Справа № 632/549/25
провадження № 1-кп/632/142/25

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року місто Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2025 року до суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України.

В підготовчому судовому засіданні після виконання вимог ст. ст. 342 345 КПК України, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно вказаної вище особи, суд доходить висновку про можливість призначення судового розгляду з наступних підстав.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності, угоди не укладені, підстав для закриття провадження, його зупинення або повернення обвинувального акта прокурору не встановлено.

У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено. Прокурор доповів про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, обвинувачена та захисник не заперечували.

Відповідно до ч. 5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених КПК України, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

За змістом частин 1, 2 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Досудова доповідь складається щодо особи, окрім іншого, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна.

Відтак, відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вважає за необхідне доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Суд, під час підготовки до судового розгляду визначивши дату та місце його проведення, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, питання про склад осіб, які братимуть у ньому участь, вчинивши всі необхідні дії, завершив підготовку до судового розгляду.

Окрім того, під час підготовчого провадження 28 березня 2025 року, прокурор заявив клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_4 , строк якого спливає 30 березня 2025 року.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, а також на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України.

На думку прокурора, слід враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , що відноситься до категорії тяжких злочинів, а також наявність ризиків, які ґрунтуються на тому, що обвинувачена, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути їй призначене у разі визнання її винуватою, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, до того ж ОСОБА_4 перебувала у розшуку з 13 грудня 2014 року (до 2021 року у міжнародному розшуку, а з 2021 року у державному), у зв`язку із виїздом за кордон, а саме до РФ, де і перебувала до 19 березня 2025 року; вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на обставини та характер вчинених кримінальних протиправних дій, у яких вона обвинувачується, а також того, що ОСОБА_4 вже була засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України. Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 є неможливим, оскільки він не забезпечить виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків та не може запобігти вищевказаним ризикам.

Прокурор підтримав зазначене вище клопотання з наведених у ньому підстав.

Обвинувачена проти задоволення клопотання прокурора не заперечувала.

Захисник заперечуючи проти задоволення клопотання прокурора, заявила клопотання про зміну обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши позицію сторони обвинувачення та позицію сторони захисту, дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження в межах питання, що вирішується, суд доходить наступного.

Так, ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 12 грудня 2014 року надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_4 з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

13 грудня 2014 року ОСОБА_4 , підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України, оголошено у розшук, що підтверджується відповідним процесуальним рішенням слідчого.

Підставою для прийняття такого рішення стало те, що підозрювана ОСОБА_4 ухилилася від досудового розслідування.

Разом із цим, відповідно до відомостей про осіб, які перетнули державний кордон ОСОБА_4 протягом 2014 року неодноразово здійснювала виїзд з України до РФ.

Востаннє ОСОБА_4 залишила територію України та виїхала до РФ 28 вересня 2014 року.

22 жовтня 2014 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України (заочно).

Згідно із ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16 серпня 2017 року щодо ОСОБА_4 , яка перебувала у міжнародному розшуку, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

19 березня 2025 року підозрювану ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 191 КПК України у селищі Ріпки Чернігівської області, що підтверджується відповідним протоколом.

20 березня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 березня 2025 року щодо підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.

Строк дії ухвали визначено до 30 березня 2025 року включно.

Підставою для прийняття такого рішення стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, метою - запобігання ризикам, у тому числі, передбаченим пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зміст яких наведений вище.

Як зазначено, строк дії запобіжного заходу, застосованого щодо обвинуваченої ОСОБА_4 закінчується 30 березня 2025 року, що стало підставою для звернення сторони обвинувачення до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою (п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України).

Суд вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як ризики, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, варто розцінювати те, що ОСОБА_4 згідно із ч. 5 ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, у разі визнання її винуватою їй може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна, встановлення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: вірогідність переховування від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення; та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає, що застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд доходить висновку про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачена, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому провадженню або ж створять загрозу суспільству.

Суд вважає, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачена може ухилитись від суду.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що військова агресія РФ проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

До того ж обвинувачена ОСОБА_4 тривалий час перебувала у розшуку, переховуючись від досудового розслідування на території РФ.

Проаналізувавши наявні дані, що характеризують обвинувачену, спосіб її життя та репутацію, а також її майновий стан, враховуючи відсутність міцних соціальних зв`язків, у сукупності з обставинами інкримінованого їй кримінального правопорушення, зокрема того, що вона обвинувачується у вчиненні тотожного кримінального правопорушення під час відбування покарання з випробуванням, суд доходить висновку, що наведені обставини об`єктивно вказують на наявність ризику продовження ОСОБА_4 кримінально-протиправної діяльності та вчинення нею інших кримінальних правопорушень, тобто на наявність відповідного ризику.

На підставі викладеного, встановлено наявність обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні обвинуваченою кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує прокурор.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості у вчиненні кримінального правопорушення злочину, а також питання належності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальні правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що продовжується.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, про яке зазначено у клопотанні прокурора та реєстрі матеріалів досудового розслідування, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій в разі визнання її винуватою у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, суд вважає, що зазначені ризики не зменшилися та не втратили своєї актуальності, а тому продовжує щодо обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

При цьому, суд вважає за можливе визначити обвинуваченій ОСОБА_4 як альтернативу, розмір застави, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналізуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, що регулює застосування інституту застави, зокрема виключно повноваження суду у вирішенні цього питання при застосуванні даного запобіжного заходу як альтернативи триманню під вартою, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , її суспільну небезпеку, майновий та сімейний стан обвинуваченої, стан здоров`я, інші дані про її особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що утримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, суд доходить висновку про визначення обвинуваченій ОСОБА_4 , як альтернативу, застави в розмірі, що становить 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням у разі внесення застави обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з міста Златопіль Лозівського району Харківської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з особами яким за версією обвинувачення надавалося приміщення (житло) для незаконного виготовлення та виживання наркотичних засобів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; здати на зберігання до територіального підрозділу Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Саме такий розмір застави та зазначені вище обов`язки у разі її внесення, на думку суду, не є непомірним з урахуванням всіх обставин справи, захищеного законного інтересу, тяжкості злочину, що інкримінується обвинуваченій, і забезпечить стимулюючий ефект цього запобіжного заходу, належну процесуальну поведінку обвинуваченої під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання обвинуваченою обов`язків (вказаний висновок відповідає правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладеному у рішенні по справі «Мангурас проти Іспанії» від 08.01.2009).

На підставі викладеного, враховуючи в сукупності зазначені вище ризики, які, на думку суду, є досить вагомими і достатніми для застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутність на даний час у розпорядженні суду об`єктивних медичних застережень про неможливість перебування вказаної особи під вартою, суд доходить висновку, що клопотання захисника обвинуваченої про зміну запобіжного заходу - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 199, 314-317 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта щодо ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України, у відкритому судовому засіданні суддею одноособово на 15 годину 00 хв. 07 квітня 2025 року в приміщенні Первомайського міськрайонного суду Харківської області за адресою: Харківська область, Лозівський район, місто Златопіль, вулиця Соборна,18.

Викликати в судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Роз`яснити учасникам провадження право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на підставі їх письмових клопотань.

Доручити представнику персоналу органу пробації підготувати у строк до 07 квітня 2025 року досудову доповідь щодо обвинуваченої ОСОБА_4 .

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України, строком на шістдесят днів, тобто по 26 травня 2025 року.

Визначити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року, що становить 181680 гривень.

Застава може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (рахунок UA0006674, одержувач ТУ ДСА України у Харківській області, код одержувача 26281249, банк Державна казначейська служба України, МФО банку 820172 (справа № 632/549/25, провадження 1-кп/632/142/25) до спливу терміну тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з міста Златопіль Лозівського району Харківської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з особами яким за версією обвинувачення надавалося приміщення (житло) для незаконного виготовлення та виживання наркотичних засобів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

- здати на зберігання до територіального підрозділу Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії обов`язків, покладених на обвинувачену в разі її звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, визначити до 26 травня 2025 року включно.

Роз`яснити обвинуваченій, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де особа утримується.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, де особа утримується, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повідомити про це Первомайський міськрайонний суд Харківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у цій ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків, зокрема, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава може бути звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України з подальшим використанням у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Копію ухвали вручити обвинуваченій ОСОБА_4 , її захиснику, прокурору негайно після її оголошення, а також направити начальнику ДУ «Харківській слідчий ізолятор» для виконання в частині продовження обвинуваченій ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Ухвала суду в частині продовження обвинуваченій ОСОБА_4 строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення. В цій частині ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченою - в цей же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

В іншій частині - ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1