Справа№ 953/7611/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2025 р. місто Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 05.01.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, військовозобов`язаного,, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 11.07.2003 Калінінським районним судом м. Донецька за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком;

- 30.07.2004 Калінінським районним судом м. Горловки Донецької області за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць;

- 15.06.2011 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- 23.03.2012 Калінінським районним судом м. Донецька за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць;

- 15.02.2018 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців;

- 07.06.2018 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- 21.07.2023 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік;

-

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_2

секретар судового засідання ОСОБА_4

у с т а н о в и в:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1. ОСОБА_2 , перебуваючи в м. Харкові, маючи умисел на вчинення незаконного придбання та зберігання, з метою особистого вживання особливо небезпечної психотропної речовини - «РVР», без мети збуту, діючи умисно, з мотивів реалізації особистих потреб, знайшов у невстановленому в ході досудового розслідування місці, тим самим придбав у вигляді так званої «закладки» особливо небезпечну психотропну речовину.

Після чого, ОСОБА_2 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно та протиправно, з мотивів реалізації особистих потреб, з метою особистого вживання та використання, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті довести задуманий ним злочин до кінця, діючи умисно, без мети збуту, 04.01.2024, перебуваючи поблизу будинку, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Метробудівників, 40, зберігав при собі особливо небезпечну психотропну речовину - «РVР».

Злочинна діяльність ОСОБА_2 припинена співробітниками поліції, які 04.01.2024 у період часу з 15:53 до 16:06 години у ході проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Метробудівників, 40, виявили та у подальшому вилучили у останнього 1 (один) прозорий полімерний зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/1468-НЗПРАП від 26.01.2024, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - «РVР».

Маса «РVР» у складі наданої на дослідження речовини складає 0,2312 грам, що відповідно до наказу МОЗ № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і, прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», є невеликим розміром.

Таким чином, всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», ОСОБА_2 незаконно придбав та зберігав при собі, без мети збуту, особливо небезпечну психотропну речовину - «РVР», що віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

1.2. Крім того, 10.01.2024 близько 21:00 години, більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_2 перебуваючи поблизу будинку № 40 по вул. Метробудівників в м. Харкові, керуючись корисливим мотивом, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, зайшов у приміщення під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 .

Далі, ОСОБА_2 , продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи поблизу приміщення квартири АДРЕСА_4 , яка розташована на другому поверсі вказаного вище будинку, керуючись корисливим мотивом, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно та незаконно, повторно, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_5 № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України, який в подальшому був неодноразово подовжений та діє на теперішній час, достовірно знаючи про його введення, з метою збагатитися за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його протиправними діями, направленими на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, проник через незачинені двері у приміщення квартири за вищевказаною адресою, після чого з приміщення кухонної кімнати таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_6 майно, а саме: холодильник ТМ «ВЕКО» моделі «RCSA366K31W», білого кольору, вартість якого, згідно висновку експерта ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» № 4116 від 21.05.2024 за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи, становить - 8499,50 грн.

Після чого, ОСОБА_2 з місця вчинення кримінального правопорушення зник разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі та, не оспорюючи фактичних обставин, місця, часу та способу їх вчинення, про які зазначено в обвинувальному акті з приводу пред`явленого йому обвинувачення, вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та просив призначити мінімальне покарання.

2.1.2. Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинені обвинуваченим, тому просив суд визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 3 (три) місяці.

2.1.3. На підставі ст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками судового провадження, судовий розгляд проведений за відсутності потерпілого ОСОБА_6 .

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також вважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_2 визнав винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи, правильно розуміє зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності та істинності його позиції відсутні, вислухавши думки сторін кримінального провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглянув кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

2.2.2. За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень встановлена та доведена у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею, та ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Пом`якшуючі обставини - це встановлені судом різні відомості, що свідчать про менший ступінь небезпечності особи винного та вчиненого ним кримінального правопорушення й дають підстави для застосування до нього менш суворого покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання належать як зазначені, так і не зазначені в законі, але встановлені судом за конкретною справою об`єктивні та суб`єктивні чинники, що не є ознаками конкретного складу кримінального правопорушення і не впливають на його кваліфікацію, проте свідчать про занижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння і (або) особи винного і тим самим надають суду право для пом`якшення покарання.

3.1.1. Щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти кримінальних правопорушень, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю кримінального правопорушення або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

За правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23.01.2024 у справі № 283/2169/19 (провадження № 51-5093км23) розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення кримінального проступку. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею кримінального правопорушення (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до ЄРДР (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після їх внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

3.1.2. Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття кримінального правопорушення. Це може полягати, зокрема, у повідомленні про всі відомі епізоди й обставини вчинення кримінального правопорушення; викритті інших співучасників; визначенні ролі кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення; повідомленні про їхнє місцезнаходження; поданні допомоги в їх затриманні; видачі знарядь і засобів вчинення кримінального правопорушення, майна, здобутого злочинним шляхом.

3.1.2. Тож, при встановленні обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 , суд враховує, що у судовому засіданні останній свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку, протягом усього строку досудового розслідування також визнавав свою винуватість та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, що виразилося у повній співпраці з органом досудового розслідування.

З огляду на обставини кримінального провадження та поведінку обвинуваченого ОСОБА_2 на стадії досудового розслідування, а також під час судового розгляду, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно п. 1) ч. 1 ст. 66 КК України, - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

3.3. При цьому, судом не встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_2 , відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_2 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються, як нетяжкий та тяжкий злочини, їх вид, суспільну небезпечність та наслідки. Також, суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який має середню спеціальну освіту, розлучений, офіційно не працевлаштований, має зареєстроване та фактичне місце проживання, раніше судимий.

4.3. У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому статтею 69 КК України, не встановлено.

4.4. З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання:

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, слід остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Також, обвинуваченим ОСОБА_2 не відбуте покарання, призначене вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.07.2023, яким останній засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, від відбування якого ОСОБА_2 звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п. б) ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Виходячи з положень п. б) ч. 1 ст. 72 КК України, невідбута частина призначеного ОСОБА_2 за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.07.2023 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік відповідає 6 (шести) місяцям позбавлення волі.

Відтак, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, суд до призначеного за цим вироком покарання частково приєднує невідбуту частину призначеного ОСОБА_2 за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.07.2023 покарання, перевівши при складанні покарань відповідно до вимог ст. 72 КК України менш суворий вид покарання у виді обмеження волі у більш суворий позбавлення волі, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, і остаточно визначає ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

4.5. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

5. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

5.1. Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Речові докази.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

6.3. Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта у сумі 2271,84 грн та 1514,56 грн, відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

6.4. Заходи забезпечення кримінального провадження.

6.4.1. Запобіжний захід.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 у кримінальному провадженні не застосовувався.

Ураховуючи те, що під час підготовчого та судового розгляду кримінального провадження клопотань про застосування запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, підстав, передбачених ст. 177 КПК України, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.07.2023, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили, - не застосовувати.

Речовий доказ: 1 (один) прозорий полімерний зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - «РVР», який переданий на зберігання згдно квитанції про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучениз з незаконного обігу № 1069 від 08.02.2024, після набрання вироком законної сили знищити.

Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта за проведення експертиз № СЕ-19/121-24/1468-НЗПРАП від 26.01.2024 в розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) гривня 84 копійки, № 4116 від 21.05.2024 в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок, після набрання вироком законної сили стягнути із ОСОБА_2 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1