Справа № 686/6971/25
Провадження № 1-в/686/185/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, подання начальника ДУ «Райківецька виправна колонія (№78)» про приведення вироку Маневицького районного суду Волинської області від 12.09.2024р. відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Маневицького районного суду Волинської області від 12.09.2024р. ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190,ч. 1 ст. 209 КК України, на підставі яких, з застосуванням ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, на строк 1 рік, з конфіскацією майна.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.03.2025р. на підставі ст.ст. 70, 71 КК України шляхом поглинання покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 26.03.2024р. покаранням за вироком Маневицького районного суду Волинської області від 12.09.2024р., призначено остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк 1 рік, з конфіскацією майна.

Начальник ДУ «Райківецька виправна колонія (№78)» звернувся до суду з поданням про приведення вироку Маневицького районного суду Волинської області від 12.09.2024р. відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», посилаючись на те, що сума викраденого ОСОБА_4 майна за шістьма епізодами, а саме: відносно потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , менша розміру, визначеного новим законом, за яким передбачено кримінальну відповідальність.

Засуджений ОСОБА_4 таке подання підтримав просив задовольнити.

Прокурор не заперечувала щодо задоволення такого подання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Згідно вказаного Закону, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна становить згідно ст. 51 КУпАП ( в редакції Закону №3886-ІХ від 18.07.2024р.), 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 вчинив в 2022 році.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1240 грн. 50 коп.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у 2022 році розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2481 грн. (1240,5х2=2481).

Як слідує, з вироку Маневицького районного суду Волинської області від 12.09.2024 року, ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч. 1 ст. 209 КК України, на підставі яких, з застосуванням ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, на строк 1 рік, з конфіскацією майна.

При цьому, за ч. 4 ст. 190 КК України вартість викраденого майна за кожним з шести епізодів, відносно потерпілих ОСОБА_5 від 29.08.2022р., ОСОБА_6 від 14.09.2022р., ОСОБА_7 від 23.09.2022р., ОСОБА_8 від 24.09.2022р., ОСОБА_9 від 26.09.2022р., ОСОБА_10 від 06.10.2022р., менша, визначеної відповідно до вищевказаних положень законодавства для відповідного періоду, суми в - 2481 грн., з якої настає кримінальна відповідальність, а за епізодами потерпілих ОСОБА_11 від 01.10.2022р., ОСОБА_12 від 22.09.2022р., ОСОБА_13 від 11.09.2022р., ОСОБА_14 від 10.09.2022р. - вартість викраденого майна перевищує вказану суму.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 336, 371, 372, 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ч. 2 ст. 74 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Подання начальника ДУ «Райківецька виправна колонія (№78)» про приведення вироку Маневицького районного суду Волинської області від 12.09.2024р. відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» задовольнити.

На підставі Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024р., ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за епізодами від 29.08.2022р.(потерпілий ОСОБА_5 ), 14.09.2022р. (потерпілий ОСОБА_6 ), 23.09.2022р. (потерпілий ОСОБА_7 ), 24.09.2022р. (потерпілий ОСОБА_8 ), 26.09.2022р. (потерпілий ОСОБА_9 ) та 06.10.2022р. (потерпілий ОСОБА_10 ).

Вважати ОСОБА_4 засудженим:

1.Згідно вироку Маневицького районного суду Волинської області від 12.09.2024р. за ч. 4 ст. 190 КК України (за епізодами від 10.09.2022р. потерпілий ОСОБА_14 , від 11.09.2022р. потерпілий ОСОБА_13 , від 22.09.2022р. потерпілий ОСОБА_12 та від 01.10.2022р. потерпілий ОСОБА_11 ), ч.1 ст. 209 КК України, з застосуванням ст. 70 КК України, на 7 (сім) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, на строк 1 рік, з конфіскацією майна.

2.Згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.03.2024р. за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 (один) рік обмеження волі.

3. Згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 12 березня 2025р. на підставі ст.ст. 70, 71 КК України шляхом поглинання покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 26.03.2024р. покаранням за вироком Маневицького районного суду Волинської області від 12.09.2024р., до остаточного покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк 1 рік, з конфіскацією майна.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Райківецька виправна колонія «(№78)» та засудженому ОСОБА_4 , вручити прокурору.

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_15