Провадження № 11-сс/4823/545/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 листопада 2024 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.01.2025 до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, також указав про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які вважав доведеними та врахував, що кримінальне правопорушення носить триваючий характер, тобто здійснюється безперервно, тому дійшов висновку, що затримання підозрюваного відповідає п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, тобто під час вчинення злочину.

Не погодившись із рішенням суду, захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування вимог вказує про відсутність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та звертає увагу, що кримінальне провадження за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_8 розпочато 17.05.2024, відповідно до оголошеного повідомлення про підозру, вчинений злочин було припинено 26.11.2024, при цьому фактичне затримання ОСОБА_10 було здійснене близько 8 год. 00 хв. 25.11.2024, що суперечить протоколу затримання, в якому зазначено, що його затримано під час вчинення злочину о 10 год. 05 хв. 27.11.2024. Тому вважає, що затримання було незаконним. При цьому звертає увагу, що ОСОБА_11 не переховувався, під час досудового розслідування знаходився за місцем свого проживання, за першим викликом з`являвся до слідчого, зокрема у липні 2024 прибував для надання показів. Зазначає, що твердження сторони обвинувачення про переховування підозрюваного є неправдивим. Так само наявність ризиків не підтверджено доказами. Просить врахувати особу підозрюваного, який не має судимостей, позитивно характеризується за місцем проживання, здійснює догляд за матір`ю, утримує неповнолітню доньку, стан здоров`я, який під час проходження служби захворів на тяжку хворобу, у зв`язку з чим потребує лікування.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав, думку прокурора, котрий просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

П`ятим слідчим відділом (з дислокацією в м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000619 від 17.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

27.11.2024 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто нез`явленні військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, оскільки він як військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації внаслідок самовільного залишення місця служби, визначеного у м. Городня Чернігівського району Чернігівської області, у період часу з 18.03.2024 до 26.11.2024 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

27.11.2024 ОСОБА_9 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Слідчий, повідомивши ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, зібрав, перевірив та оцінив у встановленому законом порядку докази, які у своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Під час прийняття рішення про задоволення клопотання слідчого слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, врахував, що ОСОБА_9 , розуміючи тяжкість покарання, що загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб, що може виражатися у створенні штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, як цивільних осіб так і осіб з числа військовослужбовців, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих показань на наявність вигаданих у нього обставин поважності відсутності у військовій частині, а також інших висунутих ним у подальшому версій, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати те, у якому він підозрюється, оскільки воно є таким, яке фактично продовжується і на даний час.

Також, слідчим суддею враховано, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, у тому числі і стосовно стану здоров`я, який не спростовує встановлених ризиків, виходячи з наявного в матеріалах висновку ВЛК про придатність до військової служби, та про відповідність затримання підозрюваного положенням п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України (під час вчинення злочину), з огляду на те, що таке кримінальне правопорушення фактично тривало до моменту затримання, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені в судовому засіданні та оцінені слідчим суддею в судовому рішенні.

Колегія суддів вважає, що всупереч твердженням апелянта, прокурором та слідчим у судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу.

Усі докази, які стосуються вирішення питання про запобіжний захід, судом першої інстанції досліджені та знайшли свою оцінку, у тому числі і переконання апелянта, що підозрюваний не переховувався від досудового розслідування та перебував за місцем проживання, що суперечить проведенню відносно нього слідчих (розшукових) дій у червні 2024 та затриманню не за місцем проживання, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

При прийнятті рішення, слідчим суддею вірно враховані обставини, з якими закон пов`язує визначення застави, на підставі яких він дійшов обґрунтованого висновку згідно положень ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати таку.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 листопада 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24.01.2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4