Справа № 346/2045/24
Провадження № 1-кп/346/280/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коломия кримінальне провадження відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000186 від 28.02.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Попельники Снятинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, одруженого, на утримані нікого не має, пенсіонера, інваліда ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст..89 КК України не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 органом досудового розслідування висунуто обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за наступних обставин.

За твердженням сторони обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 , посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.ст.7,12,17,25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60-95-ВР (в редакції Закону №530-У від 22.12.2006), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, наказу МОЗ України №481 від 20.08.2008 та наказу МОЗ України №634 від 29.07.2010, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичних засобів за таких обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичних засобів з метою особистого збагачення.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на збут наркотичних засобів ОСОБА_4 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у невстановленої досудовим розслідуванням особи незаконно придбав один зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено кокаїн, у кількості 8,1709 грама, яку зберігав при собі в сумці, а також двадцять аналогічних зіп-пакетів із вмістом білих порошкоподібних речовин, що містять наркотичний засіб, обіг яких обмежено кокаїн в загальній кількості 154,1428 грама, які зберігав в салоні автомобіля марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 та перевозив на вищевказаному автомобілі для подальшого збуту третім особам.

28.02.2024 близько 17 од. 00 хв. На 146 кілометрі автодороги Н-10, що в с.Лісна Слобідка Коломийського району Івано-Франківської області працівниками патрульної поліції на підставі п.3 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» було зупинено вищевказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_4 , де відповідно до ст.34 ЗУ «Про Національну поліцію» було проведено поверхневу перевірку вищевказаного транспортного засобу, в ході якої в салоні автомобіля було виявлено двадцять зіп-пакетів із вмістом білих порошкоподібних речовин, які відповідно до висновку експерта від 29.03.2024 містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено кокаїн, в загальній кількості 154,1428 грама та у сумці ОСОБА_4 було виявлено один зіп-пакет із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка згідно висновку експерта від 29.02.2024 містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено кокаїн, у кількості 8,1709 грама.

Діяння, інкриміноване ОСОБА_4 , органом досудового розслідування кваліфіковане за ч. 3 ст. 307 КК України як незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичних засобів в особливо великих розмірах.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, не визнав та показав наступне. Він займається волонтерством, є членом БФ «Волонтери України» та тимчасово користувався автомобілем марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ГО «Воїни АТО Черкащини». 28.02.2024 року він їхав в напрямку м.Коломия та на заправці перекладав колеса з буса в бус. До нього підійшов невідомий йому чоловік і сказав, що він може допомогти з придбанням дронів для військових, ОСОБА_4 залишив йому свій номер телефону. Окрім цього, цей чоловік помітив втому ОСОБА_4 та почервоніння очей і дав один пакетик з порошком, який можна додавати в каву або чай і не заснути за кермом. Цей пакетик він поклав в барсетку, яку поклав в бар дачок автомобіля. Після цього ОСОБА_4 поїхав далі, і в селі Лісна Слобідка його зупинили працівники патрульної поліції, які повідомили, що авто під його керуванням причетне до ДТП і залишило місце ДТП. Вони оглянули авто зовні і попросили оглянути всередині. Він вийшов з автомобіля, а працівники поліції відкривали двері і почали оглядати салон, де поряд з колесами лежав пакет, який вони відкрили, подивилися його вміст і виявили в ньому маленькі пакетики з невідомим йому вмістом. Що це за пакет і як він опинився в салоні автомобіля йому не відомо. В подальшому після проведеної експертизи йому стало відомо, що в пакетиках був кокаїн. Коли працівники поліції побачили ззаду автомобіля цей пакет, то попросили його поставити біля водійського сидіння під кермом, що він і зробив. В цей час, він просив працівників поліції надати йому можливість подзвонити його адвокату, але вони забрали мобільний телефон та не дозволяли дзвонити, відлучатися та залишати місце зупинки, не повідомляли в чому його підозрюють та у зв`язку з чим він затриманий. Після прибуття на місце зупинки автомобіля слідчо-оперативної групи слідчий оглядав автомобіль, сідав в середину, відкривав бардачок та доставав з нього речі, в тому числі барсетку. Оглядав вміст барсетки і знайшов один пакетик з порошком. Під час огляду автомобіля слідчим він просив викликати адвоката, але йому не забезпечили можливість його викликати. Повідомили, що адвоката нададуть у відділку поліції. На місці огляду автомобіля йому не роз`яснювали його права. Зокрема право не свідчити проти себе. Заяву на дозвіл огляду автомобіля він писав вже перебуваючи у відділку поліції.

Захисник в судовому засіданні зазначив, що обвинувачення не ґрунтується на належних та допустимих доказах. Причина зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 , а саме причетність до ДТП як вказав працівник УПП, була незаконна, оскільки відсутні докази причетності цього автомобіля до ДТП. При затриманні обвинуваченого було порушено його право на захист, у ОСОБА_4 працівники поліції вилучили мобільний телефон та заборонили викликати адвоката. Проведений слідчим обшук автомобіля проведений з порушень норм КПК та є незаконним, оскільки здійснений до внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, а тому протокол обшуку є недопустимим доказом, як і здобуті докази за результатами даного обшуку. Вважав, що обвинувачений має бути виправданим у зв`язку з відсутністю доказів його вини.

Прокурор в судовому засіданні підтримав пред`явлене обвинувачення та просив визнати ОСОБА_4 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, докази вини обвинуваченого надані суду та досліджені в судовому засіданні вважав належними, допустимими та достатніми для цього. Вважав, що слідчим проведений огляд місця події до внесення відомосте в ЄРДР, що не забороняється нормами КПК, а в подальшому слідчий суддя за результатами розгляду клопотання слідчого надав дозвіл на проведення огляду автомобіля за правилами обшуку. Тому даний доказ та докази отриманні в результаті даної слідчої дії вважав належними та допустимими.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, сторона обвинувачення посилається на наступні докази, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, а саме:

-Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей про кримінальне провадження №0000186, з якого вбачається, що реєстрація провадження відбулася 28.02.2024 о 20:34:35. Відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.307 КК України внесені до ЄРДР на підставі матеріалів правоохоронних, судових та контролюючих органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень. Зазначено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме: досудовим розслідуванням встановлено, що 28.02.2024 близько 17,30 го. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , рухаючись на автомобілі марки Фольксваген Транспортер д.н.з. НОМЕР_1 в напрямку м.Коломия, а саме на дорозі державного значення Н-10 у с.Лісна Слобідка, був зупинений працівниками УПП під час спілкування працівниками УПП було проведено візуальний огляд вище вказаного транспортного засобу в ході якого було виявлено у автомобілі вакуумний прозорий пакет із зіп-пакетами розового кольору, в середині яких була невідома речовина. Виїздом СОГ на місце події було проведено огляд вищевказаного автомобіля в ході якого виявлено на вилучено 21 зіп-пакет, всередині яких знаходилась біла порошкоподібна речовина, зовні схожа на психотропну речовину амфетамін у великих розмірах, яку ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці діючи умисно, з корисливих мотивів придбав, перевозив та зберігав з метою збуту в порушення Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними». (а.пр.47)

-Рапорт інспектора взводу роти 2 БУПП в Івано-Франківські області ОСОБА_6 від 28.02.2024, складеного на ім`я начальника Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, відповідно до якого він в ході патрулювання в складі екіпажу «Ясень 021» спільно з інспектором поліції ОСОБА_7 близько 17 год 00 хв на 146 км АД Н10 в Коломийському районі с.Лісна Слобідка було зупинено т.з. автомобіль марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 в ході спілкування водій помітно хвилювався, тому відповідно до ст.34 ЗУ «Про Національну поліцію» запропонували водію провести поверхневу перевірку, на що водій погодився, та взяв в праву руку поліетиленовий пакет синього кольору. Водію запропонували показати вміст пакету, де було виявлено вакуумний поліетиленовий пакет прозорого кольору, в якому були запаковані предмети рожевого кольору. На місце була викликана СОГ, т.я. були підстави вважати, що в даному пакеті знаходяться наркотичні засоби. В ході проведення огляду місця події СОГ в поліетиленовому пакеті було виявлено близько 20 поліетиленових пакетів рожевого кольору, в яких була порошкоподібна речовина білого кольору, схожа на наркотичний засіб (а.пр.53)

-Заява ОСОБА_4 від 28.02.2025 на ім`я слідчого Коломийського РВП ОСОБА_8 про дозвіл на огляд автомобіля «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 (а.пр.54)

-Протокол огляду місця події від 28.02.2024, відповідно до якого в с.Лісна Слобідка в період часу з 17:48 по 19.12 слідчим СВ Коломийського РВП ОСОБА_9 в присутності ОСОБА_4 на узбіччі дороги державного значення Н-10 сполучення Стрий-Мамалига в напрямку до м.Коломия виявлено транспортний засіб автомобіль «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 та проведено його огляд. Біля автомобіля перебував ОСОБА_4 . В ході огляду автомобіля виявлено та вилучено 20 зіп-пакетів рожевого кольору в середині з білою порошкоподібною речовиною, які знаходилися на підлозі біля рульової колонки авто та були обмотані поліетиленовим пакетом прозорого кольору. В подальшому 20 зіп-пакетів були упаковані у спец пакет №WHR1478917. Також було виявлено мобільний телефон марки іРhone 12 Pro Max імеі: НОМЕР_2 із міс-картою НОМЕР_3 . Під бардачком виявлено чорну барсетку, в середині якої виявлено один зіп-пакет з білою порошкоподібною речовиною, який упаковано в спецпакет ICR0010739. У вказаній барсетці виявлено паспорт на ім`я ОСОБА_4 та грошові кошти в сумі 535 євро, 1000 гривень та 324 долари США. Вказані речі та автомобіль вилучено (а.пр.55-57)

-відеозапис проведення огляду місця події від 28.02.2024 року на оптичному диску (а.пр.58)

-Висновок експерта № СЕ-19/109-24/3006-НЗПРАП від 29.02.2024, згідно якого надана на дослідження речовина в полімерному пакеті містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - кокаїн, кількість наркотичного засобу становить 8,1709 грама (а.пр.83-86)

-Висновок експерта № СЕ-19/109-24/3004-НЗПРАП від 29.03.2024, згідно якого надана на дослідження речовина в двадцяти полімерних пакетиках містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - кокаїн, загальна кількість наркотичного засобу становить 154,1428 грама (а.пр.89-92)

-Протокол огляду предмету від 29.02.2024, в ході якого слідчим оглянуто мобільний телефон марки іРhone 12 Pro Max імеі: НОМЕР_2 , вилучений від час огляду місця події в гр.. ОСОБА_4 , який розблоковано, оглянуто журнал викликів за 28.02.2024,переглянуто інформацію про контакти, оглянуто програми-месенджери та програми збереження фотографій «Галерея», не встановлено фактичних даних, що мали б доказове значення у даному кримінальному провадженні ( а.пр.59-72)

-Речовий доказ, а саме оптичний диск із відеозаписами від 28.02.2024 з портативних відео реєстраторів екіпажу УПП «Ясень 021» інспекторів взводу 2 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області та протокол огляду предмета від 26.03.2024, яким оглянуто вказаний диск та відеозаписи, що містять на ньому. З протоколу та відеозаписів вбачається, що 28.02.2024 о 17:01:25 інспектор УПП зупиняє автомобіль «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 . Інспектор ОСОБА_6 підходить до водія, вітається, представляється, пояснює причину зупинки (схожий автомобіль причетний до вчинення ДТП), просить пред`явити документи. Другий інспектор ОСОБА_7 перевіряє документи, передані ОСОБА_4 та запитує, чи не перевозить він заборонені речі і просить оглянути автомобіль, на що ОСОБА_4 погоджується і виходить з автомобіля. Інспектор ОСОБА_6 відчиняє водійську дверку автомобіля, де з підлоги дістає поліетиленовий пакет та питає ОСОБА_4 , що в ньому, на що останній каже, що не знає і просить його відпустити. Поліцейські наказують стояти і не робити різких рухів, розпитують ОСОБА_4 де він взяв цей пакет, оглядають пакет, потім оглядають Радиша на предмет вживання наркотичних засобів, в подальшому наказують ОСОБА_4 стояти поруч зі службовим автомобілем поліцейських в полі їх зору, телефоном викликають слідчо-оперативну групу. Також зафіксовано розмова поліцейських з ОСОБА_4 , в ході якої поліцейські намагаються дізнатися хто передав ОСОБА_10 пакет та за яких обставин, на що Радиш просить зв`язатися з адвокатом, але йому забороняють, відібравши мобільний телефон, та вказують, що після приїзду слідчо-оперативної групи він матиме можливість висловити бажання зв`язатися з адвокатом. На відеозаписі зафіксовано, що інспектор ОСОБА_11 періодично спілкується по телефону і доповідає про зупинку конкретного транспортного засобу, про виявлення пакету з порошкоподібною речовиною, уточнює свої наступні дії, повідомляє про виявлений пакет на чергову частину. (132, 133-135).

-Показання свідка ОСОБА_6 , який в судовому засіданні показав, що як інспектор УПП Івано-Франківської області він спільно з напарником ОСОБА_7 під час патрулювання в с.Лісна Слобідка, отримавши орієнтування про причетність певного автомобіля до ДТП, зупинили транспортний засіб «Volkswagen Transporter». В якій формі було отримано це орієнтування він не пам`ятає. Чи оглядали автомобіль «Volkswagen Transporter» на пердмет виявлення ознак причетності до ДТП не пам`ятає. Під час спілкування з водієм помітили, що він помітно хвилюється. Він попросив водія вийти з автомобіля. Водій тримав пакет, його попросили показати вміст пакету і побачили там ще один пакет з рожевою речовиною, після чого повідомив про подію на чергову частину та викликав СОГ. По приїзду СОГ слідчий оглянув автомобіль і виявив в пакеті пакетики з речовиною схожою на наркотичні засоби. Він не пам`ятає, чи просив водій викликами адвоката під час спілкування з ним до приїзду СОГ, але зазвичай, якщо водій заявляє про бажання викликати адвоката, він дозволяє це робити.

-Від допиту свідка ОСОБА_7 прокурор відмовився в судовому засіданні.

Розглянувши кримінальну справу в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, проаналізувавши всі наявні в матеріалах кримінального провадження докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно із ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Проаналізувавши зібрані у справі докази та безпосередньо оцінивши їх на предмет їх належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, відповідно до вимог ст.94 КПК України суд приходить до висновку, що вони не підтверджують вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, виходячи з наступного.

Стороною обвинувачення в основу доказування вини ОСОБА_4 в інкримінованих йому діяннях, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, покладені показання свідка ОСОБА_6 , який є працівником УПП та безпосередньо зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_4 і виявив в салоні автомобіля зіп-пакетики з порошкоподібною речовиною, відеозапис з портативних відео реєстраторів інспекторів УПП та протокол огляду диску з цими відеозаписами, протокол огляду місця події від 28.02.2024 року, в ході якого в салоні автомобіля під керуванням ОСОБА_4 виявлено та вилучено 21 зіп-пакет із вмістом білої порошкоподібної речовини, зовні схожої на психотропну речовину, висновки судових хімічних експертиз, згідно з якими надана на дослідження речовина в 21 полімерному пакетику, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено кокаїн, яка визнана у даному провадженні речовим доказом.

Тобто, первинною і головною підставою обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, був факт вилучення 28.02.2024 з автомобіля «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , яким він керував, 20 пакетиків з наркотичним засобом - кокаїном та 1 пакетик з наркотичним засобом кокаїном, вилученим з барсетки ОСОБА_4 , яка перебувала у вказаному автомобілі. Вилучення вказаних предметів органами слідства було оформлено протоколами огляду місця події (а.п. 55-58).

Згідно з вимогами ч. 2 та ч. 3 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду. З урахуванням наведеного, огляд місця події є єдиною слідчою дією, що у невідкладних випадках може проводитись до початку внесення даних про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом ч.1 ст.237 КПК України, огляд місцевості, приміщення, речей та документів проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування

Відповідно до ч.1 ст.233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст.236 КПК України слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі, долати системи логічного захисту, якщо особа, присутня при обшуку, відмовляється їх відкрити чи зняти (деактивувати) систему логічного захисту або обшук здійснюється за відсутності осіб, зазначених у частині третій цієї статті.

Натомість, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 28.02.2024 в період часу з 17:48 год. по 19:12 год. слідчим було проведено огляд місця події, за правилами невідкладного обшуку, про що складено протокол, відповідно до якого оглянуто автомобіль марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , в якому виявлено та вилучено 21 зіп-пакетик з білою порошкоподібною речовиною, мобільний телефон марки iPhone з сім-картою, грошові кошти в сумі 535 євро, 1000 гривень, 324 долари США.

На підставі проведеного огляду місця події 28.02.2024 о 20:33:10 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про виявлення кримінального правопорушення та о 20:34:35 відбулася реєстрація провадження.

29.02.2024 слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді Коломийського міськрайонного суду про дозвіл на проведення обшуку автомобіля в порядку ч.3 ст.233 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 01.03.2024 задоволено клопотання слідчого про обшук та надано дозвіл на огляд проведений за правилами обшуку автомобіля «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 без ухвали слідчого судді 28.02.2024 р., за результатами якого було виявлено та вилучено 21 зіп-пакет із вмістом білої порошкоподібної речовини, мобільний телефон марки iPhone з сім-картою, грошові кошти в сумі 535 євро, 1000 гривень, 324 долари США та автомобіль «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_1 .(а.пр.75-76)

Судом встановлено, що після повідомлення інспекторами УПП про зупинку автомобіля «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , в якому виявлено вакуумний прозорий пакет із зіп-пакетами, в середині яких була невідома порошкоподібна речовина, слідчий в складі слідчо-оперативної групи прибув на місце зупинення автомобіля та до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань провів обшук вказаного автомобіля, а задля надання такій слідчій дії видимості законності, вона була оформлена протоколом огляду місця події.

До такого висновку суд приходить на підставі дослідженого відеозапису, який є додатком до протоколу огляду місця події від 28.02.2024, на якому зафіксовано дії слідчого, який з метою відшукання предмету кримінального правопорушення самостійно відкривав закриті двері автомобіля, самостійно оглядів пакет, що перебував в салоні автомобіля, та його вміст, перевіряв вміст кишень бокових дверей автомобіля, в автомобілі знайшов мобільний телефон, оглянув його, відкривав закритий бардачок та доставав звідти документи, книжки, інші речі та барсетку, яку самостійно відкривав та перевіряв вміст, перевіряв салон автомобіля, оглядав порожнини під сидіннями, відкривав пакети та сумки. Результатом цих дій слідчого було виявлення поліетиленового пакету з 20-ма зіп-пакетами з білою порошкоподібною речовиною та в барсетці обвинуваченого, яка знаходилася в бардачку автомобіля, було виявлено 1 зіп-пакетик з білою порошкоподібною речовиною, які в подальшому були визнані речовими доказами в кримінальному провадженні. Такі дії слідчого вказують на проведення ним ретельного обшуку автомобіля, а не огляду місця події. При цьому на відео не зафіксовано роз`яснення прав ОСОБА_4 , зокрема права на захист та права не свідчити проти себе, але слідчий пропонує ОСОБА_4 пояснити походження виявленого пакету з зіп-пакетами з порошкоподібною речовиною.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що слідчий порушив вимоги процесуального закону, якими не передбачено можливості проведення такої слідчої дії як обшук автомобіля, до внесення даних про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. З цього вбачається, що законні процедури не були дотримані, а отже, в діях працівників правоохоронних органів наявне порушення засад законності кримінального провадження, визначених ст. 9 КПК України.

На неприпустимість проведення обшуку під виглядом огляду місця події неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема у постановах від 22 травня 2019 року (справа №640/2449/16-к), 19 березня 2019 року (справа №380/157/14-к), 8 квітня 2020 року (справа №447/1765/16-к), 30 вересня 2020 (справа № 523/16917/15-к), 24 лютого 2021 року справа № 761/27114/14-к, оскільки таким чином нівелюються вимоги судового контролю, передбачені статтею 233, частиною 2 статті 243 КПК України.

Законодавцем в ч.1 ст.233 КПК України, окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє. Відповідно, добровільна згода особи та ухвала слідчого судді є рівноцінними (альтернативними) підставами проникнення до житла чи іншого володіння особи з метою проведення окремих слідчих (розшукових) дій, зокрема, й огляду.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 21 травня 2019 року в справі № 753/24114/16-к, так правові наслідки отримання слідчим згоди від власника житла чи іншого володіння особи є рівноцінними з ухвалою слідчого судді та є правовою підставою для проникнення до житла, іншого володіння особи і здійснення в ньому огляду.

З матеріалів провадження, а саме з протоколу огляду місця події від 28.02.2024 вбачається, що він не містить відомостей на підставі чого проводиться дана слідча дія.

Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається, про що неодноразово вказував Верховний Суд, зокрема в постановах від 05 лютого 2019 року у справі № 236/2029/16-к, від 07 червня 2018 року у справі № 740/5066/15-к, від 09 травня 2023 року у справі № 761/11704/18-к.

Разом з тим, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б стали підставою для проведення огляду місця події. Натомість, відомості про вчинення кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР лише після проведення огляду місця події та на підставі даних, отриманих в результаті проведення такого огляду.

Крім того, прокурором надана заява ОСОБА_4 про надання дозволу слідчому на огляд автомобіля від 28.02.2024 року, як підстава для проникнення до автомобіля. Однак, дана заява була написана обвинуваченим у відділені поліції після оформлення затримання, про що в судовому засіданні повідомив обвинувачений. Прокурором дана обставина не спростована.

Згода на проведення обшуку житла або іншого володіння апріорі не може бути добровільною, оскільки особа не може повною мірою спрогнозувати ступінь правообмежень, на які вона «добровільно» погоджується.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ККС ВС від 25 травня 2021 року в справі № 455/156/18.

До такого ж висновку приходить і суд, з огляду на обставини, встановлені судом. А саме надання начебто добровільної згоди на огляд автомобіля ОСОБА_4 під час його затримання, в присутності великої кількості працівників правоохоронних органів та заборони йому викликати захисника не приймається судом як належна підстава для проведення цієї слідчої дії.

Отже, обшук автомобіля, оформлений протоколом огляду місця події, окрім інших вказаних вище порушень, був проведений без ухвали слідчого судді та без добровільної згоди особи, яка ним володіє всупереч вимог ст.233 КПК України.

Таким чином, навіть з урахуванням того, що обшук автомобіля 28.02.2024 року було легалізовано ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.03.2024, суд вважає, що обшук проведено без достатніх правових підстав.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах ККС ВС від 08 квітня 2021 року (справа №573/2028/19, провадження №51-1535км20), від 19 вересня 2023 року (справа № 310/9084/19).

Згідно зі ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Згідно ч.5 ст.208 КПК України про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень ст.209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Згідно з вимогами ч.ч. 1,3,4 ст.208 КПК України визначено, що уповноважена особа має право затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, якщо цю особу застали на місці вчинення злочину. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень ст. 213 КПК, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені КПК.

З матеріалів провадження, а саме зі змісту рапорту інспектора взводу роти 2 БУПП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 28.02.2024 (а.пр.53) та відеозаписом з портативних відео реєстраторів екіпажу УПП «Ясень 021» інспекторів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.пр.132), показань свідка ОСОБА_6 та показань обвинуваченого в судовому засіданні судом встановлено , що фактичне затримання обвинуваченого ОСОБА_4 відбулося 28.02.2024 о 17:04 годин, яке було здійснено інспекторами 2 роти 2 БУПП в Івано-Франківські області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які своїм наказом змушують ОСОБА_4 залишатися поряд з ними, не відлучатися з місця зупинки автомобіля.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що працівники поліції його затримали, він впродовж певного часу залишався поруч з працівниками поліції і не міг вільно пересуватись через необхідність підкоритись наказам поліцейських. Викликати адвоката йому не дозволили, та відібрали мобільний телефон, право не свідчити проти себе не роз`яснювали.

Судом встановлено, що під час спілкування інспекторів УПП з ОСОБА_4 та виявлення пакету із зіп-пакетами з порошкоподібною речовиною, ОСОБА_4 через підкорення наказу працівників поліції був змушений залишатися біля них, отже в розумінні ст.209 КПК був затриманий, та неодноразово просив дозволу викликати адвоката, але йому забороняли це робити та відібрали мобільний телефон, що зафіксовано на відеозаписі з портативних відеореєстраторів екіпажу УПП «Ясень 021» інспекторів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Отже, ОСОБА_4 був фактично затриманий інспекторами УПП після зупинки транспортного засобу 28.02.2024 о 17:04 та за їх наказом залишався поряд до прибуття слідчо-оперативної групи, після приїзду якої продовжував бути затриманим, хоча протокол затримання в порядку ст.208 КПК України було складено слідчим 28.02.2024 о 22.15 год., при цьому в протоколі затримання фактичний час затримання вказано 28.02.2024 19:12 годин, що не відповідає встановленому під час судового розгляду часу (а.пр.120-122).

Отже, судом встановлено, що фактичне затримання ОСОБА_4 проведено з порушенням його права на захист. До такого висновку суд приходить виходячи із такого.

Забезпечення обвинуваченому права на захист згідно зі ст.129 Конституції України є основною засадою судочинства, а відповідно до ст. 7 КПК віднесено до загальних засад кримінального провадження.

Стаття 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а ст. 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного.

У ст. 20 КПК, що розкриває зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження, закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення; право збирати і подавати докази; брати особисту участь у кримінальному провадженні; користуватись правовою допомогою захисника; реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК.

Право підозрюваного, обвинуваченого на захист є невід`ємною складовою закріпленого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Кожен обвинувачений має право використовувати ефективну юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

Відповідно до ст. 49 КПК слідчий суддя, суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника; підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно; слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.

Суд при цьому враховує сталу практику Європейського суду з прав людини щодо початкового етапу забезпечення права на захист у кримінальному провадженні, які викладено в п. 63 рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі "Лучанінова проти України", де зазначено, що для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника із самого початку провадження (п. 52 рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі "Сальдуз проти Туреччини" та пункти 90 - 91 рішення ЄСПЛ від 12 червня 2008 року у справі "Яременко проти України").

Крім того, суд погоджується з позицією сторони захисту щодо незаконних дій працівників УПП щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 та отримання ними інформації завдяки якій стало можливим проведення слідчих дій (огляд місця події), за результатами якої отримані докази в кримінальному проваджені (21 зіп-пакетик з порошкоподібною речовиною).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.29 Закону України «Про національну поліцію» (далі - Закон) поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України.

Статтями 30 та 31 Закону передбачено, що поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом. До превентивних поліцейських заходів відноситься зокрема зупинка транспортного засобу.

Пунктом 3 ч.1 ст.35 Закону передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів провадження, а саме з відеозапису з портативних відео реєстраторів інспекторів екіпажу УПП «Ясень 021», рапорту інспектора ОСОБА_6 та показань свідка ОСОБА_6 , вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_4 було зупинено інспекторами взводу роти 2 БУПП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час несення ними патрулювання в складі екіпажу «Ясень 021». Водію інспектором було повідомлено причину зупинки автомобіля, а саме про наявність інформації про причетність транспортного засобу «Volkswagen Transporter» до вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою суду від 21.10.2024 року за клопотанням сторони захисту було витребувано з Головного Управління національної поліції в Івано-Франківській області інформацію щодо реєстрації дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася в Івано-Франківській області 28.02.2024 року за участю транспортного засобу мари «Volkswagen Transporter» білого кольору.

Станом на час ухвалення вироку витребувана інформація суду не надана.

Отже, належних та допустимих доказів того, що інформація про причетність водія транспортного засобу «Volkswagen Transporter» ОСОБА_4 , або іншого подібного транспортного засобу, до вчинення дорожньо-транспортної пригоди (так зване орієнтування) дійсно існувала і була відома інспекторам на час зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_4 , та стала причиною зупинки транспортного засобу матеріали справи не містять, що вказує на незаконність дій вказаних інспекторів щодо зупинки транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Transporter» під керуванням водія ОСОБА_4 .

Подальші дії інспекторів щодо поверхневої перевірки салону транспортного засобу та затримання ОСОБА_4 також не можуть вважатися законними.

Такі висновки повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.03.2019 року у справі № 686/11314/17.

Згідно зі ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У пунктах 3, 4 ч. 2 ст. 87 КПК передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист та отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Суд звертає увагу на незаконне зупинення транспортного засобу та порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_4 при його затриманні, при якому йому не було роз`яснено право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, не роз`яснено право мати захисника, більш того, затриманому ОСОБА_4 було заборонено викликати захисника на місце затримання, тобто звернутися за правовою допомогою.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

Суд приходить до висновку, що обшук автомобіля , оформлений протоколом огляду місця події 28.02.2024, був проведений до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, в порушення вимог ст.214 КПК, без будь-яких даних, які б стали підставою для проведення огляду місця події. Одночасно з цим інформація (а саме повідомлення інспектора УПП) про виявлений пакет з порошкоподібною речовиною, отримана внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а саме з порушенням права на захист, що безумовно є істотним порушенням та впливає на доказове значення отриманих в результаті відомостей.

Протокол огляду місця події від 28.02.2024, яким оформлено проведений обшук автомобіля, суд вважає доказом, отриманим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, встановлених нормами ч.4 ст.208 та ст.214 КПК України та внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, в зв`язку з чим такий доказ, а саме протокол огляду місця події від 28.02.2024 року суд визнає недопустимим доказом.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд в постанові від 03 червня 2024 року в справі № 759/5346/20.

При цьому суд звертає увагу, що в рішенні ЄСПЛ від 30.06.2008 у справі №22978/05 «Гефген проти Німеччини» Європейський суд для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

В рішенні від 21.04.2011 року по справі № 42310/04 «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Так як протокол огляду місця події від 28.02.2024, в якому відображено вилучення в обвинуваченого ОСОБА_4 21 зіп-пакетик з білою порошкоподібною речовиною, є у даному кримінальному провадженні ключовим доказом, який, на думку суду, здобутий з порушенням закону та визнаний недопустимим, а, відтак, інші докази - речовий доказ (а.пр.73) та висновки експерта № СЕ-19/109-24/3006-НЗПРАП від 29.02.2024 (а.пр.83-86) та №СЕ-19/109-24/3004-НЗПРАП від 29.03.2024 (а.пр. 89-92), які є похідними від проведеної з порушенням вимог кримінального процесуального закону слідчої дії, суд з огляду на положення ст.ст. 86, 87 КПК України також визнає недопустимими доказами.

Правова позиція із зазначеного питання сформульована у постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 447/1765/16, від 18.02.2020 у справі № 756/2548/16,від 21.01.2020 року у справі №381/2316/17, від 04.12.2019 у справі № 752/13790/15 та врахована судом.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

П. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у рішеннях по справах «Тельфнер проти Австрії» від 20.03.2001 року та «Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08.02.1996 року.

Згідно п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Отже, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, відтак, ОСОБА_4 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, та виправдати, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що це кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.03.2024 на грошові кошти в сумі 535 євро, 1000 гривень, 324 долари США, (а.п. 77-78,79), підлягає скасуванню.

Питання щодо речових доказів (а.пр.73, 93-94, 136) суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертиз (а.пр.82,88) в загальній сумі 6058,24 грн. слід віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 307 КК України та на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдати, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.03.2024 на грошові кошти в сумі 535 євро, 1000 гривень, 324 долари США - скасувати.

Процесуальні витрати - віднести на рахунок держави.

Речові докази:

- мобільний телефон ««Iphone 12 Pro Max», , IMEI: НОМЕР_2 з вмонтованою сім-картою мобільного оператора «Київстар» з № НОМЕР_4 , переданий ОСОБА_4 на відповідальне зберігання, залишити останньому за належністю;

- грошові кошти в сумі 535 євро, 1000 гривень, 324 долари США, які передані на зберігання в кімнату речових доказів Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області повернути обвинуваченому за належністю;

- автомобіль марки «Volkswagen Transporter», номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено на зберігання на територію спец майданчика ВКЗ ЦЗ ГУНП в Івано-Франківській області повернути власнику громадській організації «Воїни АТО Черкащини»;

- речовину в полімерному пакеті, яка містить наркотичний засіб, обіг якого заборонено кокаїн у кількості 8,179 грама та речовина в двадцяти полімерних пакетиках, що містить наркотичний засіб, обіг якого заборонено кокаїн, в загальній кількості 154,1428 грама , які передано на відповідальне зберігання до кімнату речових доказів ГУНП в Івано-Франківській області - знищити;

- оптичний диск із відеозаписами за 28.02.2024 з портативних відео реєстраторів екіпажу УПП «Ясень 021», який долучено до матеріалів кримінального провадження, -зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1