Провадження № 11-кп/824/2614/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

11 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

перекладача - ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою судузадоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 20 січня 2025 року, включно.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим суд зазначив, що злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, характеризуються підвищеною суспільною небезпекою. Тому вірогідність настання ризиків неналежної процесуальної поведінки останніх, є досить високою.

Суд дійшов висновку, що ризики, встановлені при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу та продовження строку його дії, не зменшились, продовжують існувати.

Разом з тим, суд взяв до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачені з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій, тому суд визнає доведеним існування ризику переховування від суду, вплив на свідків.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід обвинуваченим у вигляді цілодобового домашнього арешту або встановити розмір застави, яка може забезпечити належне виконання обвинуваченими обов`язків прибувати до суду.

Зазначає, що ризики, які існували на досудовому слідстві зменшилися, у зв`язку з повною неможливістю вплинути на потерпілого, оскільки потерпілий знаходиться в міжнародному розшуку з приміткою особливо жорстокий. А також, зменшились ризики можливості втечі, у зв`язку із введення в країні військового стану.

Вказує, що в матеріалах справи знаходяться договори оренди житла, в якому особа може проживати під час застосування цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Разом з тим, особи, які тримаються під вартою, готові внести заставу, яка може забезпечити належну поведінку обвинувачених.

Окрім цього, наголошує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до обвинувачених вже більше ніж повних чотири роки, а судові засідання в яких не продовжується запобіжний захід зривається судом першої інстанції та стороною обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, думки захисника та обвинувачених на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Як встановлено апеляційним судом, в провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_22 , ОСОБА_8 , ОСОБА_23 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

У межах цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 22 листопада 2024 року продовжено обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 20 січня 2025 року, включно.

Так, з оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 дослідив в повній мірі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість інкримінованих злочинів, дані, що характеризують особу обвинувачених, та вірно встановив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, впливати на свідків.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, станом на сьогодні не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту чи застави, як про це просить сторона захисту, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо застосування запобіжного заходу розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та згідно ухвали місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, дані про осіб обвинувачених, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинувачених під вартою.

Крім того, є безпідставним посилання захисника на нівелювання ризику переховування від суду з посиланням на введення в країні військового стану, оскільки обвинувачені не є громадянами України, а тому заявлений ризик є цілком реальним та обґрунтованим.

Враховуючи стадію розгляду кримінального провадження не можуть бути визнані обґрунтованими доводи захисника щодо відсутності ризику впливу на потерпілого, який перебуває у міжнародному розшуку, оскільки судом встановлено наявність ризику впливу на свідків, а не на потерпілого. Судовий розгляд триває, отже ризик впливу на свідків зберігається та є актуальним.

Обставини про наявність у обвинувачених постійного місця проживання, а саме орендованого житла, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити запобіжний захід.

Одночасно, керуючись вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначив розмір застави обвинуваченим і такий висновок суду, з огляду на фактичні обставини інкримінованого їм особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, з чим погоджується колегія суддів.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені захисником у поданій до суду апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене та з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року, якою продовжено обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів по 20 січня 2025 року, включно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя