490/2167/25 03.04.2025
н/п 1-кс/490/1531/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2167/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Березнегувате Миколаївської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді стрільця-помічника гранатометника 3 відділення 1 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому звані «солдат», зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 26.01.2017 р. за ч.1 ст.119 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільненого від відбування покарання 22.04.2019 р. на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 12.04.2019 р. умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 2 місяці 14 днів ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за наступних обставин.

Так, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 04.11.2023 №425 на виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію»(зі змінами), відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію з метою доукомплектування Збройних Сил України особовим складом, солдата ОСОБА_4 призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №54 від 04.11.2023 солдата ОСОБА_4 призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до Указу Президента України від 26 липня 2023 року №452/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», призначено на посаду сапера інженерно-саперного взводу мотопіхотного батальйону та зараховано до списків особового складу.

Відтак, з 04.11.2023, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частин) №5 від 05.01.2024 солдата ОСОБА_4 сапера інженерно-саперного взводу мотопіхотного батальйону призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04.01.2024 №1-РС на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 визнано таким, що справи та посаду прийняв.

Так, солдат ОСОБА_4 28.02.2024, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу посаді стрільця-помічника гранатометника 3 відділення 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому звані «солдат»,в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України таст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись у місці тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану самовільно залишив зазначене місце служби та незаконно перебував поза його межами, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що самовільно залишив місце служби по теперішній час.

У зв`язку з викладеним наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №59 від 28.02.2024 відповідно до абзацу 9 пункту 15 розділу І наказу Міністерства Оборони України №260 від 07.06.2018, з 28.02.2024 солдата ОСОБА_4 знято із всіх видів забезпечення до з`ясування обставин.

Незаконно перебуваючи поза місцем служби,солдат ОСОБА_4 ,проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Дії підозрюваного ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби, тривалістю понад три доби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, у зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування, не маючи обмежень у пересуванні ОСОБА_4 буде мати можливість впливати до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджають встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, а також інших можливих свідків, які дотепер не допитані але підлягають допиту за обставинами кримінального провадження,крім того на даний час не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій з метою отримання доказів вини ОСОБА_4 , разом з тим перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 вчинив тяжке кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, передбачене передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а тому є підстави вважати, що підозрюваний з метою приховання вчинення ним злочину, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав у ньому викладених, просив про його задоволення.

Підозрюваний ОСОБА_4 , який свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав, та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання, пославшись на недоведеність ризиків, а також недоведеність, що менш тяжкий запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000895 від 19.04.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

24.03.2025 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

28.03.2025 р. постановою слідчого досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000895 від 19.04.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України зупинено та оголошено в розшук підозрюваного ОСОБА_4

31.03.2025 р. постановою слідчого досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000895 від 19.04.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України відновлено, у зв`язку із встановленням місця знаходження ОСОБА_4

31.03.2025 р. ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.03.2025 р.

За правилами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 183 КПК України, визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, крім випадків, передбачених п.п.6,7ст. 176 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується даними: матеріалів службового розслідування, які скеровані військовою частиною НОМЕР_1 ; протоколів допитів свідків ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_7 ; поясненнями підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні.

Досліджені у судовому засіданні дані є достатньо вагомими у своїй сукупності для висновку на даній стадії кримінального провадження про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Так, нормами чинного КПК України не визначене поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночним поняттями.

Матеріали кримінального провадження також містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 , який неодружений, утриманців не має, до кримінальної відповідальності притягується не вперше, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у останнього, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, особисто знайомий зі свідками у вказаному кримінальному провадженні, які крім того є його товаришами по службі, що дає обґрунтовані підстави вважати, що існують ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Проте, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, про який стверджується у клопотанні, слідчий суддя вважає, що вказаний ризик формально зазначений, нічим не обґрунтований, доказів існування вказаного ризику слідчому судді не надано.

З урахуванням наведеного, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваному в разі притягнення до кримінальної відповідальності, особу підозрюваного, який до кримінальної відповідальності притягується не вперше та не має міцних соціальних зв`язків, з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованого злочину, його характеру та наслідків, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, є обґрунтованою.

Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не забезпечить виконання підозрюваним належним чином процесуальних обов`язків.

Обставини, визначені ч. 2 ст. 183 КПК України, які б унеможливлювали застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , відсутні.

З урахуванням наведеного, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 днів, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали по 27 травня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1