Справа № 569/494/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0002333 від 09.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням.

В обґрунтування клопотання вказує, що ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», реалізовуючи домовленості, досягнуті із вищевказаними співучасниками, близько 17 год 25.12.2024, перебуваючи на центральному майдані у місті Дубно, Рівненської області, незаконно придбав з метою збуту наркотичний засіб бупренорфін, що містився у 50 таблетках, які попередньо йому передав ОСОБА_8 за допомогою маршрутного автобусу «Фольцваген LT», н.з. із цифрами «1212» сполученням «Рівне-Радивилів».

Отримавши вищевказані 50 таблеток із вмістом наркотичного засобу бупренорфін, на виконання досягнутої із співучасниками домовленості, ОСОБА_5 , приховав їх у 17 цукерках з написами на обгортках «Milky Splash» та, зберігаючи при собі з метою збуту, переніс до приміщення відділення № 1 ТОВ «Нова пошта» за адресою: Рівненська обл., м. Дубно, вул. Семидубська, 16, де о 18 год 50 хв 25.12.2024, користуючись послугами поштового оператора ТОВ «Нова пошта», разом з продуктами харчування незаконно переслав з метою збуту до місця позбавлення волі під вигаданими анкетними даними « ОСОБА_9 » на ім`я ОСОБА_7 на адресу: Рівненська обл., Володимирецький (Вараський) р-н, с. Іванчі, вул. Лісова, 10, ВК № 76 згідно ТТН № 4649.

У період часу з 18 год 58 хв по 20 год 35 хв 26.12.2024 під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вищевказаному поштовому відправленні, а саме всередині 17 цукерок з написами на обгортках «Milky Splash», виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін у точно невстановленому досудовим розслідуванням розмірі у формі 50 таблеток, з яких відібрано порівняльний зразок у формі 3 таблеток з масою бупренорфіну 0,006 г, який вилучено. Надалі, 27.12.2024, інша частина переданого маршрутним автобусом ОСОБА_8 та відправленого поштою ОСОБА_5 наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфін у формі 47 таблеток, що були приховані у цукерках, надійшла до ДУ «Полицька виправна колонія (№ 76)» для ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, в порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», реалізовуючи домовленості, досягнуті із вищевказаними співучасниками, близько 12 год 34 хв 22.01.2025, перебуваючи на центральному майдані у місті Дубно, Рівненської області, повторно незаконно придбав з метою збуту наркотичний засіб бупренорфін, що містився у 44 таблетках, які попередньо йому передав ОСОБА_8 за допомогою маршрутного автобусу «Мерседес», н.з. НОМЕР_1 сполученням «Рівне-Дубно».

Отримавши вищевказані 44 таблетки із вмістом наркотичного засобу бупренорфін, на виконання досягнутої із співучасниками домовленості, ОСОБА_5 , приховав їх у 15 цукерках з написами на обгортках «Milky Splash» та, зберігаючи при собі з метою збуту, переніс до приміщення відділення № 1 ТОВ «Нова пошта» за адресою: Рівненська обл., м. Дубно, вул. Семидубська, 16, де о 15 год 40 хв 22.01.2025, користуючись послугами поштового оператора ТОВ «Нова пошта», разом з продуктами харчування незаконно переслав під вигаданими анкетними даними « ОСОБА_10 » на ім`я ОСОБА_7 на адресу: Рівненська обл., Володимирецький (Вараський) р-н, с. Іванчі, вул. Лісова, 10, ВК № 76 згідно ТТН № 8065.

У період часу з 21 год 42 хв по 22 год 40 хв 22.01.2025 під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вищевказаному поштовому відправленні, а саме всередині 15 цукерок з написами на обгортках «Milky Splash», виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін у точно невстановленому досудовим розслідуванням розмірі у формі 44 таблетки, з яких відібрано порівняльний зразок у формі 3 таблеток з масою бупренорфіну 0,006 г, який вилучено. Надалі, 24.01.2025, інша частина переданого маршрутним автобусом ОСОБА_8 та відправленого поштою ОСОБА_5 наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфін у формі 41 таблетки, що були приховані у цукерках, надійшла до ДУ «Полицька виправна колонія (№ 76)» для ОСОБА_7 . В ході огляду вищевказаного поштового відправлення у приміщенні кімнати приймання-видачі посилок працівниками установи у цукерці із обгорткою «Milky Splash» виявлено 41 таблетку білого кольору, що містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, масою 0,075 г.

05.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій, передбачених ст. 262 КПК України огляд кореспонденції від 27.12.2024; висновком експерта від 10.01.2025 № СЕ-19/118/25/446-НЗПРАП; відеозаписами, наданими ТОВ «Нова пошта», із камер відеоспостереження у відділеннях № 15 у м. Рівному та № 1 у м. Дубно за 25.12.2024, протокол огляду цих відеозаписів від 18.01.2025; відеозаписами, наданими ТОВ «Нова пошта», із камер відеоспостереження у відділенні № 1 у м. Дубно за 22.01.2025, протокол огляду цих відеозаписів від 18.02.2025; протоколом за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій, передбачених ст. 262 КПК України огляд кореспонденції від 27.01.2025; протоколом за результатами зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_8 від 21.01.2025; протоколом огляду місця події від 24.01.2025, проведеного у ДУ «Полицька виправна колонія (№ 76)» від час якого вилучено 41 таблетку; показаннями свідка ОСОБА_12 ; висновком експерта від 07.02.2025 № КСЕ-19/118/25/1876-НЗПРАП; протоколом огляду інтернет-сайту від 04.02.2025, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Таким чином, шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, вищевказаних ризиків уникнути не можливо.

Покликаючись на вищевикладене, слідчий вказує про неможливість запобігання вищевказаним ризикам інакше ніж шляхом застосування стосовно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні повністю підтримали клопотання з викладених у ньому підстав, просили його задоволити.

Підозрюваний заперечив щодо задоволення клопотання та провсив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду не має.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що Рівненським РУП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002333 від 09.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

За вищевказаних обставин, у рамках даного кримінального провадження, 05.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Тобто, за наявності вказаних обставин існує можливість збільшення наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Стандарт розумної підозри припускає, що певні елементи правопорушення або певні обставини можеть бути недоведені на ранній стадії розслідування.

Крім того, як зазначено у матеріалі ВССУ від 11.07.2016р. «захист прав людини у кримінальному провадженні: доказування та докази», передумовою для подання клопотання стороною обвинувачення про застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Слідчий, прокурор зобов`язані з належним обґрунтуванням викласти обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів; а у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 суд вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ в даному рішенні наголошує, що вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року).

Так, слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Потреба у застосуванні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено безальтернативне понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років, із конфіскацією майна, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Вказані обставини на думку сторони обвинувачення є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню обвинуваченого від суду та не з`являтися ним на виклики, посилаючись на віддаленість місця проживання до суду.

Ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні підтверджується тим, що ОСОБА_5 може шляхом умовляння, залякування та здійснення інших активних дій може впливати на свідків, інших підозрюваних із метою надання ними показань для покращення свого становища. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, під час досудового розслідування зафіксовано непоодинокі випадки причетності ОСОБА_5 до протиправних дій, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, про що йому на даний час повідомлено про підозру у вчиненні 2 епізодів кримінальних правопорушень, а за результатами виконання подальших слідчих (розшукових) дій вирішуватиметься питання про зміну раніше повідомленої підозри, та зважаючи на вказане, особу підозрюваного, існує ризик продовження зайняття ОСОБА_5 відповідною протиправною діяльності з метою особистого збагачення у такий незаконний спосіб.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним для того, щоб забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, забезпечити своєчасне проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможуть запобігти ризикам, зазначеним в п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд враховує те, що ОСОБА_5 є працездатний, неодружений, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, утриманців не має.

З урахуванням наведеного, є необхідним обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином суд, визначаючи розмір застави бере до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому вважає, що підозрюваному ОСОБА_5 слід визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, оскільки саме така сума співмірна з наявними ризиками та може забезпечити виконання процесуальних обов`язків.

Саме такий розмір застави, на думку слідчого судді, є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваної суд не вбачає.

Окрім цього, застосовуючи альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, із визначенням застави у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, строком 60 днів, тобто до 03.05.2025.

Утримувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор" - м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Одночасно визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти обов`язки на підозрюваного у разі внесення застави:

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого або прокурора;

-повідомляти слідчого, або прокурора про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити строк дії ухвали та строк дії покладених обов`язків, у разі внесення застави встановити до 03.05.2025.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити на виконання уповноваженій особі ДУ "Рівненський слідчий ізолятор", вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя