УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року

м. Харків

Справа № 638/7210/24

Провадження № 1-кс/638/587/25

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисниці - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчої СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 03.04.2024 за ознаками складів кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, -

про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у с т а н о в и в:

04 лютого 2025 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчої СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 від 03.04.2024 за ознаками складів кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обгрунтовано тим, що слідчим відділом Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000059 від 03.04.2024 за ознаками складів кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів за наступних обставин.

Відповідно до наказу № 3 від 22.03.2017 ОСОБА_4 з 22.03.2017 обіймає посаду директора ТОВ «ШЛЯХІНВЕСТ ЛТД» (), тобто, ОСОБА_4 виконував організаційно-розпорядчі й адміністративно-господарські функції, та відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України є службовою особою, та у своїй діяльності зобов`язаний керуватися Статутом підприємства та чинним законодавством.

Так, 27.10.2023 між КП «Харківські теплові мережі» (Замовник) та ТОВ «Шляхінвест ЛТД» (Виконавець) укладено договір №68102718, предметом якого є роботи по відновленню асфальтобетонного покриття за адресою: м. Харків, вул. Енергетична, 15 (інв. №0300186) після проведення ремонтних робіт мереж теплопостачання, капітальний ремонт (по ДК 021:20-8 Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів, і залізничних доріг, вирівнювання поверхонь) на загальну суму 1 499 907,23 грн.

Відповідно до пункту 8.2 вказаного Договору підрядник зобов`язаний на свій ризик, своїми силами, зі свого матеріалу або з матеріалу Замовника, якісно виконати роботи, що є предметом цього Договору, у відповідності з вимогами будівельних норм та правил та повністю здати їх Замовнику.

Відповідно до пункту 9.1 вказаного Договору підрядник гарантує відповідність будівельних матеріалів, конструкцій і обладнання специфікаціям, державним стандартам, технічним умовам та наявність необхідних сертифікатів, технічних паспортів та інших документів, які посвідчують якість.

Відповідно до п. 12.2 вказаного Договору Підрядник гарантує якість виконання робіт та можливість експлуатації об`єкта протягом гарантійного строку відповідно до умов Договору та згідно діючого законодавства України.

Відповідно до п. 12.3 вказаного Договору гарантійні строки якості виконаних робіт встановлюються в Договорі з урахуванням вимог до цих робіт визначених будівельними нормами та правилами.

Відповідно до п. 12.3 вказаного Договору гарантійний строк на результати виконаних робіт встановлює два роки з дня їх прийняття Замовником за актом приймання виконаних робіт.

Також, згідно пункту 4.4 Договору розрахунки за виконані роботи здійснюються Замовником протягом 360 календарних днів після підписання акту виконаних робіт.

Так, під час виконання обов`язків за договором №68102718 від 27.10.2023 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння бюджетними коштами.

Згідно з актом №1/72 приймання виконаних будівельних робіт по договору №68102718 від 27.10.2023 асфальтобетонне покриття улаштовувалось на дорозі та тротуарі ї. Заявлена площа та товщина шарів покриття із асфальтобетону на дорозі повинні бути: нижній шар товщиною 7 см на площі 372 м.кв. (позиція 10 та 11 акту); верхній шар товщиною 5 см на площі 731,23 м.кв. (позиція 13 та 14 акту). Заявлена площа та товщина шару покриття із асфальтобетону на тротуарі повинні бути товщиною 4 см на площі 15,52 м.кв. (позиція 25 та 26).

Разом з цим, при проведенні натурно-інструментального огляду 16.07.2024 об`єкта дослідження по вул. Енергетична, 15 у м. Харкові було відібрано зразки-керни з асфальтобетонного покриття, де середня товщина кернів відібраних на дорозі з верхнього шару складає (5,1+5,5+5+4)/4 = 4,9 см., а фактична товщина не відповідає товщині вказаній в акті виконаних робіт та середня товщина кернів відібраних на дорозі з нижнього шару складає (5,2+6+3,7)/3 = 5 см., а фактична товщина не відповідає товщині вказаній в акті виконаних робіт. Обсяги фактично виконаних робіт, які можливо встановити згідно натурно-інструментальним обстеженням, не відповідають обсягам зазначеним у акті виконаних робіт, а саме фактична середня товщина шарів покриття на ділянці дороги по об`єкту виконання робіт згідно договору №68102718 від 27.10.2023 «Відновлення асфальтобетонного покриття за адресою: м. Харків, вулиця Енергетична, 15 проведення ремонтних робіт мереж теплопостачання, капітальний ремонт», не відповідає вказаній товщині у акті виконаних робіт, а саме нижній шар покриття із асфальтобетону не відповідає на (7-5=2 см), верхній шар покриття із асфальтобетону не відповідає не відповідає на (5-4,9=0,1 см). Різниця між обсягами асфальтобетонної суміші, яка використовувалась згідно акту виконаних робіт та обсягом фактично використаної асфальтобетонної суміші складає (62,124-44,268=17,876 т) та (87,01637-85,26142=1,75495 т) та вартість фактично відсутньої асфальтобетонної суміші складає 134 949,40 грн.

Крім того, згідно з дослідженнями фізико-механічних показників відібраних зразків асфальтобетонного покриття дороги за адресою: м. Харків, вул. Енергетична, 15 виконаних ТОВ «ШЛЯХІНВЕСТ ЛТД» за договором №68102718 від 27.10.2023, предметом якого є Відновлення асфальтобетонного покриття за адресою: м. Харків, вулиця Енергетична, 15 проведення ремонтних робіт мереж теплопостачання, капітальний ремонт» встановлено: невідповідність показників водонасичення не переформованих зразків кернів, (верхнього, нижнього шарів покриття основного проїзду та покриття тротуару) нормативним вимогам ДСТУ Б В.2.7-119:2011 (зі змінами) невідповідність коефіцієнту ущільнення нижнього шару покриття вимогам ДБН В.2.3-4:2015 (Зміна 1), невідповідність коефіцієнту ущільнення шару покриття тротуару із асфальтобетону вимогам ДБН В.2.3-5:2018 (Зміна 1). Відповідно до «Методики визначення якості виконаних дорожньо-будівельних робіт при будівництві, реконструкції ремонті автомобільних доріг загального користування» якщо хоч один з показників по конкретному елементу не відповідає допустимому його значенню, тоді виконана робота по цьому елементу в обсязі розповсюдження дефекту вважається виконаною неякісно, на основі даного твердження можливо прийти до висновку, що обсяг фактично не виконаних робіт зазначених у акті виконаних робіт до договору №68102718 від 27.10.2023 дорівнює вартості фактично використаної неякісної асфальтобетонної суміші та складає 1 036 493,71 грн.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, встановленого Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та ЗУ «Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, зловживаючи своїм службовим становищем, та використовуючи його всупереч інтересів підприємства, ОСОБА_4 у період з 24.10.2023 по 27.12.2023, перебуваючи у м. Харкові, точного часу та місця досудовим розслідуванням не встановлено, здійснив складання та оформлення шляхом внесення до офіційного документу недостовірних відомостей, а саме до акту приймання виконаних будівельних робіт №1/72 по договору №68102718 від 27.10.2023, після чого власноруч підписав вказані акти та скріпив їх печаткою, що стало, в подальшому, підставою для перерахування з рахунків КП «Харківські теплові мережі» на розрахунковий рахунок ТОВ «ШЛЯХІНВЕСТ ЛТД» бюджетних коштів за виконані роботи.

Таким чином, обсяги та вартість фактично виконаних робіт ТОВ «ШЛЯХІНВЕСТ ЛТД» за договором №68102718 від 27.10.2023 не відповідають обсягам та вартості виконаних робіт, визначених в акті виконаних робіт №1/72 форми КБ-2в за вказаним договором, що призвело до необґрунтованого перерахування бюджетних коштів КП «Харківські теплові мережі» на рахунок ТОВ «ШЛЯХІНВЕСТ ЛТД» за виконання робіт з відновлення асфальтобетонного покриття за адресою: м. Харків, вулиця Енергетична, 15 проведення ремонтних робіт мереж теплопостачання, капітальний ремонт» на загальну суму 1 036 493,71 грн., що є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме: заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в особливо великих розмірах , вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_4 обіймаючи посаду директора ТОВ «ШЛЯХІНВЕСТ ЛТД» (), будучи службовою особою, діючи умисно та, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій у період з 24.10.2023 по 27.12.2023, перебуваючи у м. Харкові, більш точного місця та часу в ході досудового розслідування не встановлено, склав та вніс завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, а саме: до акту №1/72 від 26.12.2023 приймання виконаних будівельних робіт по договору №68102718 від 27.10.2023, предметом якого є «Відновлення асфальтобетонного покриття за адресою: м. Харків, вулиця Енергетична, 15 проведення ремонтних робіт мереж теплопостачання, капітальний ремонт», що призвело до необґрунтованого перерахування коштів КП «Харківські теплові мережі» на рахунок ТОВ «ШЛЯХІНВЕСТ ЛТД» () за виконання робіт на загальну суму 1 036 493,71 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а саме: складання, видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу (службове підроблення).

03 лютого 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних злочинів.

Обгрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході розслідування доказами: документами, зібраними у порядку, передбаченому чинним КПК України (договором № 68102718 від 27.10.2023, додатками до нього, виконавчою документацією за договором, в тому числі актом приймання виконаних будівельних робіт від 26.12.2023, іншими документами), протоколами оглядів, висновками судових будівельно-технічних експертиз, судової економічної експертизи, іншими доказами, зібраними у ході розслідування.

Вивченням особи підозрюваного встановлено, що підозрюваним є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Харків, українець, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Вчинене, зокрема, кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідством встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків в цьому ж кримінальному провадженні. Зазначені ризики підтверджуються наступними фактичними даними.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування/суду, оскільки санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, що передбачає покарання з реальним терміном відбуття, у разі доведення його винуватості, то вказаний факт свідчить про неможливість запобігання вказаному ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, ОСОБА_4 , з метою уникнення покарання може впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема, працівників КП «Харківські теплові мережі» та ТОВ «Шляхінвест ЛТД», які працювали в Товаристві в момент виконання вказаного договору та шляхом умовляння, залякування тощо, може вплинути на зміст їх показань.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вказаних злочинів, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначені вище дії.

Враховуючи викладене, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання строку запобіжного заходу судом враховуються практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Расул Джафаров проти Азербайджану», згідно якого вимога про те, що підозра повинна мати розумне обґрунтування, є важливою частиною гарантій від свавільного арешту і затримання. Словосполучення «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку підозру можна вважати обґрунтованою залежить від усіх обставин справи.

Крім того, у вказаній справі суд зазначає, що крім фактичного аспекту наявності такої підозри вимагає додатково щоб факти, на яких ґрунтується підозра, обґрунтовано вважалися злочинною поведінкою відповідно до національного законодавства. Таким чином, очевидно, що обґрунтована підозра не може існувати, якщо діяння, в яких підозрюється особа, не були злочином на момент їх здійснення.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданим не обов`язково отримувати достатні докази для пред`явлення звинувачення в момент арешту. Факти які викликають підозру, не повинні бути такого самого рівня, як ті, що необхідні для обґрунтування засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що відбувається на наступній стадії розслідування кримінальної справи (справа Фархад Алієв проти Азербайджану).

Таким чином, застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного не зможе запобігти вказаним ризикам.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 36, 40, 131, 132, 176 178, 181, 184, 194 КПК України, орган досудового розслідування просить обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів та покласти на останнього наступні обов`язки:

- заборонити залишати житло без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді/суду у період часу з 21:00 до 07:00 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати за кожним викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, викладених в клопотанні, просив його задовольнити.

Захисниця та підозрюваний у судовому засіданні проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заперечували.

Захисниця надала суду письмові заперечення. На думку сторони захисту застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу є необгрунтованим та недоцільним, оскільки відсутні обов`язкові підстави, передбачені ч. 2 ст. 177 КПК України. З огляду на це, вказане клопотання не підлягає задоволенню.

Зазначила, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України є необгрунтованою.

При дослідженні питання обґрунтованості підозри (відповідно ч.2 ст.177 КПК України), необхідно звернути увагу на питання можливості інкримінувати ОСОБА_4 вчинення злочину ч. 5 ст. 191 КК України - тобто заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Відповідно до Постанови ВС по справі № 404/6810/20 від 16.04.2024р. обвинувачення особи у заволодінні майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, ВС зазначає, що обов`язковою складовою цього злочину, є наявність у обвинуваченої особи спеціальних повноважень щодо розпорядження відповідним майном. У випадку обвинувачення у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовим становищем має бути доведено, що обвинувачений мав право оперативного управління цим майном або мав владні повноваження, які давали можливість впливати на осіб, яким це майно ввірене чи у віданні яких перебуває.

У своїй Постанові по справі № 521/14131/20 від 30.11.2023р. ВС вказав, що заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем полягає в незаконному оберненні чужого майна на свою користь або на користь інших осіб з використанням службовою особою свого службового становища. На відміну від привласнення чи розтрати предметом заволодіння чужим майном шляхом службового зловживання може бути і майно, яке безпосередньо не було ввірене чи не перебувало у віданні винного, а щодо якого в силу своєї посади він наділений правомочністю оперативного управління чи розпорядження через інших осіб.

Суб`єктом заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем може бути тільки службова особа. При цьому службова особа може вчиняти відповідні дії лише щодо майна, на яке поширюється її компетенція, яке перебуває у сфері її відання, було їй ввірено чи щодо якого в силу своєї посади вона наділена правомочністю оперативного управління, а тому визначення предмета злочину за ст. 191 КК України нерозривно пов`язане зі встановленням статусу суб`єкта злочину.

Отже, зважаючи на ту обставину, що під майном орган досудового слідства розуміє грошові кошти, належні державі в особі КП«Харківські теплові мережі», та, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 не є посадовою особою КП «Харківські теплові мережі» та не наділений жодними повноваженнями щодо цього майна, не наділений правомочністю оперативного управління цим майном та не має владних повноважень, які давали б можливість впливати на осіб, яким це майно ввірене - ОСОБА_4 не є суб`єктом злочину ч. 5 ст. 191 КК України - тобто заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

По-друге, у клопотанні слідчий не зазначив, якими саме реальними та об`єктивними доказами чи доводами обґрунтовується, наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Спростовуючи наявність ризику переховування від органів досудового слідства та суду, вказує, що підозрюваний не має жодних намірів переховуватися від органу досудового слідства чи суду. Підозрюваним було укладено договір про надання правничої (правої) допомоги із адвокатом, саме з метою побудови позиції свого захисту та доведення своєї невинуватості у встановленому законом порядку.

03.02.2025 року ОСОБА_4 прибув за викликом слідчого, був допитаний, отримав повідомлення про підозру, тобто належним чином поставився до своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, цей ризик може бути нівельований покладенням на підозрюваного відповідного процесуального обов`язку, не виїжджати за межі м. Харків та Харківської області.

Наведене вище, у сукупності, говорить про відсутність будь-якого умислу у підозрюваного на ухиляння від органів досудового слідства та суду.

Спростовуючи ризик можливості впливу на свідків, зауважує, що подане клопотання та додатки до нього не містять жодного документу, який би доводив наявність намірів підозрюваного чи вчинення підозрюваним дій направлених на вплив на свідків. Більш того, підозрюваному не відомі всі особи, які є свідками у цьому кримінальному провадженні, більш того до завершення досудового розслідування у слідства є процесуальне право на надавати цю інформацію підозрюваному.

Крім того, цей ризик може бути нівельований покладенням на підозрюваного відповідного процесуального обов`язку утриматися від спілкування із свідками.

Докази вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України є сумнівними. Обставина наявності покарання за інкримінований ОСОБА_4 кримінальні правопорушення фактично є єдиною обставиною, на яку слідчий посилається нібито з метою доведення необхідності застосування запобіжного заходу.

ОСОБА_4 має тісні соціальні зв`язки, є добропорядною людиною, одружений, що підтверджується свідоцтвом від 11.01.1990 р. за № ІІІ-ВЛ № 434269, відміткою у паспорті про укладання шлюбу від 06.08.1989 р. Аналогічна відмітка є і у паспорті його дружини. У шлюбі виховують сина, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3

ОСОБА_4 є особою пенсійного віку, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 09.11.2023 р. ОСОБА_4 є інвалідом II групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 686178 від 23.08.2017р., видане безстроково, а також посвідченням інваліда II групи від 12.09.2017р. № 009266, видане йому як інваліду війни.

Вказує на те, що ОСОБА_4 , має вищу освіту, що підтверджується дипломом НОМЕР_2 , виданого Академією праці та соціальних відносин, є офіційно працевлаштованим на посаді директора ТОВ «ШЛЯХІНВЕСТ ЛТД» із 22.03.2017 р. ОСОБА_4 раніше не судимий. Органу досудового слідства відоме місце проживання ОСОБА_4 , що вбачається із тексту повідомлення про підозру: АДРЕСА_2 .

Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, встановив таке.

Положеннями статті 186 КПК України визначено, що клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Згідно з частиною першою статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК (частина 2статті 177 КПК).

Крім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно частини першої та другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення[1]. У Рішенні "Нечипорук і Йонкало проти України" (п. 175)

ЄСПЛ вкотре повторив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства), § 32)[2].

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість підозри може встановлюватися тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність. Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» має динамічний характер, тобто з плином часу така підозра в учиненні кримінального правопорушення не може бути самостійною підставою для продовжування обмеження прав особи, мають бути наведені відповідні й достатні підстави (ризики), підкріплені доказами. Навіть при прийнятті першого рішення про застосування стосовно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національні суди мають навести докази існування обґрунтованої підозри та відповідних ризиків кумулятивно.

Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість. Слідчий суддя в жодному випадку не повинен встановлювати причетність особи поза розумним сумнівом, втім, обґрунтована підозра має підтверджуватися конкретними фактами та обставинами, що можуть переконати об`єктивного спостерігача, тобто непрофесіонала у сфері права, в існуванні зв`язку між діями особи та подією. Такі фактичні обставини повинні бути чіткими та зрозумілими і знайти своє відображення у відповідному рішенні компетентного органу.

При вирішенні питання про обрання строку запобіжного заходу судом враховуються практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Расул Джафаров проти Азербайджану», згідно якого вимога про те, що підозра повинна мати розумне обґрунтування, є важливою частиною гарантій від свавільного арешту і затримання. Словосполучення «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку підозру можна вважати обґрунтованою залежить від усіх обставин справи.

Крім того, у вказаній справі суд зазначає, що крім фактичного аспекту наявності такої підозри вимагає додатково щоб факти, на яких ґрунтується підозра, обґрунтовано вважалися злочинною поведінкою відповідно до національного законодавства. Таким чином, очевидно, що обґрунтована підозра не може існувати, якщо діяння, в яких підозрюється особа, не були злочином на момент їх здійснення.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданим не обов`язково отримувати достатні докази для пред`явлення звинувачення в момент арешту. Факти які викликають підозру, не повинні бути такого самого рівня, як ті, що необхідні для обґрунтування засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що відбувається на наступній стадії розслідування кримінальної справи (справа Фархад Алієв проти Азербайджану).

Обгрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході розслідування доказами: документами, зібраними у порядку, передбаченому чинним КПК України (договором №68102718 від 27.10.2023, додатками до нього, виконавчою документацією за договором, в тому числі актом приймання виконаних будівельних робіт від 26.12.2023, іншими документами), протоколами оглядів, висновками судових будівельно-технічних експертиз, судової економічної експертизи, іншими доказами, зібраними у ході розслідування.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик переховування обвинуваченого від суду існує, що обумовлено тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку, оскільки кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, інкриміноване ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Крім того, ОСОБА_4 , з метою уникнення покарання може впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема, працівників КП «Харківські теплові мережі» та ТОВ «Шляхінвест ЛТД», які працювали в Товаристві в момент виконання вказаного договору та шляхом умовляння, залякування тощо, може вплинути на зміст їх показань.

Вивчення особи підозрюваного встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, з вищою освітою, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий. Також суду надано копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 686178 про те, що ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу суд враховує, що передбачені п. п. 1, 3 частини першої статті 177 КПК України ризики прокурором є доведеними, а також сукупність обставин, визначених статтею 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 в разі визнання винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, дані про особу підозрюваного.

Щодо доводів сторони захисту, то наявні в матеріалах клопотання докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою, у зв`язку із чим на даній стадії надані органом досудового розслідування матеріали підтверджують імовірну причетність ОСОБА_4 до скоєння інкримінованого злочину, а отже, щодо наявності обґрунтованої підозри.

При цьому, під час розгляду не встановлено обставин, які б переконали суд у відсутності підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, чи більш м`якого, оскільки встановлені обставини та досліджені матеріали клопотання об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.

З наведених вище мотивів у їх сукупності, суд відхиляє доводи захисту про необґрунтованість підозри та, окрім того, зазначає, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину чи правильності кваліфікації кримінального правопорушення.

Натомість, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише відповідність наданих стороною обвинувачення доказів тому мінімальному рівню стандарту "достатніх підстав (доказів)", які на даній стадії розслідування вказують на наявність ознак обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому судом також не встановлено наявності обставин, які б могли обгрунтовано свідчити про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 такого виду запобіжного заходу як домашній арешт у нічний період доби.

З огляду на встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає, що необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, є обгрунтованою.

Саме такий запобіжний захід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, буде відповідати даним про особу обвинуваченого, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують, забезпечить в повній мірі належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а також відповідатиме охороні прав та інтересів суспільства.

Водночас, суд вважає, що обов`язки, покладені на обвинуваченого за своєю суттю є пропорційними, помірними та такими, що не становитимуть надмірний тягар для обвинуваченого, у зв`язку з чим їх застосування відповідає п. 2 частини третьої статті 132 КПК України.

З огляду на положення частини сьомої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку із застосуванням щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд покладає на нього визначені статтею 194 КПК України обов`язки на два місяці.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176 - 178, 181, 182-184, 194 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчої СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 від 03.04.2024 за ознаками складів кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у певний період доби з 21:00 до 07:00 за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 04 квітня 2025 року.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- заборонити залишати житло без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді/суду у період часу з 21:00 до 07:00 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати за кожним викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

За умови неможливості залишатися за місцем перебування під домашнім арештом, зумовленої режимом воєнного стану чи у випадку загрози здоров`ю, життю та безпеці, виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, стану ведення активних бойових дій, дозволити ОСОБА_4 , залишити місце перебування під домашнім арештом з обов`язковим повідомленням про це прокурора та суддю протягом 48 годин із зазначенням нової адреси місця перебування.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити ОСОБА_4 про його право на звернення до суду із клопотанням про зміну адреси перебування під домашнім арештом з метою забезпечення безпеки життю та здоров`ю під час дії воєнного стану в Україні.

Ухвалу направити для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Строк дії ухвали встановити до 04 квітня 2025 року включно.

У зв`язку із перебуванням судді у нарадчій кімнаті з розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, у період з 04 лютого 2025 року по 11 лютого 2025 року, повний текст ухвали складено, проголошено 11 лютого 2025 року, та надіслано до ЄДРСР 11 лютого 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1