Справа № 459/2852/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1178/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 24 жовтня 2024 року,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 186 КК України до штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

Цивільний позов задоволено частково та постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 16 466 грн. 67 коп. відшкодування матеріальної шкоди та 30 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання з процесуальними витратами, заходами забезпечення кримінального провадження та речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 31 березня 2021 року близько 16 год. маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, знаходячись на перехресті вулиць Стрілецької і Довбуша у м. Червонограді, Львівської області, з метою відкритого викрадення чужого майна, використовуючи металевий гайковий ключ, розбив переднє ліве вікно автомобіля марки «NISSAN X-TRAIL», номерний знак НОМЕР_1 , в якому на той момент знаходилась ОСОБА_6 , після чого, відкрито, шляхом ривка, вирвав із її рук жіночу сумку темно-синього кольору, вартістю 266 грн. 67 коп. та належні їй речі, які знаходились в сумці, а саме: паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, виданий на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 та страховий поліс на автомобіль NISSAN X-TRAIL державний номерний знак НОМЕР_1 , мобільний телефон «Samsung» серії «Galaxy A7» моделі «SM-A100F» IMEI НОМЕР_3 вартістю 1 466 грн. 67 коп., гаманець вартістю 280 грн., а також банківські картки (картка «Ощадбанку» № НОМЕР_4 , картка «Ощадбанку» № НОМЕР_5 та одна картка «Приватбанку Універсальна» № НОМЕР_6 ) та 15 000 грн., які знаходились в гаманці. Після чого, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, не реагуючи на зауваження потерпілої повернути вищевказане майно, втік з ним з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми неправомірними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 17 013 грн. 31 коп.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 покликається на те, що згідно обвинувального акта, ОСОБА_7 своїми неправомірними діями заподіяв їй матеріальну шкоду на загальну суму 96 898 грн. 34 коп.

Акцентує, що обвинувачений ОСОБА_7 , відкрито викрав її речі, серед яких були грошові кошти в сумі 71 533 грн., які вона отримала у борг у свідка ОСОБА_11 , та 300 доларів США, що становили 8 352 грн. за курсом НБУ.

Просить вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 24 жовтня 2024 року змінити та визнати обвинуваченого ОСОБА_7 винним у відкритому викраденні грошових коштів у розмірі 71 533 грн.

Цивільний позов задоволити в повному обсязі та стягнути із ОСОБА_7 на її користь 96 898,34 грн. завданої матеріальної шкоди.

В решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 покликається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам сторони захисту щодо відсутності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

Наголошує на відсутності предмета злочину і прямого умислу на заволодіння чужим майном та корисливого мотиву, оскільки майно, яке знаходилося в сумці потерпілої ОСОБА_6 , було частиною спільної сумісної власності подружжя.

Вважає, що місцевий суд формально підійшов до оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_7 , не врахувавши його мотиви, які полягали у намаганні захистити свої права та з`ясувати, чи містяться в сумці важливі документи, пов`язані зі спільним з дружиною бізнесом.

Звертає увагу на суперечливість висновків суду першої інстанції щодо оцінки доказів.

Зазначає, що суд відкинув показання потерпілої щодо викрадення 71 533 грн. та 300 доларів США, проте визнав достовірними її показання в частині викрадення 15 000 грн. та мобільного телефона, не навівши належного обґрунтування.

Просить вирок Червоноградського міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_7 скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

Повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження в суді першої інстанції.

На апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала заперечення в якому зазначає, що така є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Наголошує, що суд першої інстанції встановив відсутність безпосередніх очевидців наявності в сумці потерпілої зазначеної суми грошей у момент події.

Акцентує, що показання свідка ОСОБА_12 оцінено критично через його зацікавленість у справі та невизначеність щодо точної суми коштів, які могла взяти потерпіла.

Вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 спростовують твердження потерпілої, оскільки він зазначив, що не бачив у сумці значної суми грошей, а при поверненні сумки питання про наявність коштів не порушувалося.

Покликається на те, що свідок ОСОБА_13 , який відкривав сумку потерпілої, не бачив там грошей, перемотаних резинкою, що підтверджує необґрунтованість тверджень потерпілої.

Звертає увагу, що суд першої інстанції ретельно проаналізував усі показання, дав їм належну правову оцінку та навів мотиви відхилення окремих свідчень.

Зазначає, що твердження потерпілої про неврахування її показань та показань свідка ОСОБА_12 є безпідставними.

Наголошує, що суд першої інстанції правильно встановив відсутність доказів викрадення 71 533 грн. та 300 доларів США, що виключає можливість покладання цих тверджень в основу обвинувачення.

Акцентує, що суд не мав достатніх підстав для встановлення суб`єктивної сторони злочину, корисливого мотиву та умислу на заволодіння майном потерпілої.

Вважає, що потерпіла не навела конкретних доводів щодо неповноти судового розгляду.

Просить апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Червоноградського міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в частині виправдання останнього у викраденні у потерпілої грошових коштів у сумі 71 533,00 грн. та 300 доларів США залишити без змін.

Апеляційну скаргу сторони захисту в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити в повному обсязі, вирок суду від 24 жовтня 2024 року скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 , який підтримав апееляційну скаргу потерпілої і заперечив щодо задоволення апеляційної скарги сторони захисту, виступ захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про підтримання своєї апеляційної скарги та щодо заперечення апеляційної скарги потерпілої, думку прокурора про заперечення апеляційних скарг і залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За правилами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 дотримані не були.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ч.1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційний суд є інстанцією, яка зобов`язана перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції, і це покладає певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК України, оскільки метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст. 368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Положеннями ст. 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Суд має встановити фактичні обставини справи по інкримінованому особі діянню і дати відповідну оцінку доказам, які надав орган досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції визнав доведеною лише частину пред`явленого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 186 КК України обвинувачення, і в основному, на підставі показань останнього, дійшов висновку про недоведеність факту викрадення у потерпілої ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 71 533 грн. та 300 доларів США, у зв`язку з чим виправдав обвинуваченого в цій частині.

Разом з тим, колегія суддів вважає за доцільне наголосити, що загалом, судова практика підкреслює важливість об`єктивної оцінки всіх доказів у справі та недопущення надання необґрунтованої переваги показанням лише однієї сторони. У випадках, коли свідчення потерпілого та обвинуваченого суперечать одне одному, суди зобов`язані ретельно аналізувати всі наявні докази, щоб встановити об`єктивну істину та ухвалити справедливе рішення.

На переконання колегії суддів, у даному конкретному випадку, показання потерпілої ОСОБА_6 щодо наявності в її сумці грошових коштів не були належним чином перевірені. Водночас свідчення обвинуваченого ОСОБА_7 та його твердження про відсутність зазначеної суми грошей у сумці ґрунтуються виключно на його власних поясненнях, без залучення додаткових доказів, а відсутність беззаперечних доказів не є автоматичною підставою для виправдання, якщо сукупність доказів дозволяє зробити висновок про обґрунтованість пред`явленого обвинувачення.

Про необхідність «доведення винуватості особи у вчиненні злочину поза будь-яким розумним сумнівом», а відповідно і наведення його обґрунтованості у судовому рішенні, Верховний Суд України дійшов у постанові від 03 березня 2014 року у справі №5-49кс13, де зазначив про те, що необґрунтованість судових рішень є істотним порушенням таких засад судового провадження, як законність, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів, безпосередність дослідження показань та інших доказів. Ці порушення мають визнаватися достатніми і необхідними для визнання результатів розгляду обвинувачення сумнівними, недостовірними і такими, що не відповідають істині. За їх наявності судові рішення не можуть (не повинні) залишатися в силі.

Однак, колегія суддів вважає, що місцевий суд не вжив всіх процесуальних заходів, в межах наданих законом повноважень, для встановлення істини у справі, оскільки надавши перевагу версії сторони захисту, залишив поза увагою аргументи потерпілої.

Таким чином, суд першої інстанції не дотримався принципів повноти і об`єктивності судового розгляду, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відтак, колегія суддів не вирішує питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді, суду першої інстанції необхідно усунути зазначене порушення кримінального процесуального закону, дослідити доводи апеляційних скарг потерпілої і сторони захисту та постановити законне, обґрунтоване і належним чином мотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 24 жовтня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4