УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року

м. Київ

справа № 643/15592/18

провадження № 51-5083км24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника (відеоконференція) ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданнікасаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005188, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 04 квітня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст.186 КК України на 4 роки 3 місяці і 30 днів позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання період його тримання під вартою з 05.12.2018 по 04.04.2023 та звільнено з-під варти в залі суду у зв`язку із відбутим покаранням.

Цим же вироком ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців і 8 днів. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання період його тримання під вартою з 27.09.2018 по 04.04.2023 та звільнено з-під варти в залі суду у зв`язку із відбутим покаранням.

Стосовно ОСОБА_8 касаційних скарг подано не було.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 15 вересня 2018 року о 22:20 за попередньою змовою з ОСОБА_8 ,повторно, з корисливих мотивів біля 9-го під`їзду будинку № 59 по проспекту Ювілейному в м. Харкові завдали потерпілому ОСОБА_9 декілька ударів в обличчя та відкрито заволоділи його майном на загальну суму 4 682,20 грн.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України 6 років позбавлення волі кожному. Також прокурор заперечував можливість призначення обвинуваченим покарання за ч. 2 ст.186 КК України у днях.

У зв`язку зі смертю засудженого ОСОБА_8 прокурором були подані зміни до апеляційної скарги, в яких він просив кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого. Щодо засудженого ОСОБА_7 зміни до апеляційної скарги подані не були.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року оскаржуваний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 було скасовано, а кримінальне провадження щодо нього закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Цього ж дня Полтавським апеляційним судом за апеляційною скаргою прокурора вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання було скасовано та ухвалено новий вирок від 26 вересня 2024 року, яким ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Також цим вироком булозараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк перебування під вартою з 05.12.2018 по 04.04.2023 з розрахунку день за день. У решті вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 було залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисникпросить вирок Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити, призначивши останньому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 4 місяці.

Вважає, що апеляційний суд допустив істотне порушення вимог КПК України, оскільки не задовольнив клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, яке він заявляв під час апеляційного розгляду 26 вересня 2024 року.

Також вважає, що призначене судом апеляційної інстанції засудженому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років за своїм розміром є явно несправедливим та суворим.

Вказує, що апеляційний суд свого рішення щодо необхідності призначення ОСОБА_7 більш суворого за розміром покарання, ніж було призначено судом першої інстанції, належним чином не мотивував, обмежився лише загальними фразами та залишив поза увагою, що засуджений ОСОБА_7 визнав свою вину, щиро розкаявся, відшкодував шкоду потерпілому, претензій потерпілий не має, цивільний позов не заявляв.

У заперечені прокурор просить залишити касаційну скаргу захисника без задоволення, а вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Позиції учасників судового провадження

Захисник підтримала подану касаційну скаргу, однак вказала, що касаційне провадження доцільно закрити у зв`язку зі смертю засудженого ОСОБА_7 .

Прокурор просила закрити касаційне провадження у зв`язку зі смертю засудженого.

Іншим учасникам судового провадження були належним чином направлені повідомлення про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.

Мотиви Суду

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 0 від 05.12.2024 та актового запису про смерть № 1 від 21.10.2024, які надіслані на адресу Верховного Суду із Московського районного суду м. Харкова, засуджений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до висновку, викладеного в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 січня 2019 року (провадження № 51-4744кмо18, справа № 761/33482/16-к), у випадку смерті засудженого відкрите за його скаргою касаційне провадження підлягає закриттю, крім випадків, якщо воно, з урахуванням меж перегляду судом касаційної інстанції, визначених статтею 433 КПК України, є необхідним для реабілітації померлого.

Зокрема, позиція об`єднаної палати ККС ВС, крім іншого, полягає в тому, що смерть засудженого у більшості випадків робить касаційне провадження безпредметним, оскільки застосування до особи, яка померла, кримінально-правових наслідків діяння є неможливим. З урахуванням викладеного об`єднана палата Верховного Суду зробила висновок, що в разі смерті засудженого касаційне провадження, як правило, підлягає закриттю.

Однак, з огляду на принцип верховенства права та інші засади кримінального провадження, касаційне провадження не може бути закрито, а підлягає продовженню у випадках, якщо з урахуванням меж перегляду судом касаційної інстанції, визначених ст. 433 КПК України, це буде необхідно в цілях реабілітації засудженого, який помер, або з метою захисту прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Під необхідністю реабілітації особи слід розуміти надання можливості довести невинуватість померлої особи у вчиненні злочину після її смерті. Така процедура передбачає звернення членів сім`ї, близьких родичів або інших осіб, які пов`язані з померлим тісними особистими стосунками, з відповідною заявою до суду, в якій висловлюється бажання продовжити кримінальне провадження з метою реабілітації.

Після смерті засудженого до суду касаційної інстанції ні близькі родичі, ні члени сім`ї засудженого, ні інші особи не зверталися із заявами щодо розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 у зв`язку з його реабілітацією, тому судом не встановлено підстав для продовження касаційного розгляду саме з метою реабілітації померлого.

У кримінальному провадженні до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою звернулася захисник ОСОБА_6 , яка укасаційній скарзі просить вирок Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити та пом`якшити засудженому покарання.

Колегія суддів бере до уваги, що зазначений вище висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зазначений в ухвалі від 16 січня 2019 року (провадження № 51-4744кмо18, справа № 761/33482/16-к), був зроблений щодо касаційної скарги самого засудженого, який помер.

Однак, враховуючи, що основною тезою цього висновку є позиція щодо подальшої безпредметності касаційного провадження, у зв`язку з неможливістю застосування до померлої особи кримінально-правових наслідків діяння, крім випадку з аспектами реабілітації, колегія суддів вважає, що аналогічний підхід має застосовуватися і до касаційної скарги захисника, поданої в інтересах засудженого, який помер.

Зазначене узгоджується з позиціями, викладеними в ухвалах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 вересня 2019 року (справа № 233/3106/15-к, провадження № 51-980км18), від 29 вересня 2019 року (справа № 591/401/18, провадження № 51-410км20), від 22 березня 2021 року (справа № 520/9880/17, провадження № 51-4868км18), від 12 квітня 2023 року (справа № 725/5785/14-к, провадження № 51-3432км21), 12 серпня 2024 року (справа № 569/52/22, провадження № 51-6067км23).

Керуючись положеннями ст. ст. 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Касаційне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Полтавського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 закрити.

Ухвала Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3