ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження № 0000951 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Червоноармійське Білокуракинського району Луганської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, -

з участю учасників судового провадження

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , 14.03.2022 року, перебуваючи у смт. Білокуракине Сватівського району Луганської області, маючи як колишній працівник правоохоронного органу України, достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії рф проти України, реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення державної зради, взяв активну участь у діяльності підконтрольному окупаційній владі рф силовому блоці «ЛНР», з власної ініціативи вступив у злочинну змову з представниками так званої «лнр», які є частиною окупаційної адміністрації рф та ініціативно зайняв посаду працівника прокуратури у незаконному створеному правоохоронному органі - «прокуратура Белокуракинського района Генеральной прокуратуры «ЛНР», територія обслуговування якого включає тимчасово окупований рф населений пункт - смт. Білокуракине Луганської області та прилеглу до нього територію, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади рф та недопущення контролю України над цією територією, а отже основною ціллю якого було надання допомоги ворогу на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а також дестабілізація суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, зокрема, шляхом сприяння збройної сили та правоохоронного блоку «лнр» проти Збройних сил України та інших військових формувань, задіяних у відсічі російської агресії.

Таким чином, ОСОБА_5 , визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України, а саме, у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, а саме у переході на бік ворога в умовах збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану.

Крім цього, ОСОБА_5 , 14.03.2022 року, перебуваючи у смт. Білокуракине Сватівського району Луганської області, маючи як колишній працівник правоохоронного органу достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії рф проти України, реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення державної зради, взяв активну участь у діяльності підконтрольному окупаційній владі рф силовому блоці «ЛНР», з власної ініціативи вступив у злочинну змову з представниками так званої «лнр», які є частиною окупаційної адміністрації рф та ініціативно зайняв посаду працівника прокуратури у незаконному створеному правоохоронному органі - «прокуратура Белокуракинського района Генеральной прокуратуры «ЛНР», територія обслуговування якого включає тимчасово окупований рф населений пункт - смт. Білокуракине Луганської області та прилеглу до нього територію, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади рф та недопущення контролю України над цією територією.

Отже, ОСОБА_5 , визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 111-1 Кримінального кодексу України, а саме, у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи повідомленим в порядку передбаченому КПК України, про місце дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив. Зокрема, суд належно повідомляв обвинуваченого про розгляд справи, здійснюючи повідомлення про призначені судові засідання в Рівненському міському суді в газеті «Урядовий кур`єр» та внесенням інформації на офіційний веб-сайт суду. Рекомендовані повідомлення поштового відправлення «Укрпошта» за місцем його реєстрації не надсилались, оскільки місцем реєстрації та проживання ОСОБА_5 є тимчасово непідконтрольна державі Україна територія.

Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, здійснювалось в порядку спеціального досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2023 року (т. 2 а. п. 120-122).

Також відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 17 березня 2024 року, здійснено спеціальне судове провадження стосовно ОСОБА_5 (а. п. 73-76).

Отже, суд здійснив розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) що відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Судом встановлено, що стороною обвинувачення, використані всі передбачені законом заходи (можливості), для дотримання прав підозрюваного (обвинуваченого ОСОБА_5 ), зокрема права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого, просив суд, ухвалити виправдувальний вирок щодо ОСОБА_5 , оскільки на його думку, як під час досудового розслідування та судового розгляду не доведена об`єктивна сторона інкримінованих злочинів підзахисному, що є одним із елементів складу злочину, не встановлено, що ОСОБА_5 діяв добровільно чи під примусом.

Крім того, вказав, що в нього наявні сумніви в автентичності доказів сторони обвинувачення, а саме (протоколів огляду Інтернет сторінок), оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні висновки інженерно-технічної експертизи (компютерно-технічної експертизи).

На думку суду доказами вини ОСОБА_5 в інкримінованих злочинах є докази, що оцінювались судом, які є належними та допустимими, достовірними, оскільки вони були зібрані з дотриманням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України та в порядку визначеному кримінальним процесуальним кодексом України.

Зазначені вище обставини вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та його вина встановлена наступними дослідженими у суді доказами, зокрема:

Допитай в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дав показання, що продовжує службу в органах внутрішніх справ України в Луганської області. З 2007 року по 2015 рік працював на посаді помічника оперуповноваженого Краснодонського міжрайонного відділу по боротьбі з організованою злочинністю в Луганському УМВС України та на інших посадах. Під час здійснення своїх посадових обов`язків неодноразово пересікався з ОСОБА_5 , який теж був працівником правоохоронного органу

Після повномасштабного вторгнення росії на територію України працював у службі ВБУ, десь в червні 2022 року в інтернет ресурсі побачив фото та впізнав на ньому колишнього працівника міліції УМВС в Луганській області ОСОБА_5 . На ньому був формений одяг збройних сил російської федерації та позаду його була табличка з написом: «Генеральная прокуратура народной республіки» Прокуратура Белокуракинского района.

З переглянутого посилання в інтернет ресурсі, він зробив висновок, що ОСОБА_5 долучився до незаконних збройних формувань Луганської народної республіки на тимчасово окупованих територіях.

Пізніше він приймав участь в слідчій дії, впізнанні, де на одній з чотирьох фотокарток впізнав ОСОБА_5 . Впізнав його по зовнішнім прикметам обличчя та тіло будови.

Допитай в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 дав показання, що з 2007 року по 2011 рік проходив службу на посаді помічника оперуповноваженого ДСБС Краснодонського ГО УМВС України в Луганській області. Приблизно в червні 2022 року в інтернет ресурсі побачив фото та впізнав на ньому колишнього працівника міліції УМВС в Луганській області ОСОБА_5 . З ОСОБА_5 був раніше знайомий, пересікався з ним по службі. Востаннє з ним спілкувався приблизно в 2011 році, в кінці травня. Що за цей час відбувалося з ОСОБА_5 він не знає, відносин з ним не підтримує. Остання відома йому інформація про ОСОБА_5 , це те, що він не виїхав з непідконтрольної Україні території і залишився там.

На переглянутому в інтернет ресурсі фото, він впізнав ОСОБА_5 , на ньому був формений одяг збройних сил російської федерації, позаду його була табличка з написом: «Генеральная прокуратура народной республіки» Прокуратура Белокуракинского района.

З переглянутого посилання в інтернет ресурсі, він зробив висновок, що ОСОБА_5 долучився до створених незаконно правоохоронних органів Луганської народної республіки, на тимчасово окупованих територіях.

Пізніше він приймав участь в слідчій дії, впізнанні де на одній з чотирьох фотокарток впізнав ОСОБА_5 . Впізнав його по зовнішнім прикметам обличчя та тіло будови.

Крім показів свідків вина ОСОБА_5 доводиться дослідженими в судовому засіданні письмових доказів, а саме, матеріалами Державного бюро розслідувань та Служби безпеки України, які стали підставою для реєстрації кримінальних проваджень.

Протоколами оглядів веб-сторінок окупаційної влади країни агресора від 01.08.2022 та 16.08.2023 на виконання доручень сторони обвинувачення, якими зафіксовано публікації з посиланнями на так звану прес-службу «Генеральной прокуратуры ЛНР» щодо початку діяльності незаконно створеного підрозділу квазіправоохоронного органу «прокуратура Белокуракинского района Генеральной прокуратуры «ЛНР», а також публікаціями, яким зафіксовано заходи, що відбуваються або здійснюються за участі так званої прокуратури. Також цим протоколом огляду зафіксовано зображення самого ОСОБА_5 в якості працівника так званої «прокуратуры Белокуракинского района Генеральной прокуратуры «ЛНР» в форменному одязі та з нашивкою (шевроном) «Генеральної прокуратури «ЛНР» (т. 1 а. п. 46-60, 89-95).

Протоколами оглядів від 17.08.2022 року та 18.08.2022 інтернет-ресурсу з публікацією про початок діяльності «прокуратуры Белокуракинского района Генеральной прокуратуры «ЛНР» за участі свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , під час яких свідки впізнали ОСОБА_5 (т. 1 а. п. 64-67, 76-79).

Висновком судової портретної експертизи КНІСЕ від 08.09.2022 № СЕ-19/111-22/34533-ФП, якою підтверджено, що на інтренет-публікації про початок діяльності «прокуратуры Белокуракинского района Генеральной прокуратуры «ЛНР» зображено саме ОСОБА_5 (т. 1 а. п. 102-108).

Документами отриманими від ГУ МВС України в Луганській області щодо проходження служби ОСОБА_5 на посаді слідчого слідчого відділення Краснодонського районного відділу ГУМВС України в Луганській області.

Витягом із сайту МВС України розділ «РОЗШУК» - особи, які переховуються від органів влади, згідно якого ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Суд виходить із установлених фактичних обставин справи та вважає, що органом досудового розслідування вірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме, у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, а саме у переході на бік ворога в умовах збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану та у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Тому, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 , будучи громадянином України усвідомлював, що він добровільно перейшов на сторону країни агресора та зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, чим наносить шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній безпеці України, а саме перейшов на бік ворога в умовах збройного конфлікту.

Згідно з ст. 24 КК України умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльність), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності) передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Що стосується доводів захисника, про не доведеність суб`єктивної сторони інкримінованих злочинів, яка є одним із елементів складів злочинів вчинених ОСОБА_5 , оскільки, на його думку, не встановлено, що він добровільно, без примусу зайняв посаду в правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території України, суд вважає їх недоведеними виходячи з наступного.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України характеризується прямим або непрямим умислом. Крім того, важливе значення має добровільність дій обвинуваченого.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 був працівником правоохоронного органу України, має достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду, вміє застосовувати норми права, розуміється на наслідках порушення норм кримінального права, тому заперечення сторони захисту, що ОСОБА_5 міг не добровільно та за примусом зайняти посаду в правоохоронному органі ЛНР, суд вважає неспроможними.

Зважаючи на те, що встановлені судом обставини та наведені докази, підтверджують, що ОСОБА_5 добровільно став працівником «прокуратуры Белокуракинского района Генеральной прокуратуры «ЛНР», суд вважає доведеним факт вчинення дій, громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній безпеці України, а саме переході на бік ворога в умовах збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану та у добровільному зайнятті посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території. Дані докази спростовують версію сторони захисту. Суд розцінює позицію захисника, як намагання пом`якшити відповідальність ОСОБА_5 за вчинене.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинені обвинуваченим ОСОБА_5 злочини передбачені ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного ОСОБА_5 , суд додержуючись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій інкримінованих кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 54 КК України засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Судом встановлено, ОСОБА_5 , згідно наказу ГУМВС № 89 від 14.02.2012 року, присвоєно спеціальне звання лейтенант міліції.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 вчинив два особливо тяжкі злочини пов`язані з державною зрадою та колабораційною діяльністю, суд вважає за можливе застосувати ст. 54 КК України та позбавити його спеціального звання.

По справі проведено експертизу за ухвалою слідчого. Ці судові витрати, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Суд також приймає рішення, щодо залишення обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , до набрання вироку законної сили - тримання під вартою, оскільки, судовий розгляд кримінального провадження завершено, жоден із більш м`яких запобіжних заходів для обвинуваченого, не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 111, та ч. 7 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна;

за ч. 7 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно-розпорядчих та/або адміністративно-господарських функцій строком 10 (десять) років та з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади з виконанням адміністративно-розпорядчих та/або адміністративно-господарських функцій строком 10 (десять) років та з конфіскацією майна.

До набрання вироком законної сили, обраний запобіжний захід ОСОБА_5 , залишити попередній - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі, обчислювати з дати його затримання та реального виконання покарання у виді позбавлення волі.

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_5 спеціального звання лейтенанта міліції, присвоєного наказом ГУМВС № 89 від 14.02.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 3020,48 (три тисячі двадцять) гривень, 48 копійок.

Речові докази - письмові документи зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3