Справа № 464/4466/19
пр.№ 1-кп/464/251/25
У Х В А Л А

07 квітня 2025 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000018 від 13.03.2019, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.305 КК України,

у с т а н о в и в:

У провадженні суду знаходиться зазначений вище обвинувальний акт у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор та обвинувачений подали угоду про визнання винуватості від 27 лютого 2025 року. Захисники обвинуваченого вказану вище угоду підтримали.

Відповідно до умов угоди обвинувачений повністю визнає свою винуватість у інкримінованому йому діянні, активно сприяв розслідуванню злочину та зобов`язується і надалі надавати максимальне сприяння у проведенні кримінального провадження щодо нього. Сторони узгодили покарання за ч.3 ст.27, ч.2 ст.305 КК України з врахуванням ст.69 КК України - штраф в розмірі 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170000 гривень без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки така відповідає вимогам КПК України, та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 гривень без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні інкримінованому кримінальному правопорушенні. Наразі розуміє, що вчинив не правильно, обіцяє більше таких дій не вчиняти. Угоду укладав добровільно, з участю захисників. Просив її затвердити.

Захисники підтвердили, що брали участь в укладенні між обвинуваченим та прокурором угоді про визнання винуватості. Така укладена без жодного примусу. Просили її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості затвердження вказаної угоди, які вважали за необхідне затвердити угоду і призначити узгоджену сторонами міру покарання, дослідивши її, вважає, що в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п.2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Статтею 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Одночасно, приписами ст.470 КПК України закріплено, що прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: ступінь тяжкості та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

З цього слідує, що в угоді про визнання винуватості серед інших обставин зазначається беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (обов`язкова складова змісту угоди). Тобто, укладення угоди стає можливим лише за умови беззаперечного визнання обвинуваченим своєї винуватості, а його добровільні показання замінюють характер істини у цьому провадженні та доцільність використання інших засобів для її встановлення. У такому випадку основним є беззастережне визнання вини, добровільність якого є головною умовою процедури судового провадження на підставі угоди.

Крім того, умови угоди повинні відповідати інтересам суспільства. Кримінальне правопорушення є суспільно небезпечним діянням, за яке закон передбачає кримінальне покарання. У зв`язку із цим, законодавець, перед, укладенням угоди про визнання винуватості, зобов`язав прокурора врахувати наявність суспільного інтересу у викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

У зв`язку із цим, у ст.472 КПК України також закріплено, що в угоді зазначається обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце). Дотримання цього положення має на меті забезпечення завдань кримінального провадження.

Однак, в угоді про визнання винуватості не передбачено наявності суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо існує очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Так, як зазначалося вище, угодою про визнання винуватості, окрім беззастережного визнання обвинувачення, передбачено обов`язок ОСОБА_4 надавати максимальне сприяння у проведенні кримінального провадження щодо нього.

З урахуванням цього, суд вважає на необхідне зазначити наступне.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування є стадією кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта.

Частиною 1 ст. 476 КПК України визначено, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

З цього слідує, що у випадку затвердження угоди про визнання винуватості судом, обвинувачений зобов`язаний протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення співпрацювати зі стороною обвинувачення у викритті вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 305 КК України.

Однак, зважаючи на те, що обвинувачений не усвідомлює які дії він має вчинити на виконання вказаного обов`язку, а суд не встановив обставин за котрих останній може виконувати такий обов`язок, так як досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено направленням до суду обвинувального акта, а прокурором не доведено, що існують інші кримінальні провадження щодо ОСОБА_4 у котрих досудове розслідування триває, у зв`язку із чим вбачається очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, що є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Крім того, при визначенні покарання сторони не в повній мірі врахували істотні для відповідного кримінального провадження обставини, зокрема те, що вчинення такого злочину становить загрозу для життя і здоров`я людей, і ці дії вчинено свідомо, що значною мірою підвищує суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення; є занадто м`яким, чим суперечить інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке в подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами. На даний час в державі спостерігається тенденція до зростання кількості наркозалежних, особливо молоді, збільшення смертності населення та зріст злочинності внаслідок вживання наркотичних засобів, тому одним з основних напрямків державної політики є активізація роботи правоохоронних органів щодо своєчасного виявлення, припинення, знешкодження, а також справедливого покарання осіб, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин. Застосування неадекватного м`якого покарання вочевидь породжуватиме в осіб уяву про безкарність таких дій, що матиме наслідком збільшення подібних діянь та збільшення загрози для життя та здоров`я населення.

Більше того, суд враховує, що в даному кримінальному провадженні, ухвалою від 13.11.2020 року відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 24 вересня 2020 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Львівської обласної прокуратури та обвинуваченим. Незважаючи на зміну обвинувачення, повторне звернення з угодою з тим самим підозрюваним, обвинуваченим в одному кримінальному провадженні допускається одноразово лише у разі усунення підстав, на основі яких суд відмовив у затвердженні такої угоди, що в даному випадку судом не встановлено.

З урахуванням ч.7 ст.474 КПК України, у разі відмови у затвердженні угоди досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Керуючись ст.ст.369,372,468-474,532 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 27 лютого 2025 року, укладеної між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000018 від 13.03.2019, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.2 ст.305 КК України,

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_7