Провадження №1-кс/463/587/25
У Х В А Л А

про продовження строку запобіжного заходу

16 січня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави підозрюваній

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Старява, Старосамбірського р-ну, Львівської обл., громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваній ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, а саме до 24.02.2025.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Зокрема, 23 листопада 2024 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 14 год. 43 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в палаті відділення постінтенсивного догляду новонароджених КНП ЛОР «Львівської обласної дитячої клінічної лікарні «ОХМАТДИТ», що за адресою: м. Львів, вул. Лисенка, 31, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, прикладаючи фізичні зусилля, обома руками схопила за руки та тулуб власного сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тривалий час не припиняв плакати та кричати, піднявши його, почала трусити ним, внаслідок таких дій малолітньому ОСОБА_7 заподіяно наступні тілесні ушкодження: значний субдуральний крововилив мозку, лінійний перелом лівої тім`яної кістки, які відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 р.», відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання до 8 років позбавлення волі. Обгрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 25.11.2024 року до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначенням розміру застави. Строк тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді від 25.11.2024 року закінчується 21.01.2025 року, однак досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено та потребує значного часу. Крім того, вважає, що в діях підозрюваної і надалі наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України для продовження строку вказаного виду запобіжного заходу, а саме: є достатні підстави, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки за вчинений злочин передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі до 8 років позбавлення волі, і це вже само по собі є підставою та мотивом для підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки офіційно не працює, а отже не має постійного та стабільного доходу. Крім того, прокурор вважає, що підозрювана залишаючись на свободі може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Є працездатною особою, ніде не працює, у неї відсутні міцні соціальні зв`язки, тяжкими захворюваннями не страждає, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали продовженню підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Щодо відсутності підстав для застосування до підозрюваної альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, то прокурор покликався на положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Захисник в судовому засіданні проти продовження підозрюваній строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив та просив застосувати щодо останньої більш м`який вид запобіжного заходу.

Підозрювана в судовому засіданні підтримала думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до матеріалів клопотання 23.11.2024 року до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження №0003292 за ч. 1 ст. 121 КК України.

24.11.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру в заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 25.11.2024 року до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначенням розміру застави на строк 60 діб. Строк тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді від 25.11.2024 року закінчується 21.01.2025 року.

Вирішуючи заявлене слідчим за погодженням з прокурором клопотання та враховуючи вимоги ч.2 ст.177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, суд виходить з наступного.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 23.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 23.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 23.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 23.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 23.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 23.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 23.11.2024; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Оцінюючи наведені слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд вважає, що обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ризиків передбачених ст.177 КПК України: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. У відповідності до рекомендацій, наданих Верховним Судом у Листі від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року. А тому надані рекомендації слідчий суддя також враховує при вирішенні даної справи.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003292 від 23.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, постановою керівника Галицької окружної прокуратури м.Львова від 15.01.2025 року продовжено до 3-х місяців, тобто до 24.02.2025 року.

Продовжуючи підозрюваній ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що остання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років позбавлення волі, а також яке за своєю правовою природою та об`єктом спрямування спрямоване проти життя та здоров`я особи, що є найвищою соціальною цінністю та охороняється на найвищому конституційному рівні в державі (стаття 3 Конституції України). Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу. Крім того, суд вважає, що в діях підозрюваної наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, є працездатною особою, ніде не працює, тяжкими захворюваннями не страждає, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали продовженню підозрюваній строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід на даному етапі досудового розслідування, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин клопотання та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи стадію кримінального провадження, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання слідчого про продовження підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

Щодо можливості застосування до підозрюваної альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Поряд з цим положеннями п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд вважає за можливе не визначати підозрюваній розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави підозрюваної ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Строк дії ухвали становить починаючи з 16 січня 2025 року до 24 лютого 2025 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1