Провадження № 1-кп/643/529/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025 м. Харків

Московський районний суду м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження за № 0002411 від 11.05.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 звернулась до Московського районного суду м. Харкова з клопотанням, в якому прохає закрити кримінальне провадження за № 0002411 від 11.05.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання мотивує тим, що 11.05.2014 року до Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області звернувся ОСОБА_4 про те, що 11.05.2014, повернувшись додому за адресою: АДРЕСА_1 , о 01.00 годині виявив відсутність ноутбуку «Асус», чим останньому завдано матеріальну шкоду. Відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002411 від 11.05.2014 попередня правова кваліфікація ч. 3 ст.185 КК України. Досудове розслідування у кримінальному провадженні було доручено здійснювати слідчому Московського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області. В подальшому, із зміною назви органу досудового розслідування, досудове розслідування вказаного кримінального провадження доручено слідчому підрозділу Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області.

У ході досудового розслідування проведено ряд слідчих дій. Жодній особі повідомлення про підозру в межах кримінального провадження не повідомлено. Під час досудового розслідування особу, яка вчинила кримінальне правопорушення (тяжкий злочин), передбачений ч. 3 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні № 0002411 від 11.05.2014 не встановлено, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився, вказане кримінальне правопорушення не є особливо тяжким злочином проти життя чи здоров`я особи та не є злочином, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, що є підставою для закриття кримінального провадження згідно п. 3 і ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор надала суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності, в якому зазначила, що підтримує клопотання.

Вивчивши клопотання прокурора, який просив закрити кримінальне провадження, з підстав, визначених п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0002411 від 11.05.2014, суд приймає рішення про відмову у його закритті.

Судом встановлено, що 11.05.2014 Харківським районним управлінням поліції № 2 ГУНП в Харківській області внесені відомості до ЄРДР № 0002411 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доведення зазначених обставин, як випливає з ч. 1 ст. 92 Кримінального процесуального кодексу України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Суд зазначає, що Конвенцією про захист прав людини, і основоположних свобод гарантовано ряд прав людини. Зокрема, зі змісту Конвенції випливає, що у кожної держави-учасниці виникають як позитивні, так і негативні зобов`язання у сфері прав людини. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці послідовно розвиває позицію щодо поширення позитивних зобов`язань держави на всі основоположні права, закріплені конвенцією.

Загальною юридичною підставою позитивних зобов`язань держави в межах європейської системи право захисту виступає стаття 1 Конвенції «Зобов`язання поважати права людини», в якій прямо вказується, що держави гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, передбачені Конвенцією. Отже, позитивні зобов`язання держави у сфері прав людини це обов`язки держави, які вимагають від національних органів влади застосувати необхідні засоби для гарантування прав людини.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки доказів.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження № 0002411 від 11.05.2014, суд приходить до висновку, що слідчим не проведено усіх необхідних слідчих дій з метою встановлення особи причетної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, передбачених ст. 91 КПК України обставин, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, що призвело до передчасного висновку про не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а саме: з 23.03.2015 слідчі (розшукових) дії не здійснювались.

При цьому суд зауважує, що рапорт т.в.о. начальника ОСОБА_5 , що міститься в матеріалах кримінального провадження не підписаний та не містить дати. Водночас, наступним процесуальним документом є постанова про призначення групи прокурорів датована 18.02.2022, тобто з 2015 року до 2022 року у даному кримінальному провадженні не здійснювались жодні слідчі (розшукові) дії.

Відтак, суд констатує, що належні та ефективні заходи, спрямовані на розкриття вказаного злочину, не були здійснені. Досудове розслідування та процесуальне керівництво з боку прокурора були неналежними, кримінальне провадження не розслідувалося з 2015 року, тому вважати, що в ході досудового розслідування проведені всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак осіб які вчинили злочин не встановлено, не можна, як про це зазначає у клопотанні прокурор, оскільки вони не встановлювалися, що є безумовним порушенням прав та інтересів потерпілого.

Згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.

Відповідно п.1-1 ч. 2 ст. 284 та абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті.

Закриття кримінального провадження з підстави передбаченої пунктом п.3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

З наведених вище норм слідує, що кримінальне провадження закривається на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України лише судом за клопотанням прокурора, яке він подає самостійно чи за ініціативи інших учасників кримінального провадження.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Таким чином, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Аналізуючи наведене, а також те, що органом досудового розслідування не вжито усіх заходів для встановлення особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, а тому у закритті кримінального провадження № 0002411 від 11.05.2014 на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України - слід відмовити.

Крім цього, у справі № 331/1020/24 Верховний Суд дійшов висновку, що оскарження ухвали про відмову в закритті кримінального провадження КПК України не передбачено.

Керуючись ст. ст.2, 40, 91, 92, 110, 284, 372,394 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження за № 0002411 від 11.05.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1