Справа № 545/1428/25
Провадження № 1-кп/545/425/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області, в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Полтавського районного суду Полтавської області кримінальне провадження № 0000348 від 28.03.2025 року з угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Топило Томаківського району Дніпропетровської області, українка, громадянка України, з середньою освітою, не працює, не одружена, на утриманні має малолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,-

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, в порушення вимог п.1 Додатку №1 «Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України "Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 №2471-XII, постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 «Про затвердження «Положення про дозвільну систему» та наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», вчинила кримінальне Правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, достовірно знаючи про заборону носіння, зберігання та придбання боєприпасів в середині 2021 року, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаючи вимоги законодавства України про те, що вогнепальна зброя та боєприпаси до неї відноситься до речей, які вилучені із вільного обігу і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, без передбаченого законом дозволу, незаконного придбала в невстановленому місці 30 патронів калібру 7,62x39 мм., після чого незаконно перенесла їх, зберігаючи при собі, до свого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де у подальшому незаконно зберігала.

11.12.2024 в період часу з 07:04 год. до 10:30 год., у ході проведення санкціонованого обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживає та який належить ОСОБА_4 , виявлено та вилучено предмети схожі на набої до вогнепальної зброї загальною кількістю 30 шт.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/117-25/345-БЛ від 07.01.2025, надані на дослідження 30 патронів, являються бойовими припасами - проміжними військовими патронами калібру 7,62x39мм, виготовлені промисловим способом та придатні для стрільби, дані патрони призначені для використання (проведення пострілів) зі зброї під патрон калібру 7,62x39мм, які вона незаконно придбала, перенесла та зберігала за місцем свого мешкання.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

31.03.2025 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Полтавської обласної прокуратури Полтавської області та підозрюваною ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрювана ОСОБА_4 , за участю її захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 263 КК України. Підозрювана повністю визнала свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і зобов`язалася: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання, з урахуванням обставин, що пом`якшують підозрюваній ОСОБА_4 , покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ст. 263 ч. 1 КК України з урахуванням положень ст. 69 КК України, оскільки обвинувачена беззастережно визнала обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України; погодилася співпрацювати з правоохоронними органами у викритті кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000348 від 28.03.2025 року, та зробити благодійний внесок на офіційний рахунок, відкритий Національним банком України, на підтримку Збройних Сил України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання з урахуванням положень ст.69 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні визнала себе виною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявила, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, згідно ч. 2 ст. 12 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину. Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України є правильною. За вимогами п. 1) ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 472 КПК України, заслухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін при укладенні угоди про визнання винуватості, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, так як її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінально-процесуального законодавства, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиїх прав, свобод та інтересів, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення покарання, встановленим кримінальним законом, зокрема положення ст. 69 КК України, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та особу обвинуваченої, яка на утриманні має малолітню дитину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, на обліку у лікарі нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, внесла кошти на допомогу Збройним Силам України, про що надала квитанцію.

Судом встановлено, що сторони за угодою про визнання винуватості погодили призначення покарання з урахуванням положень ст.ст. 65-67, 289 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та постановлення обвинувального вироку з призначенням міри покарання, визначеної сторонами в угоді у виді штрафу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, суд відповідно до вимог ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченої.

Запобіжний захід до обвинуваченої у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000348 від 28.03.2025 року, укладену 31.03.2024 року між прокурором Полтавської обласної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (на час укладення угоди підозрюваною)- затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити їй покарання з урахуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі три тисячі п`ятсот тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 60010 (шістдесят тисяч десять) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи у кримінальному провадження в сумі 2387 (дві тисячі) грн. 70 коп.

З підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженими з моменту отримання копії вироку.

Роз`яснити засудженій, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_7