Справа № 629/1991/25
Провадження № 1-кс/629/565/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м.Лозова

Слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000171 від 02.02.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Панютине, Лозівського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ст. слідчий СВ Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням (за погодженням з прокурором) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання зазначив, що 31.03.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині, зокрема, враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи особу ОСОБА_4

ОСОБА_4 не оспорював обгрунтованість підозри, проте вважав запобіжний захід у виді тримання під вартою занадто суворим та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме-домашній арешт. В судовому засіданні пояснив, що він має постійне місце мешкання, не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, зобов`язується з`являтися за кожним викликом слідчого, прокурора або суду, також він не має наміру незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Крім того, він не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином та вчиняти будь-які кримінальні правопорушення.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що Лозівським РВП ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000171 від 02.02.2025.

31.03.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 розлучений, офіційно не працевлаштований, не мешкає за місцем реєстрації, з його слів тривалий час мешкає в АДРЕСА_2 , що належить його тітці ОСОБА_6 , з її дозволу, та на її прохання доглядає за будинком, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, підтверджується даними: копіями - постанови про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки; протоколу про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки; протоколів негласних (слідчих) розшукових дій; протоколів огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів і допиту свідків; висновку експерта; повідомлення про підозру.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Зокрема, згідно п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі визначені ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання; а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки тощо.

Вирішуючи клопотання слідчого, слідчий суддя враховує те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 за ч.1 ст.307 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Слідчий суддя приходить до висновку, що вказані ризики, на цей час є реальними, враховуючи зміст пред`явленої підозри, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких ОСОБА_4 підозрюється.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, наявність у останнього постійного місця проживання та реєстрації, ту обставину, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

З урахуванням того, що відсутні дані про те, що підозрюваний може ухилятись від слідства, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, то ризики впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, можуть бути мінімізовані за рахунок інших запобіжних заходів.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

У слідчого судді відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Отже, при вирішенні питання про обрання виду запобіжного заходу слідчий суддя вважає необхідним застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, з покладенням на підозрюваного обов`язків за ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки слідчий суддя вважає, що мета застосування запобіжного заходу та усунення зазначених вище ризиків може бути реалізована при обранні домашнього арешту в певний період доби.

Керуючись ст.ст. 176-178, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

В частині застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, та заборонивши в період часу з 21 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) Прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

2) Не відлучатися за межі Лозівського району Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) Повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

4) Утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні.

5) Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на в`їзд в Україну та виїзд з України.

Встановити строк дії ухвали 2(два) місяці, тобто до 29 травня 2025 року, включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, згідно яких працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Слідчий суддя: ОСОБА_1