Справа № 185/1009/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в умовах дії воєнного стану у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 грудня 2024 року за № 0001926за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вапнярки Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2024 року близько о 16 годині 20 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Skoda Fabia», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 25.07.2024, грубо порушуючи вимоги п. 18.4 Правил дорожнього руху, згідно до якого «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах руху, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити свій рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» та п. 18.1 Правил дорожнього руху, згідно до якого «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на жому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», рухаючись в крайній лівій смузі руху зі швидкістю близько 40 км/год., по вулиці Дніпровській у місті Павлоград, Дніпропетровській області, яка має по дві смуги для руху у кожному напрямку, з боку міста Дніпро у напрямку міста Донецьк, наближався до нерегульованого пішохідного переходу який знаходиться напроти будинку № 407 по вул. Дніпровській в м. Павлоград, Дніпропетровської області.

У вказаний час, попереду, відносно напрямку вказаного транспортного засобу, з лівого узбіччя на пішохідний перехід, який позначений по ходу його руху дорожнім знаком 5.38.1. Правил дорожнього руху «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.2, через проїзну частину вулиці Дніпровської в м. Павлоград, вийшов пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у темпі кроку почала перетинати вказану проїзну частину, рухаючись зліва направо відносно напрямку руху автомобіля марки «Skoda Fabia», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

Під час руху водій ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, рухаючись у зоні дії дорожнього знаку 5.38.1. «Пішохідний перехід», ігноруючи його вимогу, виїхав на пішохідний перехід, по якому рухався пішохід ОСОБА_5 .

При здійсненні у зазначених умовах подальшого руху, навпроти будинку № 407 по вулиці Дніпровській, міста Павлоград, 23 грудня 2024 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_3 несвоєчасно виявив на смузі свого руху пішохода ОСОБА_5 та на пішохідному переході допустив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля марки «Skoda Fabia», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_5

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 заподіяно тяжке тілесне ушкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. 18.4 та п. 18.1 Правил дорожнього руху в яких вказано:

п. 18.4 «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах руху, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити свій рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;

п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення п. 18.4 та п. 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого пішоходу ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді політравми; відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку II ступеню, лінійного перелому лобної кістки зліва з розповсюдженням від супраорбітального краю на передню черпну ямку, по верхній стінці лівої орбіти, на передню та верхню стінки лівої основної пазухи, верхню стінку правої основної пазухи, лівий кавернозний синус, скат, перелому латеральної стінки лівої орбіти, стінок лівої гайморової пазухи, гратчастої кістки, травматичного субарахноїдального крововиливу у супраселлярній, міжніжковій, передмозковій цистернах, гемосинусу, пневмоцефалії, підапоневротичної гематоми лобної ділянки зліва, садна лобної дьтянки зліва, параорбітальної гематоми зліва, закритої хребтової травми, перелому лівої дужки З шийного хребця, перелому кісток тазу, перелому лонної та сідничної кісток праворуч, підшкірних гематом обох гомілок, закритого перелому зовнішнього виростку правої великогомілкової кістки та голівки малогомілкової кістки праворуч, за своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав. Суду пояснив, що 23 грудня 2024 року о 16 годині 15 хвилин рухався в сторону міста Донецька, вже було темно, але освітлення ще не включили, швидкість автомобіля була приблизно до 40 кілометрів на годину, в останню мить побачив потерпілу, проте не встиг зупинитися, після того як впевнився в тому, що вона може піднятися, надав їй першу допомогу та відвіз до лікарні, де викликав поліцію. Весь час лікування надав відвідував потерпілу та надавав всю необхідну допомогу. На даний час потерпілій стороні відшкодував збитки. В скоєному щиро кається, просить суворо його не наказувати та не позбавляти його волі. Не заперечує розглядати провадження із застосуванням ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки фактичні обставини ним не оспорюються, викладені в обвинувальному акті обставини відповідають подіям кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду повідомила, що 23 грудня 2024 року о 16 годині 15 хвилин йшла до подруги, почала переходити пішохідний перехід, після того як пройшла більше половини шляху відчула удар, в результаті чого прийшла до тями через декілька днів у реанімації міста Дніпро. Підтвердила, що обвинувачений відшкодував їй збитки, просила не позбавляти обвинуваченого волі та права керування транспортним засобом. Не заперечує розглядати провадження із застосуванням ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки фактичні обставини вона не оспорює.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого та потерпілої, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.

Крім повного визнання провини і свідчень, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується і іншими фактичними доказами провадження, які всіма учасниками судового розгляду визнані, ніким не оспорюються, а тому у відповідності з ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільними їх дослідження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені наявними у провадженні доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України доведена повністю та підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його згідно зі ст. 12 КК України до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності раніше не притягався, за місцем проживання характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності як взагалі так і за порушення Правил дорожнього руху не притягався, на обліку в психіатричному диспансері та у лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та відшкодування збитків.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

За вимогами ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Враховуючи сукупність наведених обставин, ступінь негативних наслідків вчиненого обвинуваченим, дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізолювання від суспільства та призначає йому покарання в межах санкції інкримінованої статі Особливої частини Кримінального кодексу України із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, тобто в умовах виконання за його поведінкою постійного та обов`язкового контролю, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання,

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався і до набрання вироком законної чинності не обирається.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Під час проведення досудового розслідування проводилися судові експертизи на проведення яких було витрачено 4 785,40 грн. Зазначені витрати у відповідності вимог ст. 122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведених судових інженерно-транспортних експертиз № СЕ-19/113-25/483-ІТ від 16.01.2025 у розмірі 2 387,70 грн. та № СЕ-19/113-25/366-ІТ від 16.01.2025 у розмірі 2 397,70 грн..

Арешт, накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 року на транспортний засіб марки «Skoda Fabia», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом заборони його користування, відчуження та розпорядження скасувати.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортним засобом.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку ОДИН РІК - не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов не заявлявся.

Арешт, накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2024 року на транспортний засіб марки «Skoda Fabia», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 25.07.2024 є ОСОБА_6 , - шляхом заборони його користування, відчуження та розпорядження скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- автомобіль марки транспортний засіб марки «Skoda Fabia», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території майданчику Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Шевченко, буд 51, повернути власнику ОСОБА_6 ;

- медичну картку на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - повернути до лікарні м. Дніпра ім. Мечнікова за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на проведення судових експертиз у розмірі 4 785,40 грн. (чотири тисячі сімсот вісімдесят п`ять грн. 40 коп.)

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до набрання вироком законної сили не обирається.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1