ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1182/25 Провадження№ 1-кп/636/941/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 0001184 від 20 грудня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курилівка Куп`янського району Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, пенсіонера за вислугою років, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

В провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебуває кримінальне провадження № 0001184 від 20 грудня 2024 року за обвинуваченням за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення- злочину передбаченого ч. 1 ст 121 КК України.

.Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 до суду подано клопотання про зміну запобіжного заходу, мотивоване тим, що 20 грудня 2024 року слідчим суддею Чугуївського міського суду Харківської області до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено згідно ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 14 лютого 2025 року строком на 60 днів.

Сторона захисту вважає, що наразі відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), оскільки досудове розслідування закінчено, речові докази долучені до матеріалів кримінального провадження, відповідні експертизи проведені та свідки допитані.

.Як на підставу для зміни запобіжного заходу, захисник покликається, у тому числі, на те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , одружений, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій, раніше не судимий, як під час досудового розслідування кримінального провадження так і під час судового розгляду справи свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі, окрім того повністю відшкодував потерпілому матеріальні збитки та моральну шкоду, завдані кримінальним правопорушенням.

Ураховуючи вищевикладене, захисник просить змінити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 клопотання підтримали в повному обсязі, покликаючись на обставини, викладені у ньому.

В судовому засіданні прокурор при вирішенні зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 покладався на розсуд суду.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить із такого.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 201 КПК обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу. До клопотання мають бути додані , зокрема, копії матеріалів, якими обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Частинами 1, 2 ст. 331 КПК встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Судом установлено, що ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 20 грудня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено згідно ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 14 лютого 2025 року строком на 60 днів.

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя встановив існування ризиків, а саме: (1) переховування від органу досудового розслідування та суду; (2) знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) впливу підозрюваним на свідків у кримінальному провадженні; (4) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Сторона захисту стверджує, що наразі відсутні будь які ризики, передбачені ст. 177 КПК.

Однак, оскільки слідчим суддею встановлено, а в подальшому судом підтверджено наявність чотирьох ризиків, про які зазначено у відповідних ухвалах, суду слід перевірити їх існування на цій стадії кримінального провадження, для вирішення питання можливості зміни запобіжного заходу.

Так, на переконання суду, ймовірна можливість переховування ОСОБА_4 від суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Тому, на переконання суду, наразі цей ризик продовжує існувати.

Щодо існування ризику знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Суд зауважує, що відповідно до ст. 290 КПК, відкриваючи стороні захисту матеріали кримінального провадження, прокурор визнав зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, тобто для висунення обвинувачення.

З огляду на це, оскільки обвинувальний акт, щодо ОСОБА_4 , перебуває в суді, закономірним є припущення того, що сторона обвинувачення зібрала усі достатні та істотні докази, необхідні їй для обстоювання своєї правової позиції.

Таким чином суд погоджується з твердженням сторони захисту щодо відсутності цього ризику.

Перевіряючи наявність ризику впливу обвинуваченим на свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд вважає, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, та дослідження їх судом.

На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, обвинувачений стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Відповідний незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на обвинуваченого як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються обвинуваченому та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Оскільки наразі кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, відповідно, свідки сторони обвинувачення, судом не допитані, а тому існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу ОСОБА_4 , такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від давання показань у суді.

З огляду не це, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків продовжує існувати.

Суд зазначає, що оскільки досудове розслідування завершено, стороною обвинуваченні зібрані всі необхідні, на їх переконання докази, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не є актуальним.

Отже, колегією суддів установлено існування двох ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, а саме ризику переховування від суду та ризику незаконного впливу на свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 179 КПК особисте зобов`язання полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, сторона захисту покликалась на сумлінну процесуальну поведінку обвинуваченого, повне визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди потерпілому, міцні соціальні зв`язки обвинуваченого.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 має фактичне місце проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , одружений, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_1 від 09 грудня 2022 року), раніше не судимий.

Ураховуючи зазначені обставини, ураховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого, міцні соціальні зв`язки, матеріальний стан, а також відсутність заперечень прокурора, суд доходить висновку про можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання. На переконання суду, такий запобіжний захід здатний повною мірою забезпечувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігатиме ризикам, існування яких встановлено судом.

У зв`язку зі зміною запобіжного заходу на особисте зобов`язання, суд вважає, що на обвинуваченого слід покласти обов`язки, передбачені п. п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України. Строк дії покладених обов`язків слід визначити в межах двох місяців.

Керуючись ст.ст.194 371 ,372, 376 суд,

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 обраний (продовжений) відповідно до ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 14 лютого 2025 року запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Звільнити негайно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-не відлучатись без дозволу прокурора або суду із населеного пункту, в якому він фактично проживає ( АДРЕСА_2 ) );

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_4 покласти на слідчого СВ Чугуївського РУП Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК.

Повний текст ухвали складений 14 березня 2025 року

Суддя ОСОБА_1