Справа №463/2087/25
Провадження №1-кс/463/3527/25
УХВАЛА

про накладення арешту

11 квітня 2025 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшої слідчої відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 ,погоджене з прокурором відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002366 від 05.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 - ч. 2 ст. 307 КК України, -

встановила:

старша слідча відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002366 від 05.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 - ч. 2 ст. 307 КК України, про накладення арешту.

В обґрунтування клопотання слідча відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 ,покликалась на те, що слідчим відділенням Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002366 від 05.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 - ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 із наступними змінами і доповненнями, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, маючи умисел на організацію незаконної передачі наркотичних засобів в місця позбавлення волі, перебуваючи у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, по вул. Городоцька, 20 у м. Львові, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше грудня 2024 року, розробила план злочинної діяльності пов`язаної з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин в охоронювану зону установи, до якого залучила ОСОБА_6 та невстановлених на даний час осіб.

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, у невстановлений досудовим слідством точний час, але не пізніше грудня 2024 року, перебуваючи у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 20, своїми діями схилила ОСОБА_6 придбати та передати їй особливо небезпечну психотропну речовину в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», шляхом приховування злочинної діяльності, замаскувати її та передати його разом з продуктами харчування на своє ім`я.

Погодившись виконати вищевказане, ОСОБА_6 , з метою реалізації спільного злочинного умислу, перебуваючи у невстановлений досудовим слідством час та у невстановленому досудовим слідством місці, з метою приховування злочинної діяльності та для того, щоб не бути викритими працівниками правоохоронних органів, помістив у пояс спортивних штанів особливо небезпечну наркотичну речовину, обіг якої заборонено - PVP, та поклав вищевказані штани з іншими продуктами, які готував на відправку в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

Надалі, 29.12.2024 близько 13:00 год. ОСОБА_6 , зайшов у відділення ТОВ «Нова пошта» № 12, за адресою: м. Львів, вул. Сяйво, 13 та здійснив поштове відправлення, яке містило особливо небезпечну психотропну речовину у прихованому виді, використовуючи чужі (вигадані) дані, а саме відправник: ОСОБА_7 , адресатом якої вказав ОСОБА_5 , таким чином збув особливо небезпечну психотропну речовину у місця позбавлення волі, шляхом пересилання поштового відправлення в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 20.

31.12.2024 в період часу з 10:02 год. по 11:13 год., у службовому приміщенні огляду вхідної кореспонденції ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 20, працівниками поліції було виявлено картонну коробку, всередині якої знаходилися продукти харчування, серед яких знаходився полімерний пакет білого кольору в якому знаходився спортивний костюм, в штанах якого, а саме в поясній шнурівці виявлено нашарування речовини білого кольору, яка містила особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - «PVP», загальною масою 0,0110 грам.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 із наступними змінами і доповненнями, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, маючи умисел на організацію незаконної передачі наркотичних засобів в місця позбавлення волі, перебуваючи у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, по вул. Городоцька, 20 у м. Львові, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 27.01.2025, розробила план злочинної діяльності пов`язаної з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин в охоронювану зону установи, до якого залучила ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлених на даний час осіб.

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, у невстановлений досудовим слідством точний час, але не пізніше 27.01.2025, перебуваючи у ДУ «Львівська УВП №19», своїми діями схилила ОСОБА_6 придбати наркотичний засіб, обіг якого обмежено, та шляхом приховування злочинної діяльності, замаскувати його, а після цього - ОСОБА_8 передати його в ДУ «Львівська УВП №19» разом з продуктами харчування на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була обізнана про їхні злочинні дії.

Погодившись виконати вищевказане, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим слідством точний час, але не пізніше 27.01.2025 з метою реалізації спільного злочинного умислу, перебуваючи у невстановлений досудовим слідством час та у невстановленому досудовим слідством місці, з метою приховування злочинної діяльності та для того, щоб не бути викритим працівниками правоохоронних органів, шляхом приховування злочинної діяльності, замаскував наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, в пояс спортивних штанів та приніс вищевказані штани ОСОБА_10 , яка не була обізнана про їхні злочинні дії. Після чого, 27.01.2025 ОСОБА_8 прийшов до ОСОБА_10 , забрав пакет з продуктами харчування та штанами, та попрямував до ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

Надалі, 27.01.2025 близько 11:50 год. ОСОБА_8 , зайшов у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», заповнив заяву, передав передачу, яка містила наркотичну речовину на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином збув наркотичну речовину в місця позбавлення волі, шляхом передачі речей та продуктів харчування в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 20.

27.01.2025 в період часу з 11:52 год. по 12:30 год., у службовому приміщенні огляду вхідної кореспонденції ДУ «Львівська установа виконання покарань №19», що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 20, працівниками поліції було виявлено полімерний пакет, всередині якого знаходилися продукти харчування, серед яких знаходився полімерний пакет з надписом «Євро тренд» в якому знаходились спортивні штани чорного кольору з полосами по боках червоного кольору, в поясній шнурівці яких виявлено порошкоподібну речовину білого кольору, яка містить наркотичну речовину, обіг якої обмежено - «метадон», загальною масою 0,0031 грам.

13 березня 2025 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14 березня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 - ч. 2 ст. 307 КК України, в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збут наркотичних засобів, особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 27 - ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 13.03.2025; протоколом обшуку від 13.03.2025; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 31.12.2024; висновком експерта №СЕ-19/114-25/344-НЗПРАП від 14.01.2025; постановою про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 12.03.2025; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 28.01.2025; висновком експерта №СЕ-19/114-25/3762-НЗПРАП від 20.02.2025; постановою про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 12.03.2025; протоколом огляду відео від 13.03.2025; протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 10.03.2025; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Разом з тим ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 - ч. 2 ст. 307 КК України. Санкція ч.2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власниками квартири АДРЕСА_1 на праві приватної спільної сумісної власності є ОСОБА_11 (частка власності 4/5, 1/10), ОСОБА_12 (частка власності 4/5), ОСОБА_13 (частка власності 4/5), ОСОБА_14 (частка власності 4/5), ОСОБА_6 (частка власності 1/10).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власниками квартири АДРЕСА_2 на праві приватної спільної сумісної власності є ОСОБА_6 (частка власності 1/1), ОСОБА_15 (частка власності 1/1), ОСОБА_11 (частка власності 1/1).

Вищевикладене, свідчить про те, що ОСОБА_6 є власником нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 - частка власності 1/1 та квартири АДРЕСА_1 - частка власності 1/10.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В судове засідання слідча відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 не прибули, у поданому клопотані просили розгляд справи проводити у їх відсутності.

Представник власника майна у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся.

Проте неприбуття слідчого, прокурора та власника майна не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до ст. 172 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали, що долучені до нього, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження

Положення ч. 3 ст. 132 КПК України встановлюють те, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Як зазначено вище, згідно ч.ч. 1, 2, 3, 4, 10 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 1 цієї статті визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з витягу з ЄРДР, 05.08.2024 до ЄРДР за №0002366 внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 - ч. 2 ст. 307 КК України/а.с.6-7/.

Слідчою суддею встановлено, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що ОСОБА_5 , діючи всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 із наступними змінами і доповненнями, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, маючи умисел на організацію незаконної передачі наркотичних засобів в місця позбавлення волі, перебуваючи у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, по вул. Городоцька, 20 у м. Львові, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше грудня 2024 року, розробила план злочинної діяльності пов`язаної з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин в охоронювану зону установи, до якого залучила ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлених на даний час осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Дослідження матеріалів клопотання, враховуючи викладену у ньому фабулу кримінального правопорушення, формує у слідчої судді внутрішнє переконання того, що могли мати місце обставини кримінальних правопорушень, у зв`язку з яким подається клопотання, тому слідча суддя вважає доведеним, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінальних правопорушень такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідча суддя вважає, що на цьому етапі досудового розслідування слідча суддя не може вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі встановлювати наявність складу злочину, винуватість осіб чи ступінь їх вини.

Враховуючи встановлені обставини кримінального провадження та мету, з якою звернулася слідча для накладення арешту на нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за відсутності беззаперечних доказів на спростування презумпції власності, слідча суддя вважає застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження на цій стадії обґрунтованим та виправданим.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідча суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

При розгляді клопотання, слідчою суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, який в цьому випадку є найбільш дієвим та виправдовує ступінь втручання у право власності ОСОБА_6 .

Слідча суддя звертає увагу, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо способу арешту майна, який підлягає застосуванню, слідча суддя враховує конкретні обставини провадження, а також пропорційність втручання в права та інтереси власника майна.

Отже, слідча суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятимуть досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, таке втручання у право на власність є пропорційним, та відповідає забезпеченню розумного балансу між завданнями кримінального провадження та майновими інтересами власника майна, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням, а тому таке підлягає до задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Разом з тим, слід роз`яснити власнику чи володільцю майна, що ч. 2 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім цього, слідча суддя звертає увагу, що усі заперечення щодо арешту та докази на їх підтвердження, власник майна чи його представник може подати до суду із клопотанням про його скасування.

Керуючись ст. 40, 131, 132, 167, 168, 170-173, 309 КПК України, слідча суддя

постановила:

Клопотання старшої слідчої відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002366 від 05.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 - ч. 2 ст. 307 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: квартира АДРЕСА_2 - частка власності 1/1 та квартира АДРЕСА_1 - частка власності 1/10, із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити старшій слідчій відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідча суддя ОСОБА_1