УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000318 від 13.10.2022 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2024 року старший слідчий в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), а саме на: автомобіль марки ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова (vin) НОМЕР_3 ; автомобіль, марки «Chevrolet», марки «Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що «слідчими першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000318 від 13.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України.

В період з березня по квітень 2022 року військові підрозділи рф захопили та встановили свій контроль над приміщенням і територією санаторію «Чайка», в смт. Лазурне Скадовського району Херсонської області, що не було обумовлено воєнною необхідністю, а здійснено, з метою вчинення нелегального ув`язнення, застосування фізичного насильства та катування цивільного населення Херсонської області для отримання відомостей, що цікавили окупаційну владу та військових рф у якому розмістився невстановленим слідством військовий підрозділ (формування) зсрф, що виконував функції військової комендатури (до підпорядкування якої входили населені пункти Скадовського району, Херсонської області: Лазурне, Приморське, Круглоозерка, Залізний Порт і територія Чорноморського біосферного заповідника), представник якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець м. Маріуполь, Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , житель АР Крим, РНОКПП НОМЕР_7 , з паспортом громадянина України серії НОМЕР_8 , виданим Жовтневим РВ м. Маріуполь, маючий паспорт громадянина РФ: серія НОМЕР_9 , «СПИЛС»: НОМЕР_10 , використовував псевдонім (позивний) « ОСОБА_7 », обіймаючи на той час посаду заступника «коменданта» - начальника «гарнізону» російських окупаційних військ невстановленого слідством військового підрозділу (формування) зсрф, АДРЕСА_2 , здійснював окремі функції спеціальних служб рф (вербування і схиляння до співпраці місцевих жителів, фільтраційні заходи, збір розвідувальної інформації, тощо), будучи в розумінні міжнародного законодавства комбатантом, що вчиняв незаконні злочинні дії щодо цивільного населення України на тимчасово окупованій території і брав безпосередню участь в актах збройної агресії на території Херсонської області (далі ОСОБА_6 ).

В цих умовах ОСОБА_5 , будучи громадянином України, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання рф тимчасово окупованої території Херсонської області, перебуваючи на посаді співробітника Чорноморського біосферного заповідника, залишаючись на тимчасово-окупованій території, усвідомлюючи надання своїми активними діями допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України представниками спецслужб, силових та інших органів державної влади рф, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації рф та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на тимчасово окупованій території Херсонської області системи органів державної влади рф, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в період збройного конфлікту та проведення військових дій на території Херсонської області, в умовах воєнного стану, після тимчасової окупації Херсонської області, у невстановлений досудовим розслідуванням час та обставин, але не пізніше 10.05.2022 перейшов на бік ворога і розпочав спілкування з представниками держави агресора окупаційних військ рф, виконуючи їх прохання щодо збирання та надання необхідної їм інформації.

Зокрема, надавши у невстановлений досудовим розслідуванням час добровільну згоду на співпрацю з представниками окупаційної влади рф та спеціальних служб рф, у травні 2022 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області, надаючи представникам іноземної держави російської федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_5 неодноразово спілкуючись по телефону із особою з позивним « ОСОБА_7 », як встановлено у ході досудового розслідування ОСОБА_6 , отримував від нього доручення про збір інформації та надавав необхідну йому інформацію, збір та передача якої завдавала шкоди обороноздатності, державній та національні безпеці України, призводила до обізнаності ворога та негативно впливала на хід виконання завдань, під час правового режиму воєнного стану, допомагала ворогу планувати і здійснювати захоплення території України, долати опір військових та цивільного населення незаконній агресії.

Так, відповідно до встановлених досудовим розслідуванням епізодів протиправної діяльності 10.05.2022 року, близько 18 год. 52 хв., на мобільний телефон ОСОБА_5 (номер НОМЕР_11 ), з мобільного телефону (номер НОМЕР_12 ) зателефонував представник іноземної держави рф ОСОБА_6 , водночас, ОСОБА_5 , будучи обізнаним хто телефонує йому, на запитання, що цікавили його надав інформацію про можливість співпраці та надання необхідної інформації.

У подальшому 11.05.2022 року, близько 07 год. 41 хв. ОСОБА_5 зі свого телефону (номер НОМЕР_11 ), сам зателефонував на телефон (номер НОМЕР_12 ) ОСОБА_6 і повідомив останнього про те, що підготував необхідну йому інформацію про єгерів і їх мобільні телефони, а також на його запитання повідомив про обстановку, відсутність та наявність єгерів у певних місцях, які його цікавили, а також про місце, де можна спустити катер.

Цього ж дня, близько 10 год. 14 хв., на мобільний телефон ОСОБА_5 (номер НОМЕР_11 ) з мобільного телефону (номер НОМЕР_12 ) зателефонував ОСОБА_6 , з проханням надати інформацію про колишніх співгромадян, з числа силовиків, їх кількість та базування, на що ОСОБА_5 відповів, що це потрібно акуратно дізнатись, і він одразу не зможе, можливо до завтра.

Таким чином, ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території будучи громадянином України, у травні 2022 року, отримував доручення та завдання від представника іноземної держави - рф і в період збройного конфлікту, погоджувався збирати і надавав надавати необхідну інформацію, здійснював активну співпрацю з ворогом, перейшовши на його бік, і в умовах воєнного стану, надавав представникам іноземної держави допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, усвідомлюючи, що завдає шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, тобто вчинив державну зраду.

11.12.2024 року ОСОБА_5 , у спосіб, передбачений КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки санкція статті передбачає покарання на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.

Згідно інформації з Єдиного Державного реєстру транспортних засобів у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності зареєстровано автомобіль, марки ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова (vin) НОМЕР_3 .

Окрім того, як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль, марки «Chevrolet», марки «Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер НОМЕР_5 та НОМЕР_6 .

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення можливої конфіскації майна у кримінальному провадженні, наразі виникла необхідність в накладенні арешту на наявне рухоме та нерухоме майно ОСОБА_5 »

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте звернувся із заявою про розгляд справи у закритому судовому засіданні та за його відсутності, просить клопотання задовольнити.

Власник майна, у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України, про розгляд клопотання не повідомлявся.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Положеннями ч.5 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

На підставі ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак, вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Встановлено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000318 від 13.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України.

11.12.2024 р. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, а отже останній набув статусу підозрюваного у зазначеному кримінальному провадженні.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 дійсно належать транспортні засоби марки ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова (vin) НОМЕР_3 ; марки «Chevrolet», марки «Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , на які просить накласти арешт слідчий.

Зважаючи на те, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки додано докази, що вказані автомобілі належить ОСОБА_5 , останній набув статусу підозрюваного, в зв`язку з тим, що 11.12.2024 р. його було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, та санкція вказаної статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою запобігання відчуження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

А тому клопотання слідчого є обґрунтованим.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, накладення арешту, з тимчасовим позбавленням права на відчуження та розпорядження, на вищевказане майно, що належить ОСОБА_5 , зокрема, на автомобіль марки ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова (vin) НОМЕР_3 ; автомобіль, марки «Chevrolet», марки «Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер НОМЕР_5 та НОМЕР_6 .

На даному етапі кримінального провадження не надано доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження. Менш обтяжливий спосіб арешту майна, на думку слідчого судді, призведе до неможливості його збереження та може призвести до приховування, пошкодження, знищення, передачі, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 ,- задовольнити.

Накласти арешт, з тимчасовим позбавленням права відчуження та розпорядження, на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), а саме на: автомобіль марки ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова (vin) НОМЕР_3 ; автомобіль, марки «Chevrolet», марки «Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя