04.02.2025
Справа № 642/316/25
Провадження № 1-кс/642/234/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001542 від 09.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1, 2 ст. 307 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001542 від 09.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1,2 ст. 307 КК України, про арешт майна, у якому слідчий просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно 28.01.2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі Ленінського районного суду м. Харкова від 21.01.2025 (справа №642/316/25, провадження 1-кс/642/142/25) будинку АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Як слідує з матеріалів, в провадженні СВ ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001542 від 09.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 307 КК України.

Обставини кримінального правопорушення викладені письмово у клопотанні слідчого.

Слідчий зазначає, що 28.01.2025 в період часу з 11 год. 45 хв. по 13 год. 15 хв. на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харків, справа № 642/316/25, провадження № 1-кс/642/142/25, було проведено санкціонований обшук будинку АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено та вилучено предмети, які належать останньому, а саме: лист призначення від 29.01.2025 на ім`я ОСОБА_4 , лист призначення на ім`я ОСОБА_4 ТЦ «Новобаварський», лист призначення на ім`я ОСОБА_4 ТОВ МЦ «Надія - 21», лист призначення на ім`я ОСОБА_4 ТОВ МЦ «Шанс», інформаційний лист ТОВ МЦ «Надія - 21» на ім`я ОСОБА_4 , мобільний телефон ТМ «Infinix HOT 40 i», модель «Infinix X6528B» з сім картками № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Постановою слідчого від 28.01.2025 вилучені предмети визнано речовим доказом.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що вищевказане майно є доказами у кримінальному провадженні та відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Зазначені вилучені речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, та можуть бути використані у якості речового доказу, потребують подальшої перевірки шляхом детального огляду, аналізу отриманої інформації та перевірки шляхом проведення подальших слідчих (розшукових) дій, експертних досліджень.

Орган досудового розслідування має підстави вважати, що вилучене майно, відповідає вимогам ст.170 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, слідчий просив розглянути клопотання за його відсутності.

Від захисника підозрюваного (власника майна) ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 подано заяву про розгляд клопотання за її відсутністю, щодо питання про накладення арешту на вилучене майно поклалася на розсуд суду.

Суд, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного висновку

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною другою цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна та обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинно здійснюватися згідно із законом, воно повинно мати легітимну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Вказане у клопотанні майно було вилучено в ході проведення обшуку 28.01.2025 року.

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучене відповідно до протоколу огляду від 28.01.2025, підлягає арешту, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурором доведено слідчому судді необхідність арешту майна у вказаній частині, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 131-132, 171-173 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 28.01.2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку 28.01.2025 року в період часу з 11 год. 45 хв. по 13. год. 15 хв. у будинку АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 21.01.2025 року (справа №642/316/25, провадження №1-кс/642/142/25), а саме:

- лист призначення від 29.01.2025 на ім`я ОСОБА_4 ;

-лист призначення на ім`я ОСОБА_4 ТЦ «Новобаварський»;

- лист призначення на ім`я ОСОБА_4 ТОВ МЦ «Надія - 21»;

- лист призначення на ім`я ОСОБА_4 ТОВ МЦ «Шанс»;

-інформаційний лист ТОВ МЦ «Надія - 21» на ім`я ОСОБА_4 ;

-мобільний телефон ТМ «Infinix HOT 40 i», модель «Infinix X6528B» з сім картками № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні ухвали в той же строк з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1