перебування на пагорбі зняв та тримав її у руці. Також зазначив, що того дня не вживав наркотичних засобів та ліків. У судовому засіданні ОСОБА_6 зазначив, що до вчиненого ним поступку ставиться негативно та усвідомлює той факт, що потребує лікування.

Окрім показань ОСОБА_6 , який визнав обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , вчинення ним відповідного суспільно небезпечного діяння також підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами:

- даними рапорту працівника поліції про надходження 07.11.2024 виклику на службу 102 від ОСОБА_8 з приводу завдання їй каменем тілесного ушкодження в обличчя (КП а.с. 2);

- змістом протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 07.11.2024, згідно з яким ОСОБА_7 звернувся до органів поліції з проханням вжити заходи до ОСОБА_6 , який 07.11.2024 спричинив тілесні ушкодження його дружині ОСОБА_8 (КП а.с. 3);

- даними протоколу огляду місця події від 07.11.2024 з фото таблицею до нього, проведеного у період часу з 16:50 до 17:10, в ході якого було зафіксовано пошкодження автомобіля ВАЗ 2109, який знаходився на узбіччі біля буд. №108 по вул. Центральній в с. Костянтинівці Богодухівського району Харківської області (КП а.с. 8-11);

- даними протоколу огляду місця події від 07.11.2024 з фото таблицею до нього, проведеного у період часу з 18:00 до 18:30, в ході якого було зафіксована обстановка на узбіччі дороги біля буд. №108 по вул. Центральній в с. Костянтинівці Богодухівського району Харківської області, під час якого за зазначеною вище адресою було вилучено камінь сірого кольору розміром 6*6 см, товщиною 3,5 см та чоловіча шапка з отворами, які постановою дізнавача від 15.11.2024 визнані речовими доказами по справі (КП а.с. 12-16);

- довідкою виданою лікарем ОСОБА_10 від 08.11.2024, якою останній засвідчує факт звернення ОСОБА_8 до приймального відділення КНП «Краснокутська ЦРЛ» з діагнозом: рвана рана правої надбрівної дуги, забій м`яких тканей голови (КП а.с. 18);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.11.2024, згідно з яким 07.11.2024 ОСОБА_6 перебував в стані наркотичного сп`яніння (КП а.с. 19);

- висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-24/34298-АВ від 25.11.2024, відповідно до якої ринкова вартість лобового скла, яке експлуатувалася на автомобілі ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_1 , 1999 р.в. з урахуванням умов та обмежень, зазначених в дослідницькій частині висновку, станом на 07.11.2024 становить 454,40 грн. (КП а.с. 24-28);

-висновком судово-медичної експертизи №12-14/102-КК/24 від 13.11.2024, яку проведено за медичною документацією гр. ОСОБА_8 , яким встановлено, що згідно з медичною документацією у ОСОБА_8 мало місце тілесне ушкодження забій м`яких тканин голови у вигляді рваної рани правої надбрівної дуги. Вказане ушкодження утворилося від ударної дії тупого твердого предмету, з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якого не знайшли свого відображення в характері ушкодження, в період часу 07.11.2024. По ступеню тяжкості забій м`яких тканин голови у вигляді рваної рани правої надбрівної дуги, що мався у ОСОБА_8 кваліфікується як легке тілесне ушкодження (П.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступню тяжкості тілесних ушкоджень затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6) (КП а.с. 30);

-висновком судово-медичної експертизи №12-14/106-КК/24 від 22.11.2024, яку проведено по матеріалам кримінальної справи, яким встановлено, що згідно з висновком експерта №12-14/102-КК/24 від 13.11.2024 у ОСОБА_8 мало місце тілесне ушкодження забій м`яких тканин голови у вигляді рваної рани правої надбрівної дуги. Покази потерпілої ОСОБА_8 , надані нею в ході проведення слідчого експерименту від 20.11.2024, щодо механізму спричинення їй вищевказаного тілесного ушкодження, не протирічить судово-медичним даним по механізму його виникнення, а саме ушкодження утворилося від ударної дії тупого твердого предмету, з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якого не знайшли свого відображення в характері ушкодження, можливо і каміння, на що вона і вказала: «… ОСОБА_6 кинув камінь по вищевказаному автомобілю, який влучив в лобове скло, після чого відскочив та потрапив їй в обличчя в область правого ока…» (КП а.с. 33-34);

-заявою про залучення до провадження як потерпілу ОСОБА_8 від 11.11.2024 (КП а.с. 36);

-заявою про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_7 від 11.11.2024 (КП а.с. 45);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 20.11.2024 та фото таблицею до нього, в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_7 показав спосіб та механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , які узгоджуються з показаннями наданими ОСОБА_6 в суді (КП а.с. 50-53);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 20.11.2024 та фото таблицею до нього, в ході проведення якого потерпіла ОСОБА_8 показала спосіб та механізм нанесення їй тілесних ушкоджень, які узгоджуються з показаннями наданими ОСОБА_6 в суді (КП а.с. 54-56).

Належність, допустимість та достовірність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, у зв`язку з чим суд їх прийняв, та вважає такими, що є достатніми для належної правової оцінки дій ОСОБА_6 .

Допитавши ОСОБА_6 , дослідивши, оцінивши та перевіривши інші наведені вище зібрані у кримінальному провадженні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про те, що відповідні час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_6 є доведеними.

Отже, ОСОБА_6 скоєно суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а саме, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

При цьому згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №71 від 29.01.2025, ОСОБА_6 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 перебував у стані вказаного вище психічного захворювання. Не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_6 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом (КП а.с. 94-97).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

За змістом ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, що виключає застосування до нього покарання, а тому відносно нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.

Види примусових заходів медичного характеру визначені ст. 94 КК України.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, зокрема, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»)

Вирішуючи відповідне питання, суд відзначає, що з висновку судово-психіатричної експертизи №71 від 29.01.2025 вбачається, що при визначенні виду примусових заходів медичного характеру госпіталізації в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом, застосування якого потребує ОСОБА_6 було враховано: що відповідно до представленої медичної документації, з 2023 року психічний стан ОСОБА_6 змінився, відмічалися маячні ідеї, галюцінаторна симптоматика, вподальшому домінували психопатоподібні риси ендогенного ґенезу. У зв`язку з галюцінаторною симптоматикою та неадекватною поведінкою ОСОБА_6 перебував на лікування в психіатричному стаціонарі, в тому числі після кримінальних подій. Зазначене вище, а також виявлені у ОСОБА_6 при даному обстеженні підозрілість, емоційна неадекватність та сплощеність, грубі структурно-логічні порушення мислення з відсутністю критики дозволяють говорити про наявність у нього ендогенного процесуального захворювання у вигляді шизофренії, що позбавляло та позбавляє ОСОБА_6 можливості правильно розуміти та корегувати свої дії, як на період часу, до якого відноситься правопорушення, так й на теперішній час.

Тому, з огляду на викладене, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи, психічного стану та тяжкості захворювання ОСОБА_6 , характеру скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що його лікування та запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь неможливе шляхом застосування іншого (більш м`якого) виду примусових заходів медичного характеру, ніж госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, що забезпечить відповідний баланс між правами ОСОБА_6 та інтересами суспільства.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме: - камінь сірого кольору розміром 6х6 см, товщиною 3,5 см, який упаковано до сейфпакету №WAR 2007793 переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів СПД № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківської області за адресою: вул. Миру, 170, с-ще Краснокутськ, Богодухівський район, Харківська область - знищити; - чоловічу шапку з отворами чорного кольору, яку упаковано до сейфпакету №WAR 2007792 передану на зберігання до камери зберігання речових доказів СПД № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківської області за адресою: вул. Миру, 170, с-ще Краснокутськ, Богодухівський район, Харківська область - повернути за належністю.

Процесуальні витрати у розмірі 1591 гривень 80 копійок, на залучення експерта для проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/34298-АВ від 25.11.2024, віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 362, 369-372, 376, 503, 505, 512, 513, 516 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Краснокутського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_11 про застосування примусових заходів медичного характеру вкримінальному провадженні № 0000220 від 08.11.2024 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» за адресою: вул. Академіка Павлова №46, м. Харків, 61068.

Процесуальні витрати у розмірі 1591 гривень 80 копійок, на залучення експерта для проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/34298-АВ від 25.11.2024, віднести за рахунок держави.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-камінь сірого кольору розміром 6х6 см, товщиною 3,5 см, який упаковано до сейфпакету №WAR 2007793 переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів СПД № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківської області за адресою: вул. Миру, 170, с-ще Краснокутськ, Богодухівський район, Харківська область - знищити;

-чоловічу шапку з отворами чорного кольору, яку упаковано до сейфпакету №WAR 2007792 передану на зберігання до камери зберігання речових доказів СПД № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківської області за адресою: вул. Миру, 170, с-ще Краснокутськ, Богодухівський район, Харківська область - повернути за належністю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1