Справа №295/2906/25
УХВАЛА

06.03.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнецова Д.В.,

за участі: секретаря судового засідання Федоренко Ю.І.,

прокурора Люлька Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В :

28.02.2025 року засуджений ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про його умовно-дострокове звільнення.

Представник установи в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його присутності, питання про застосування вимог ст.81 КК України до засудженого ОСОБА_1 просив вирішити відповідно до вимог закону.

Засуджений ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду подання повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ст. 539 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи, тому суд розглядає заяву у його відсутність.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого про його умовно-дострокового звільнення.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд доходить висновку про наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 раніше судимий вироком Зарічного районного суду м. Суми від 01.02.2021 за ч.3 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 засуджений за ч.2 ст.190, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 15.09.2022 ОСОБА_1 засуджений за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано у строк покарання строк відбутий за вироком від 09.06.2022.

Початок строку: 12.02.2022. Кінець строку: 12.08.2025.

Встановлено, що ОСОБА_1 був засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину.

Як вбачається із характеристики, затвердженої начальником ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» засуджений ОСОБА_1 в місцях позбавлення волі з 13.02.2022 року. За час тримання в ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№31)» характеризувався негативно. Допустив два порушення режиму тримання, за що два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Заохочень не мав.

З 23.08.2023 відбуває міру покарання в ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)». За час відбування покарання допустив два порушення режиму тримання, за що два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. На даний час працевлаштований на виробництві установи різноробочим по виготовленню МПП. До роботи відноситься сумлінно. Два рази заохочувався. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не виконує роботи із благоустрою установи. Відповідно до ст.123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», яку виконує під контролем адміністрації установи. Вину у скоєному злочині за вироком суду визнав. На профілактичному обліку не перебуває.

За формальними ознаками застосуванню ст. 81 Кримінального кодексу України підлягає після 12.06.2024 року. 14.06.2024 на спільному засіданні комісії ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» та спостережної комісії при Житомирському міськвиконкомі було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, так як засуджений не довів свого виправлення.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, затвердженої начальником ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)», засуджений ОСОБА_1 має два заохочення та чотири стягнення.

Відповідно до довідки посадової особи ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» невідбутий строк покарання ОСОБА_1 складає 05 місяців 06 днів.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України засуджений може бути звільнений умовно-достроково від відбуття призначеного покарання після фактичного відбуття певного строку покарання та за умови якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у п. п. 2, 17 постанови №2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Суд наголошує, що в аспекті ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Вирішуючи заяву засудженого ОСОБА_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд звертає увагу, що засуджений за час попереднього ув`язнення та відбування покарання має чотири стягнення за порушення режиму тримання, за зберігання заборонених предметів, за порушення правил протипожежної безпеки, за порушення розпорядку дня, які він вчиняв протягом двох років відбуття покарання, тобто протягом більшої частини строку відбуття покарання не намагався і не прагнув до виправлення та ресоціалізації, про що свідчать дані, наведенні в його характеристиці. При цьому дій, які б свідчили про реальне бажання засудженого довести своє виправлення через сумлінну та бездоганну поведінку у вказаних установах останній не вживав, а отримав два заохочення лише в жовтні 2024 та в січні 2025р., тобто напередодні звернення до суду із даним клопотанням, що не може вважатися ознаками якісного, сталого та свідомого виправлення поведінки засудженого.

Таким чином, надаючи оцінку наданим суду матеріалам щодо засудженого ОСОБА_1 , суд вважає, що засуджений не довів своє виправлення, у зв`язку із чим, слід відмовити у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 372, 537, 539 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя Д.В.Кузнецов