ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУНС №650/6059/24 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/819/12/25 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Категорія: запобіжні заходи
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханов Луганської області, громадянина України, офіційно непрацюючого, неодруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 02 лютого 2025 року, з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в один із днів вересня 2023 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), переслідуючи прямий злочинний умисел, спрямований на порушення правового режиму поводження з бойовими припасами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, діючи у порушення вимог п.п. 1, 2, 3, 6, 9, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 р., в порушення вимог п. 12.12 Інструкції затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічним за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», перебуваючи на покинутих позиціях невстановлених військовослужбовців збройних сил рф, які розташовані між с. Осокорівка та смт. Нововоронцовка Бериславського району Херсонської області, незаконно придбав одноразовий гранатомет з маркуванням «ROCKET, НЕ, 66 ММ, АТ, М 72А5С1, RAN 96A01-09A», який відповідно до довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів № 758ХС/2024/1 від 05.12.2024 року є циліндричним предметом, який ззовні схожий на боєприпас - одноразовий гранатомет типу М72 LAW, перемістив його до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав до 05.12.2024 та цього ж дня приблизно о 10.10 годині з метою незаконного збагачення, шляхом продажу за 4000 гривень, збув вищевказаний бойовий припас громадянину ОСОБА_10 .

Слідчий СВ ВП № 1 Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав наявності обґрунтованої підозри у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та недоцільності застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 06.12.2024 року відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання слідчого та відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 02 лютого 2025 року, з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор подав на неї апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.02.2025 року включно.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянт вказує на те, що слідчим суддею не взято до належної уваги те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, тому підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, також, з метою ухилення від відповідальності або пом`якшення покарання може у незаконний спосіб впливати на свідків. Крім того, ОСОБА_7 не має офіційних джерел доходу, не працевлаштований, раніше неодноразово був засуджений за вчинення умисних кримінальних правопорушень.

Зважаючи на викладене, апелянт вважає наявними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначає про те, що слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про те, що запобігти існуючим ризикам можна шляхом обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти їх задоволення, вивчивши матеріали провадження, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишились на попередніх позиціях, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у тому разі, якщо жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, зокрема не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти його спробам вчинити інші кримінальні правопорушення.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст.194 КПК України, а саме:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.2 вказаної норми, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Частиною 4 ст.194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як вбачається з матеріалів провадження, 05.12.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

На даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_7 щодо зазначеного кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі суду, а саме: - рапортом т.в.о. заступника начальника СКП Бериславського РВП ГУНП в Херсонській області; - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (особа із зміненими анкетними даними) від 13.11.2024 року; - протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 від 05.12.2024 року; - протоколами огляду від 05.12.2024 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (особа із зміненими анкетними даними) від 05.12.2024 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 05.12.2024 року; - протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 05.12.2024 року; - протоколом затримання від 05.12.2024 року; - повідомленням про підозру ОСОБА_7 від 05.12.2024 року; - протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 05.12.2024 року; - іншими матеріалами вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності обґрунтовують підозру.

Зазначені докази, як кожен окремо, так і в цілому доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є особою не працевлаштованою та не одруженою, разом з тим має місце проживання без реєстрації.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає вірними висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді, здатний запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Апелянтом не доведено існування обставин, які б свідчили про недостатність застосування домашнього арешту для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зважаючи на процесуальну поведінку та відомості про особу підозрюваного.

Крім того, в матеріалах, доданих до клопотання, відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_7 з часу набуття ним статусу підозрюваного порушував будь-які обов`язки підозрюваного чи обов`язки, покладені на нього оскаржуваною ухвалою слідчого судді.

Про такі випадки не було зазначено і прокурором під час апеляційного розгляду. Прокурор вказав, що випадків не виконання покладених на підозрюваного обов`язків не встановлено.

Тобто, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу в повній мірі були враховані, як дані про особу підозрюваного, так і характер вчиненого кримінального правопорушення та його тяжкість.

З урахуванням зазначеного та інших обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, а також тяжкості покарання, що загрожуватиме ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого він підозрюється, є підстави стверджувати про існування ризиків, які зазначені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Також, під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, прокурором не доведено того, що застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку. Не встановлено цього, як в апеляційній скарзі прокурора, так і під час апеляційного розгляду провадження.

На підставі викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього, певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, зазначених в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, які можуть запобігти існуючим ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Отже, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2024 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 02 лютого 2025 року - без змін.

Ухвала набуває законної сили після її оголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16