УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власниці майна ОСОБА_4 , представника власниці майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000041 від 03.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, Одеською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000041 від 03.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, за фактом незаконного використання знака для товарів і послуг, фірмового найменування, вчиненого організованою групою осіб, що завдало матеріальних збитків в особливо великому розмірі.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється детективами Підрозділу Територіального управління БЕБ в Одеській області.

Вказане кримінальне провадження було розпочате за заявою представника правовласника ОСОБА_6 щодо неправомірних дій групи невстановлених осіб, які діючи на території Одеської області незаконно використовують знаки для товарів і послуг загальновідомих брендів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «Puma» та інших фірм, шляхом виготовлення та реалізації контрафактної продукції, чим завдано шкоду в особливо великому розмірі.

В ході проведення досудового розслідування, співробітниками Управління стратегічних розслідувань в Одеській області ДСР НП України було отримано інформацію про групу осіб, яка незаконно використовує знаки для товарів і послуг загальновідомих брендів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «Puma» та інших торгових знаків, шляхом реалізації контрафактної продукції.

Крім цього, в ході досудового розслідування було допитано, як свідка ОСОБА_7 , який надав свідчення про збут контрафактних текстильних виробів із використанням знаків для товарів загальновідомих брендів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «Puma», які реалізуються як «репліка».

21.06.2024 року за результатами проведення контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої закупки, співробітниками УСР в Одеській області ДСР НП України було отримано текстильні вироби з логотипами, зовні схожими за своїми властивостями на логотипи бренду «Nike», власником яких є ОСОБА_8 , а саме: - шорти Nike side Swosh 2 од., футболка Nike Center Logo чорного кольору 1 од., шкарпетки Nike 2 од.

У ході розслідування отримано відомості про те, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетна ОСОБА_4 .

З метою забезпечення своєї протиправної діяльності, остання, може зберігати контрафактну продукцію за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

29 серпня 2024 року, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено грошові кошти, перелік яких зазначено у клопотанні.

Оскільки у органу досудового розслідування є достатні підстави, що вилучене під час обшуку майно може містити у собі сліди вчинення кримінального правопорушення, можливо набуте протиправним шляхом, з метою забезпечення збереження вилученого майна, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

У судовому засіданні -

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 оголосив подане клопотання, просив його вимоги задовольнити.

Представник власниці майна адвокат ОСОБА_5 зазначив, що не наполягає на дослідженні відеозапису обшуку та допиті власниці квартири, в якій було проведено обшук. Заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на долучене ним до клопотання письмове заперечення з додатками. Звернув увагу на те, що проведення обшуку було незаконним, у зв`язку із тим, що він не був санкціонований, так як в ухвалі слідчого судді зазначено одну адресу, а обшук було проведено за іншою адресою. Власниця грошових коштів ОСОБА_4 не має до кримінального провадження жодного відношення, не є підозрюваною в рамках кримінального провадження, грошові кошти здобуті нею законним шляхом, оскільки вона здійснює підприємницьку діяльність, що підтверджується долученими ним документами. Вилучені грошові кошти не містять ознак речових доказів та не можуть бути використані, як доказ факту обставин, що встановлюються в рамках кримінального провадження. Зважаючи на те, що клопотання є необгрунтованим просив у його задоволенні відмовити та повернути вилучені грошові кошти власниці.

Власниця майна ОСОБА_4 підтримала думку свого представника.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги письмові заперечення представника власника майна з додатками, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000041 від 03.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України за фактом незаконного використання знака для товарів і послуг, фірмового найменування, вчиненого організованою групою осіб, що завдало матеріальних збитків в особливо великому розмірі.

В ході проведення досудового розслідування, співробітниками Управління стратегічних розслідувань в Одеській області ДСР НП України було отримано інформацію про групу осіб, яка незаконно використовує знаки для товарів і послуг загальновідомих брендів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «Puma» та інших торгових знаків, шляхом реалізації контрафактної продукції.

У ході розслідування отримано відомості про те, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетна ОСОБА_4 .

З метою забезпечення своєї протиправної діяльності, остання, може зберігати контрафактну продукцію за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

29 серпня 2024 року, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

-грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 161 купюр (на загальну суму 16 100 доларів США);

-грошові кошти номіналом 20 доларів США у кількості 4 купюри (на загальну суму 80 доларів США);

-грошові кошти номіналом 10 доларів США у кількості 3 купюри (на загальну суму 30 доларів США);

-грошові кошти номіналом 5 доларів США у кількості 1 купюра;

-грошові кошти номіналом 100 Євро у кількості 32 купюри (на загальну суму 3200 євро);

-грошові кошти номіналом 50 Євро у кількості 17 купюр (на загальну суму 850 євро);

-грошові кошти номіналом 20 Євро у кількості у кількості 2 купюри (на загальну суму 40 євро);

-грошові кошти номіналом 10 євро у кількості 1 купюра;

-грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 13 купюр (на загальну суму 1300 доларів США).

Слідчий суддя відхиляє заперечення представника власниці майна про те, що обшук було проведено не санкціоновано, без ухвали слідчого судді, адже, як вбачається з матеріалів клопотання, обшук, під час якого було вилучено майно, яке наразі просить арештувати прокурор, було проведено за адресою, яка зазначена в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.08.2024 року про надання дозволу на проведення обшуку.

Всупереч запереченням представника власниці майна, слідчий суддя на підставі долучених до клопотання матеріалів, прийшов до висновку, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям речових доказів в рамках кримінального провадження, з огляду на наступне.

Так, вилучені під час обшуку грошові кошти могли отримуватися від протиправної діяльності, пов`язаної із реалізацією контрафактної продукції, у зв`язку із чим потребують збереження для перевірки обставин законності їх походження та як наслідок підтвердження/спростування обставин, які встановлюються під час досудового розслідування.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що вилучені під час обшуку грошові кошти було визнано детективом речовими доказами у кримінальному провадженні відповідно до постанови, потребують збереження з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження та осіб, які можуть бути причетними до його вчинення.

Отже, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям речових доказів, визначених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя критично сприймає посилання представника власниці майна на те, що грошові кошти були набуті ОСОБА_4 від здійснення підприємницької діяльності, адже наразі ораганом досудового розслідування перевіряється її причетність до вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним збутом контрафактної продукції, а документи надані її представником достеменно не підтверджують походження саме вилучених коштів від здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000041 від 03.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 29.08.2024 року у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

-грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 161 купюр (на загальну суму 16 100 доларів США);

-грошові кошти номіналом 20 доларів США у кількості 4 купюри (на загальну суму 80 доларів США);

-грошові кошти номіналом 10 доларів США у кількості 3 купюри (на загальну суму 30 доларів США);

-грошові кошти номіналом 5 доларів США у кількості 1 купюра;

-грошові кошти номіналом 100 Євро у кількості 32 купюри (на загальну суму 3200 євро);

-грошові кошти номіналом 50 Євро у кількості 17 купюр (на загальну суму 850 євро);

-грошові кошти номіналом 20 Євро у кількості у кількості 2 купюри (на загальну суму 40 євро);

-грошові кошти номіналом 10 євро у кількості 1 купюра;

-грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 13 купюр (на загальну суму 1300 доларів США).

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1