У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 року Солом`янський районний суд м.Києва

в складі: головуючого слідчого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у виді утримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках кримінального провадження, що внесено до ЄРДР за №0001001 від 23.09.2024 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.114-1 ч.1 КК України,-

за участю прокурора - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

Встановив:

18.12.2024 у провадження Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у виді утримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках кримінального провадження, що внесено до ЄРДР за №0001001 від 23.09.2024 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.114-1 ч.1 КК України.

Клопотання мотивовано наступним.

У ході досудового розслідування встановлено, що 22.02.2024 президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради федерації звернення про використання ЗС РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 5 годині президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні. У подальшому на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці зс РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено указами Президента України

№ 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 06.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 год. 12.08.2024 строком на 90 діб.

Також, 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи викладене, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22.09.2024, у громадянина України ОСОБА_5 , якому достовірно відомо про збройний напад Російської Федерації на Україну, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, а також з корисливих мотивів, виник злочинний умисел на вчинення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом підпалів транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань.

Так, 23.09.2024 приблизно о 01:00 год. перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 знаючи, що там знаходиться військовий автомобіль, переслідуючи злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, використовуючи заздалегідь підготовлене знаряддя злочину, а саме невстановлену на даний час горючу рідину, здійснив підпал транспортного засобу марки «Opel Campo» зеленого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 із знаками розрізнення військових формувань України.

Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, маючи на меті завдання шкоди основам національної безпеки України та громадської безпеки, а також переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_5 , використовуючи власний мобільний телефон марки IPhone XR, IMEI: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Лайфсел» з номером НОМЕР_3 , та застосунок для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» отримав повідомлення від користувача з номером мобільного телефону НОМЕР_4 наступного змісту «Отлично, тогда закупайся вечером жду видос. На этот раз получше поснимай», датований 23.09.2024, 18 год. 24 хв., на що надіслав відповідь погодження у вигляді «+».

Також, того ж дня - 23.09.2024, у якості винагороди за вказаний підпал на особистий крипто гаманець ОСОБА_5 крипто-біржі «ОСХ» були зараховані грошові кошти у розмірі 1000 доларів США.

24 вересня 2024 року злочинна діяльність ОСОБА_5 припинена співробітниками правоохоронних органів та о 01 год. 43 хв. останнього затримано в порядку ст. ст. 615, 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

24 вересня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у перешкоджанні законній діяльності Збройним Силам України в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

26 вересня 2024 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 22.11.2024 включно.

19 листопада 2024 року ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 24 грудня 2024 року.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

-Протоколом обшуку від 23.09.2024;

-Протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 24.09.2024;

-Протоколом слідчого експерименту від 24.09.2024;

-Протоколом огляду місця події від 24.10.2024 з фото таблицями;

-Протоколом огляду від 24.09.2024 та іншими матеріалами у їх сукупності.

У кримінальному провадженні проведено значну кількість слідчих (розшукових) та процесуальних дій, однак через особливу складність завершити досудове розслідування до 24.12.2024 не виявляється за можливе, оскільки для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

- провести комплексну судову транспортно-товарознавчу, пожежно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра МВС України;

- провести комп`ютерно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України;

- провести експертизу матеріалів речовин та виробів проведення якої доручено експертам Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України.

- провести інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, в разі встановлення нових обставин;

- виконати з підозрюваним та його захисником вимоги ст. 290 КПК України, тобто вчинити процесуальні дії для підготовки та направлення матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом до суду.

Здобуті таким чином докази забезпечать встановлення всіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, забезпечать його повне, всебічне та неупереджене розслідування, а також виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність достатніх ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, ризиком у кримінальному провадженні є небажані для кримінального провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод такому кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації і таку поведінку неможливо достеменно передбачити. Отже, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Так, обґрунтовано ймовірним є те, що підозрюваний ОСОБА_5 , будучи обізнаним про вид та розмір покарання може почати переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Таким чином враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за які передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі, є обґрунтовані підстави вважати, що він, усвідомлюючи невідворотність покарання та те, що у разі доведення його вини в суді, буде призначене покарання у вигляді позбавлення волі може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризиком.

Крім цього, під час подальшого досудового розслідування вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 , для ухилення від можливої кримінальної відповідальності може впливати у будь-який спосіб на свідків адже враховуючи те, що в ході проведення обшуки були залучені поняті та підозрюваній надано копії відповідних процесуальних документів із зазначенням їх анкетних даних на думку сторони обвинувачення підозрюваний може незаконно впливати на свідків з метою зміни показів останніми в ході досудового розслідування та судового розгляду, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризиком.

Водночас існує ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як останній перешкоджав законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

В ході досудового розслідування на теперішній час необхідно встановити та допитати всіх свідків, якім відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, отримати висновки судових експертиз, провести тимчасові доступи до операторів мобільного зв`язку щодо з`єднань мобільного телефону підозрюваного, провести огляди, виконати вимоги ст. 290 КПК України.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 виходячи з наступного.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність зазначених ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки, зважаючи на характер вчинення інкримінованих йому дій, останній не буде позбавлений можливості ухилитися від органу досудового розслідування.

Крім цього, у разі обрання відносно підозрюваного вказаних запобіжних заходів, а також запобіжного заходу у вигляді особистої поруки чи застави, підозрюваний, продовжуючи проживати на території міста Київ, під час дії таких запобіжних заходів, матиме фактично безперешкодну можливість незаконно впливати на свідків вказаного кримінального правопорушення, з метою зміни ними показів.

Прокурор, в судовому засіданні, просив задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Захисник ОСОБА_6 просила суд, змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Додала, що батько підозрюваного, старший сержант ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 30.08.2024 вважається безвісти зниклим, під час виконання завдань, пов`язаних із захистом Батьківшини.

Підозрюваний ОСОБА_5 клопотання захисника підтримав, просив суд змінити запобіжний захід на домашній арешт, у зв`язку із тим, що має непрацездатну матір на утриманні (зі слів), планує влаштуватись на роботу, для того щоб забезпечувати родину.

Заслухавши думки учасників судового процесу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.1997 Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно з ч. 1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є, серед інших, видом заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, яка визначає загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Щодо обґрунтованості підозри, то вона є обґрунтованою щодо дій ОСОБА_5 .

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Судом встановлено що, слідчим управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001001 від 23.09.2024, у якому повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, вчиненого за наступних обставин.

Так, суд приходить до висновку, що є обґрунтованим наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_5 може:

1.Переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Цей ризик підтверджується фактом відсутності у підозрюваного відсутні міцні соціальні та родинні зв`язки, що сприяє переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, санкція ч. 1 ст. 114-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

2.Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Цей ризик підтверджується обізнаністю підозрюваного ОСОБА_5 щодо ступеню тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення. Відтак уникнення покарання від слідства та суду є самим найсприятливішим ходом подій. ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як останній перешкоджав законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

3.Вчинити інше кримінальне правопорушення. Цей ризик підтверджується, наступним чином, оскільки підозрюваний не має офіційного доходу/працевлаштування, єдиним способом заробітку для нього може бути продовження заняття цією протиправною діяльністю.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що ризики наведенні в клопотанні, відносно ОСОБА_5 є виправданими і обґрунтованими, а тому єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію зазначених ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, згідно з положеннями ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402, 405, 407, 408, 429, 437-442 5 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладене, в органу досудового розслідування є всі достатні та обґрунтовані підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому відносно останнього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що зумовлено виконанням, передбаченого ст. 2 КПК України, завданням кримінального судочинства, для виконання якого орган досудового розслідування звертається із клопотанням до слідчого судді, керуючись ст. ст. 36, 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 188, 193, 194 КПК України,-

Ухвалив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженцю м.Києва, громадянину України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 20 лютого 2025 року включно без визначення в якості альтернативного запобіжного заходу застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську міську прокуратуру.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1