Справа № 606/265/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000009 внесеного 07.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ладичин, Теребовлянського району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

06.01.2025 близько 21 год 00 хв. у житловому будинку, що за адресою АДРЕСА_1 , за місцем спільного проживання між ОСОБА_5 та його зятем ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на скоєння даного кримінального правопорушення та знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, ОСОБА_3 , діючи умисно, наніс ОСОБА_5 два удари кулаком правої руки в голову, а саме в ділянку обличчя з лівого та правого боку.

Вказаними умисними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виглядіперелому лівої верхньощелепної пазухи однойменної кістки, що у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більш як 21 день) розладом здоров?я і за цією ознакою належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості п.п.2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Синець нижньої повіки правого ока за ступенем тяжкості належить до легких п.п.2.3.5 цих «Правил».

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , грубо порушено норми щодо запобігання та протидії домашньому насильству, суспільні відносини, які забезпечують дотримання правил поведінки, загальновизнані норми моральності та добропристойності у сфері сімейних правовідносин та заподіяно шкоду здоров`ю, особистим правам та інтересам ОСОБА_5 наданих йому Конституцією України, правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що дійсно вчинив злочин за обставин, зазначених у обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих під час досудового розслідування, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому, показав, що щиро розкаюється у вчиненому, просив суворо не карати, зазначив, що загалом у них з потерпілим хороші відносини.

У судовому засіданні потерпілий не заперечував щодо розгляду кримінального провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Також зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, він йому пробачив, просив обвинуваченого взагалі не карати.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми діями, що виразились у завданні потерпілому ОСОБА_5 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог статті 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який згідно статті 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно статті 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог, визначених у статтях 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується, особа винного, який вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем свого проживання, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, його поведінку до, під час та після вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, з врахування позиції потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України..

Разом з тим, на підставі ст. 75 КК України, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

При призначенні покарання обвинуваченому, враховуючи позицію потерпілого, який просив взагалі не карати обвинуваченого, зазначив, що вони з останнім примирились та у них хороші відносини, суд не вбачає наявності підстав для застосування обмежувальних заходів до обвинуваченого, передбачених ст.91-1 КК України, як про це просив прокурор.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Керуючись статтями 370,371,373,374,376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ч. 1ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1