Справа № 933/966/24
Провадження № 1-в/933/1/25
У Х В А Л А

Іменем України

07 січня 2025 року селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі:

прокурора - ОСОБА_2

засудженої - ОСОБА_3

секретаря

судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду селища Олександрівка подання заступника начальника відділу № 15 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, про приведення вироку суду у відповідність згідно з діючим законодавством відносно

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- засудженої 29.05.2024 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі, згідно статті 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И В:

27.12.2024 року до Олександрівського районного суду надійшло подання заступника начальника відділу № 15 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, про приведення вироку суду у відповідність згідно з діючим законодавством, відносно ОСОБА_3 .

Відповідно до подання, 08.08.2024 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (далі - Закон). Цим Законом внесено зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028,00 грн. Відповідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує (декриміналізує) злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають або відбули покарання, але судимість не знято і не погашено.

Особа, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена, згідно частини 2 статті 74 КК України підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно вироку Межівського районного суду Дніпропетровської області від 29.05.2024 року, сума заподіяних збитків, завданих ОСОБА_3 , становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028,00 грн., а саме 433,34 грн.

У поданні ставиться питання про приведення вироку суду відносно ОСОБА_3 у відповідність згідно з діючим законодавством.

Прокурор у судовому засіданні подання підтримав, оскільки Законом України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ декриміналізоване діяння, яке вчинила засуджена. На даний час крадіжка, яку вчинила засуджена на суму 433,34 грн., є дрібним викраденням чужого майна, відповідальність за яке передбачена ст. 51 КУпАП.

Засуджена ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подання органу пробації та просив його задовольнити.

Представник сектору № 15 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про день слухання справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, заслухавши прокурора, засуджену, дослідивши матеріали подання, та електронну особову справу на засудженого, встановив наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ, відповідно до якого ст. 51 КУпАП викладено в наступній редакції:

«Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, - тягнуть за собою накладення штрафу від шестисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб».

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яку передбачене адміністративне стягнення, вважається крадіжка, розмір якої не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2024 року становить 3028,00 грн.

Аналізуючи вищенаведене, крадіжка майна, вартість якої становить у 2024 році грошову суму до 3028,00 грн. включно, становить адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 51 КУпАП).

Згідно з вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 29.05.2024 року, ОСОБА_3 06 квітня 2024 року викрала майно на суму 433 грн. 34 коп., що станом на день крадіжки складає суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 3028,00 грн.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Згідно ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Зазначене положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 29.05.2024 року завдала матеріальну шкоду потерпілому на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені нею діяння, відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засуджену ОСОБА_3 від призначеного покарання, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення подання.

Суду відома правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду висловлена в Ухвалі від 29 серпня 2024 року по справі № 278/1566/21.

Суду, також, відома правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати ККС ВС висловлена у Постанові від 22 серпня 2024 року (справа № 567/507/23, провадження № 51-7110км23), та правова позиція об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлена у Постанові від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24),

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання органу пробації, оскільки зміни, внесені Законом України № 3886-ІХ до ст. 51 КУпАП впливають на визначення складу кримінального правопорушення при притягненні особи до кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України, та скасовують кримінальну протиправність діяння за яке була засуджена ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, ч. 6 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання заступника начальника відділу № 15 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про приведення вироку суду у відповідність згідно з діючим законодавством відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 29.05.2024 року покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, згідно статті 75, 76 КК України звільнену від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, - у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке вона була засуджена.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Олександрівський районний суд Донецької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя Олександрівського

районного суду ОСОБА_1