Справа № 127/6187/25
Провадження № 1-кп/127/219/25

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 20 у м. Вінниці кримінальне провадження № 0001355, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , раніше судимого, а саме:

-04.07.2017 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнений 10.07.2019 умовно-достроково на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 03.07.2019 з невідбутим строком покарання 2 роки, 1 місяць, 26 днів;

-22.04.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області за ст. 126-1 КК України, з врахуванням положення ч. 1 ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді 2 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.06.2024 від відбування покарання умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом на підставі ст. 81-1 КК України відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2024 з невідбутим строком покарання 5 місяців 30 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , стрілець-санітар 1 мотопіхотного спеціалізованого відділення 3 мотопіхотного спеціалізованого взводу 1 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_2 , у порушення вимог ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 3, 27 Конституції України вчинив злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , 26.11.2024 близько 23:30 год, більш точний час не встановлено, перебувавав за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 . Зайшовши до однієї із житлових кімнат квартири, де знаходилася його бабуся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, які супроводжувались неодноразовим вчиненням фізичного та психологічного домашнього насильства відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_4 розпочав словесний конфлікт з останньою, в ході якого у нього виник злочинний умисел на заподіяння смерті ОСОБА_6 .

Маючи фізичну перевагу, а також користуючись тим, що ОСОБА_6 є особою похилого віку та не може чинити йому дієвий опір, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного та наркотичного сп?яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_6 , взяв до рук дерев`яний стілець та підійшов до останньої, яка перебувала у положенні лежачи на дивані, де, діючи умисно, усвідомлюючи, що посягає на життя іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілої, наніс множинні удари вказаним стільцем та кулаками рук по голові та тулубу ОСОБА_6 .

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закрита черепно-мозкова травма (множинні синці, садна та рани голови, крововиливи в м?які тканини голови, множинні субарахноїдальні крововиливи обох півкуль головного мозку); закрита тупа травма грудної клітки (синці грудної клітки з обох сторін, крововиливи в м?які тканини грудної клітки, множинні переломи ребер з обох сторін по декільком анатомічним лініям, переломо-вивих грудинно-ключичного з`єднання справа, перелом хребта на рівні 6-го грудного хребця); перелом великих ріжків під?язикової кістки з обох сторін; множинні синці верхніх та нижніх кінцівок, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_6 настала від сполучної травми тіла, що ускладнилась гострою масивною крововтратою та травматичним шоком. Між смертю ОСОБА_6 та сполучною травмою тіла є причинний зв`язок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим йому злочином, свою вину визнав у повному обсязі, підтвердив обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті та погодився з кваліфікацією його дій. Також повідомив, що прожив спільно зі своєю бабусею ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . 26.11.2024 випивав зі своїм кумом, після чого близько 23:30 год повернувся додому. Бабуся в цей час знаходилась у своїй кімнаті, лежала на дивані. Зайшовши до її кімнати почув від неї зауваження, в зв`язку з чим між ними розпочався словесний конфлікт. В ході сварки бабуся замахнулась до нього рукою. Обвинувачений акцентував увагу суду на тому, що оскільки він тоді перебував в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, то зауваження бабусі викликало у нього агресію. Тому, розізлившись він схопив стілець та почав наносити ним множинні удари по голові та тулубу ОСОБА_6 . Крім того, також наносив удари й кулаками рук. Про вчинене щиро шкодує. Запевняв суд, що у тверезому стані такого б ніколи не скоїв. Навпаки, перебуваючи на військовій службі просив знайомих та волонтерів подивитися за бабусею, постійно надсилав їй кошти. ОСОБА_4 також наголошував на тому, що бажає нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Відтак, вислухавши позицію прокурора, думку обвинуваченого, його захисника, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність його позиції, роз`яснивши наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його права оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини вчинення злочину, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються накладених арештів та речових доказів, проведених в межах кримінального провадження експертиз та тих, які характеризують особу обвинуваченого.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21.07.2011, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченим вини, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволяють ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне: позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (відповідно до статті 12 КК України є особливо тяжким злочином); особливості й обставини вчинення злочину; особу обвинуваченого (раніше судимий, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, відповідно до довідки з КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» за 04.12.2024 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, остання госпіталізація в психіатричне відділення №1 з 05.07.2021 по 07.07.2021 з діагнозом: «Емоційно нестабільний розлад особистості», за місцем реєстрації та проживання скарг від сусідів до ДП «ЖЕК №26» ПП «Вектор 2» не надходило, військовослужбовець).

При призначенні ОСОБА_4 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Щире каяття проявилося у визнанні обвинуваченим факту вчинення кримінального протиправного діяння, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Обставинами, передбаченими статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчиненого у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння.

За змістом ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

При призначенні покарання суд також враховує, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

За вищевикладених обставин, проаналізувавши поведінку обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття, враховуючи наявність пом`якшуючої та обтяжуючих покарання обставин, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію прокурора, суд дійшов переконання, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції статті обвинувачення.

Остаточне покарання слід призначити з врахуванням положень ч. 4 ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 71 КК України та ч. 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2022, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. При цьому, визначене покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Згідно з протоколом затримання ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 27.11.2024. Тому, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України останньому слід зарахувати у строк покарання період його тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з дня фактичного затримання і по дату набрання вироком законної сили включно.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дати набрання вироком законної сили.

В межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.11.2024 по справі № 127/39036/24 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого завершується. Тому до набрання вироком законної сили обвинуваченому доцільно продовжити застосований до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно з ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз, а саме: судово комп`ютерно-технічної експертизи №СЕ-19/102-24/23837-КТ від 05.12.2024 вартістю 1591,80 грн та судової трасологічної експертизи № СЕ-19/102-24/23779-ТР від 05.12.2024 вартістю 3183,60 грн на загальну суму 4775,40 грн, оскільки їхнє проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ним злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 71, 72, 81, 115 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Керуючись ч. 4 ст. 81 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 71 КК України та ч. 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати до призначеного покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2022 та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання період його тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 27.11.2024 по дату набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дати набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишити у виді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні на загальну суму 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн 40 коп.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29.11.2024 по справі № 127/38973/24 на майно, вилучене 27.11.2024 в ході проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: табурет у пошкодженому вигляді із слідами речовини бурого кольору; дві наволочки із слідами речовини бурого кольору; змив речовини бурого кольору біля трупа; два недопалки; циліндричний механізм замка вхідних дверей та мобільний телефон темно сірого кольору.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.11.2024 по справі № 127/38976/24 на майно, вилучене під час проведення огляду трупа у приміщенні Вінницького обласного бюро СМЕ, а саме: футболку блакитного кольору; кофту блакитного кольору із слідами речовини бурого кольору; мотузок чорного кольору; зрізи нігтьових пластин з обох рук; змиви з обох рук; зразок крові, дактило-карту.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.11.2024 по справі №127/38980/24 на майно, яке вилучено в ході затримання ОСОБА_4 , а саме: кросівки 41 розміру із слідами речовини бурого кольору; джинсові штани синього кольору із слідами речовини бурого кольору; кофту синього кольору на якій наявний напис «HOLLISER CALIFORNIA» із слідами речовини бурого кольору; куртку чорного кольору із слідами речовини бурого кольору; зразок букального епітелію; змив з правої руки; змив з лівої руки; зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0001355, а саме:

- табурет у пошкодженому вигляді із слідами речовини бурого кольору; дві наволочки із слідами речовини бурого кольору; змив речовини бурого кольору біля трупа; два недопалки; циліндричний механізм замка вхідних дверей, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП№ 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Олександра Довженка 73 знищити;

- мобільний телефон темно сірого кольору, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП№ 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Олександра Довженка 73 повернути за належністю;

- футболку блакитного кольору; кофту блакитного кольору із слідами речовини бурого кольору; рейтузи чорного кольору; пару шкарпеток сірого кольору; мотузок чорного кольору; зрізи нігтьових пластин з обох рук; змиви з обох рук; зразок крові, дактило-карту, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП№ 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Олександра Довженка 73 знищити;

- кросівки 41 розміру із слідами речовини бурого кольору; джинсові штани синього кольору із слідами речовини бурого кольору; кофту синього кольору на якій наявний напис «HOLLISER CALIFORNIA» із слідами речовини бурого кольору; куртку чорного кольору із слідами речовини бурого кольору; зразок букального епітелію; змив з правої руки; змив з лівої руки; зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП№ 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Олександра Довженка 73 знищити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: