Справа №491/90/25
УХВАЛА

25 лютого 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката, ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ананьїв Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000003, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2025 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2025 року прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з обвинувальним актом в рамках кримінального провадження №0000003, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2025 року,за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою суду від 05 лютого 2025 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 19 лютого 2025 року у вказаному кримінальному провадженні призначено судовий розгляд.

20 лютого 2025 року прокурор Любашівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 (шістдесят) діб, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні Ананьївського районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження № 0000003 від 02 січня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванні час, але не пізніше ніж 06 листопада 2024 року, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи небезпечний наркотичний засіб - канабіс у особливо великому розмірі, смолу канабісу у великому розмірі та екстракт канабісу у великому розмірі та надалі зберігав їх за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де частину почав незаконно зберігати в складському приміщенні на території вказаного домоволодіння, а частину - у транспортному засобі марки «RENAULT TRAFIC», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з метою збуту.

В подальшому, 06 листопада 2024 року, під час проведення обшуку у транспортному засобі марки «RENAULT TRAFIC», державний номерний знак « НОМЕР_1 », яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено 19 (дев`ятнадцять) поліетиленових пакетів з речовиною зеленого кольору.

В подальшому встановлено, що у виявлених у вказаному транспортному засобі 19 (дев`ятнадцяти) поліетиленових пакетах міститься речовина рослинного походження зелено-коричневого кольору, масами 2049 г, 1000 г, 996 г, 497 г, 387 г, 161 г, 91 г, 304 г, 500 г, 494 г, 93г, 514 г, 498 г, 500 г, 507 г, 128 г, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, загальна маса в перерахунку на суху речовину становить - 1855,57 г, 857,20 г, 850,98 г, 416,19 г, 339,40 г, 140,91 г, 79,75 г, 254,69 г, 418,60 г, 414,76 г, 78,01 г, 457,15 г, 438,04 г, 443,80 г, 445,55г, 113,79 г відповідно. Таким чином в результаті проведеного обшуку у транспортному засобі марки «RENAULT TRAFIC», державний номерний знак « НОМЕР_1 », яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс загальною масою 7604,39 г.

Крім того під час проведення обшуку у транспортному засобі марки «RENAULT TRAFIC», державний номерний знак « НОМЕР_1 », яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено 1 (один) полімерний пакет з речовиною темно-зеленого кольору масою 104,42 г, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - смолою канабісу.

Також, в ході проведення обшуку у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проведеного у цей же день, було виявлено та вилучено 1 (один) поліетиленовий пакет з речовиною зеленого кольору.

В подальшому встановлено, що виявлена у вказаному житловому будинку речовина зеленого кольору масою 225 г - є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, загальною масою в перерахунку на суху речовину 206,28 г.

Окрім того, 06 листопада 2024 року, в ході проведення обшуку у складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено 18 (вісімнадцять) полімерних ємностей із рідиною зеленого кольору.

В подальшому встановлено, що виявлена у 18 (вісімнадцяти) полімерних ємностях рідина загальним об`ємом 55740 мл містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - екстракт канабісу, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить 24,46 г.

Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, перелічене віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено (Список № 1 Таблиці 2).

Загальна маса виявлених наркотичних засобів в ході проведення досудового розслідування становить - 7810,67 г наркотичного засобу каннабіс, 104,42 г наркотичного засобу смола канабісу та 24,46 г наркотичного засобу екстракт канабісу.

Відповідно до Таблиці 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01 серпня 2000 року (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29 липня 2010 року № 634), особливо великий розмір наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабісу становить від 2500 г і більше, великий розмір наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабісу смола становить від 50,0 г до 500,0 г, великий розмір наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабісу екстракти становить від 5,0 г до 100,0 г.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів, вчинене в особливо великих розмірах.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Київ від 08 листопада 2024 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Київ від 27 грудня 2024 підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 05 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеса від 04 лютого 2025 підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 04 березня 2025 року з утриманням в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Отже, наразі відносно обвинуваченого ОСОБА_4 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строк дії якого спливає 04 березня 2025 року.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 згідно частини другої статті 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1-5 частини першої статті 177 КПК України.

Окрім того, станом на момент подачі цього клопотання заявлені ризики переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нове кримінальне правопорушення не зменшились та не відпали.

У сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що:

- згідно пункту 1 частини першої статті 177 КПК України ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що відповідно до статті 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому обвинувачений, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, з метою уникнення покарання за вчинений ним злочин може переховуватися від суду.

- згідно пункту 2 частини першої статті 177 КПК України обвинувачений може знищити, сховати або спотворити речові докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки спосіб придбання наркотичних засобів ним до теперішнього часу не встановлений.

- згідно пункту 3 частини першої статті 177 КПК України обвинувачений може незаконно впливати на свідків, зокрема, понятих, і може вплинути на них з метою викривлення тих обставин, які йому відомі, для уникнення від кримінальної відповідальності. Перебуваючи на волі, обвинувачений може незаконно впливати на свідків схиляючи їх до зміни показів в рамках цього кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності.

- згідно пункту 4 частини першої статті 177 КПК України обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

- згідно пункту 5 частини першої статті 177 КПК України обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки обсяги виявлених наркотичних засобів дають підстави вважати, що обвинувачений міг систематично вчиняти кримінальні правопорушення.

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, пов`язаними перешкоджанням здійсненню кримінального провадження та вчиненням нових злочинів.

Крім того, в клопотанні прокурор посилається на частину третю статті 183 КК України, згідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В силу пункту 5 частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Оскільки на теперішній час ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 не зменшились та продовжують існувати, прокурор звертається до суду із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого, в якому просить продовжити строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 (шістдесят) днів із утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Зазначив, що ризики, які раніше були, так і залишились, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити нові злочини.

Захисник ОСОБА_5 просила долучити до матеріалів справи характеризуючи документи відносно обвинуваченого, а саме: характеристику з місця проживання, копію грамоти командира військової частини НОМЕР_2 , копію свідоцтва про право на спадщину за законом, копію паспорту громадянина України ОСОБА_7 , копію пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копію консультаційного висновку дитячого хірурга ортопеда-травматолога, копію диплому про закінчення професійно-технічного училища № 42 смт. Суворове Ізмаїльського району Одеської області, копію свідоцтва про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , копію титульної сторінки технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок. Заслухавши думку учасників процесу, суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про задоволення клопотання захисника щодо долучення до матеріалів справи характеризуючих документів відносно обвинуваченого. Ухвала занесена секретарем судового засідання в журнал судового засідання.

Захисник просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки вважає, що клопотання є необґрунтованим. З урахуванням наданих нею документів щодо обвинуваченого, просила замінити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт або в силу положень статті 183 КПК України визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Вирішуючи клопотання прокурора суд, з урахуванням положень кримінального процесуального закону щодо судового контролю за дотриманням прав обвинувачених, керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень статті 183 КПК України, прийшов до наступних висновків.

Дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000003, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2025 року,щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме в незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту наркотичних засобів, вчиненого в особливо великих розмірах.

Відповідно до частини першої, пункту 4 частини другої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання.

Заслухавши учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки такі обставини як зміст та обсяг обвинувачення, конкретні обставини кримінального правопорушення, який інкриміновано обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, у своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Так, на сьогодні існують такі ризики як: обвинувачений, перебуваючи на волі зможе переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, зокрема, понятих у кримінальному провадженні.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_4 від суду, суд враховує 1) тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке класифікується, як особливо тяжкий злочини; 2) майновий стан обвинуваченого, який офіційно не працює, не має постійного заробітку; 3) сімейний стан, а саме ОСОБА_4 офіційно не одружений.

Співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Сама по собі тяжкість можливого покарання не є вирішальною при оцінці ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, однак, на переконання суду, даний факт у сукупності з відомостями, що характеризують особу обвинуваченого, може слугувати підставою для переховування від суду.

Враховуючи наведене, суд обґрунтовано приходить до висновку, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду. Крім того, доведеним є те, що на теперішній час, ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду не зменшився, не втратив свою актуальність та продовжує існувати.

Відповідно до пункту 3 статті п`ятої Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Оскільки, відповідно до статті 12 КК України ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченому ч. 3 ст. 307 КК України, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд оцінивши усі обставини та з урахуванням воєнного стану на території України, введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року, пункту 3 частини першої статті 138 КПК України, відповідно до якого непереборною силою є епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини, пункту 8 рекомендації Ради суддів України від 2 березня 2022 року, відповідно до якого у розумінні статті 177 КПК України новими ризиками, які виправдовують тримання особи під вартою, безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Відповідно до вимог частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна; з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, враховується тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення суд приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Одночасно, суд вважає доцільним, відповідно до положень пункту 5 частини четвертої статті 183 КПК України, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, з урахуванням того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Викладене свідчить про наявність обставин, передбачених статтею 199 КПК України, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ..

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 183, 184, 194, 196, 197, 199, 295, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Любашівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 25 квітня 2025 року (включно), без визначення розміру застави у кримінальному провадженні із утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - протягом цього ж строку з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1

Копію цієї ухвали мені вручено «____» ___________ 2025 року о «___» год. «_______» хв.

Обвинувачений __________ ОСОБА_4