Справа № 953/1649/25
н/п 1-кс/953/1531/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2025 р. м.Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

підозрюваної - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_7 кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075 від 09.02.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з неповною середньою освітою, незаміжньої, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, 2015, 2018 та 2019 року народження, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:

21 лютого 2025 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075 від 09.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Управління СБ України в Харківській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075 від 09.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України.

Орган досудового розслідування встановив, що невстановлені слідством особи з метою дестабілізації суспільно-політичної обстановки в Харківській області під час дії правового режиму воєнного стану, у невстановлений період часу, але не пізніше 08 лютого 2025 року, прийняли рішення вчинити ряд терористичних актів на території м. Харкова та Харківської області для чого залучили ОСОБА_4 .

Так, не пізніше 08 лютого 2025 року, більш точний час не встановлений, зазначені вище особи через застосунок «Телеграм» встановили контакт із ОСОБА_4 та запропонували їй сприяти вчиненню вибуху на території Харківської області шляхом виготовлення саморобного вибухового пристрою, на що остання надала свою згоду.

Після чого, у період часу до 08 лютого 2025 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, діючи за попередньою змовою з невстановленими органом досудового розслідування особами, та за їх вказівками, незаконно виготовила саморобний вибуховий пристрій із засобом ініціації - мобільним телефоном з номерами ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та сім-карткою мобільного оператора, усвідомлюючи при цьому, що вказаний пристрій буде використаний для здійснення терористичного акту.

08 лютого 2025 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з метою виконання вказівок, наданих їй невстановленими органом досудового розслідування особами, помістила для подальшого транспортування іншою особою, виготовлений нею саморобний вибуховий пристрій у спортивну сумку, чорного кольору, а також мобільний телефон із номерами ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 з сім карткою з номером НОМЕР_5 та встановленим на терміналі необхідним програмним забезпеченням для спостереження невстановленими слідством особами за процесом доставки.

Того ж дня ОСОБА_4 , перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_3 здійснила передачу вказаного пристрою ОСОБА_9 .

Після чого 08 лютого 2025 року о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_9 прибув за адресою: м. Харків, Салтівське Шосе, 228, та виконуючи вказівки, які йому надавала під час телефонної розмови невстановлена досудовим розслідуванням особа, вирушив до с. Гайдари Чугуївського району Харківської області для зустрічі з невідомою йому раніше особою.

08 лютого 2025 року о 18 годині 50 хвилин на ділянці місцевості біля будинку № 2 по вул. Весняній в с. Гайдари Чугуївського району Харківської області, під час особистої зустрічі ОСОБА_9 з військовослужбовцем в/ч НОМЕР_6 Національної гвардії України ОСОБА_10 стався вибух саморобного вибухового пристрою, який знаходився у спортивній сумці, яка перебувала у ОСОБА_9 . Внаслідок вибуху ОСОБА_9 та військовослужбовець ОСОБА_10 загинули.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258 КК України, тобто у пособництві терористичному акту, тобто вчиненню вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, що призвело до загибелі людей.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19 лютого 2025 року у ОСОБА_4 виник протравний умисел, спрямований на незаконне поводження з вибуховим пристроєм шляхом його придбання, зберігання за місцем свого мешкання.

Так не пізніше 19 лютого 2025 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , діючи умисно у порушення п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року № 2471-ХІІ (зі змінами), без передбаченого п. 2, п. 9. п. 10 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576 (зі змінами), п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622 (зі змінами), придбала вибуховий пристрій у вигляді саморобного вибухового пристрою детонатору та зберігала його за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідок спеціаліста ВТС ГУНП в Харківській області про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 19 лютого 2025 року, вилучений під час проведення обушку за місцем мешкання ОСОБА_4 предмет, який складається з пластикового корпусу (корпус медичного шприца), електро-сірника та білої порошкоподібної суміші, з терців корпусу суміш зафіксована епоксидним клеєм, належить до категорії вибухонебезпечності «небезпечно».

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні та зберіганні вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

19 лютого 2025 року ОСОБА_4 затримана співробітниками правоохоронних органів у порядку ст. 208 КПК України.

20 лютого 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: даними протоколів огляду місяця події від 08.02.2025, 09.02.2025; даними протоколів допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2025; даними довідок судово-медичного експерта Зміївського ДСУ ХОБСМЕ; даними протоколу обшуку від 19.02.2025; даними протоколу допиту підозрюваної від 20.02.2025.

Слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється зокрема у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, що може спонукати підозрювану переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення. ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи, що досудове розслідування триває та наразі вживаються слідчі та процесуальні дії з метою отримання доказів. Крім того, підозрювана може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою спонукання їх давати неправдиві покази. Крім того, підозрювана може вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор ОСОБА_13 у судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не заперечувала. Зазначила, що визнає свою вину в обсязі пред`явленої їй підозри в повному обсязі.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію підозрюваної.

Слідчий суддя, вислухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, включаючи Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за № №0000075 від 09.02.2024, у рамках якого було подано клопотання, дійшов такого висновку.

19 лютого 2025 року ОСОБА_4 затримана у порядку ст. 208 КПК України.

20 лютого 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України.

Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою для звернення з даним клопотанням стало те, що у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними протоколів огляду місяця події від 08.02.2025, 09.02.2025; даними протоколів допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2025; даними довідок судово-медичного експерта Зміївського ДСУ ХОБСМЕ; даними протоколу обшуку від 19.02.2025; даними протоколу допиту підозрюваної від 20.02.2025.

У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджені ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки вона підозрюється зокрема у вчиненні особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки, що спричинило загибель людей, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна або без такої, до того ж ризик переховування від суду та слідства зростає в умовах воєнного стану.

Слідчий суддя зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, слідчий суддя враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, остання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваної.

Крім того, у судовому засіданні прокурором та слідчим підтверджений ризик того, що підозрювана може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні.

Одночасно з цим, слідчий суддя зауважує, що стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання не доведений ризик знищення, сховання або спотворення будь-яких з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з підстав відсутності у клопотанні жодних обґрунтувань на підтвердження їх існування, зокрема, не зазначено, які саме речі, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення може знищити, спотворити або совати підозрювана.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваної ОСОБА_4 , яка має зареєстроване місце мешкання на території Харківської області, при цьому фактично мешкає у м. Харкові, незаміжня, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, 2015, 2018 та 2019 року народження, офіційно не працевлаштована, не має стабільного джерела доходу, раніше не судима, при цьому підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, у тому числі особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки, що спричинило тяжкий наслідок у вигляді смерті двох осіб, за яке передбачене покарання у разі визнання її винною у виді позбавленні волі строком до п`ятнадцяти або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої років.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , а також відомості про особу підозрюваної у їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 вважає за необхідне застосувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час розгляду клопотання вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_4 , хоча і є раніше не судимою, проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки, що спричинило загибель людей, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпечність таких дій, тому слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 вважаю за необхідне застосувати до неї запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Нормами частини 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи положення п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав не визначати розмір застави.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000075 від 09.02.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" у межах строку досудового розслідування до 19 квітня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 19 квітня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - у той же строк, але з моменту вручення їй ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали складений 24 лютого 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1