ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/653/23
Провадження №1-кп/477/79/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого, що народився в с. Манне Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за місцем проживання в АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, із базовою середньою освітою, не одруженого, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15, частиною першою статті 115, частиною 1 статті 263, частиною другою статті 263 Кримінального кодексу України (КК України),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2023 року приблизно о 16.00 годині, більш точного часу під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем сумісного проживання з потерпілою ОСОБА_5 , з якою був пов`язаний спільним побутом, по АДРЕСА_1 , діючи з підстав особистих неприязних відносин з останньою, прийняв рішення про умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_5 .

Реалізуючи вказаний умисел, обвинувачений ОСОБА_7 заніс до будинку наявну у нього гранату типу РГД-5, з підривачем типу «УЗРГМ 2».

Продовживши реалізацію вказаного умислу, ОСОБА_7 , перебуваючи у будинку витягнув запобіжну чеку гранати привівши її в бойовий стан, після чого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою умисного протиправного заподіяння смерті інший людині, кинув на підлогу перед потерпілою ОСОБА_5 вказану гранату, яка детонувала, спричинивши вибух, внаслідок чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді множинних осколкових поранень м`яких тканин грудної клітини, живота, правої та лівої гомілок, гематоми правої гомілки, які ускладнились посттравматичною непропатією правого малогомілкового нерву що по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 , виконавши всі дії передбачені злочинним умислом, не зміг довести вчинення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як ОСОБА_5 була терміново госпіталізована до медичного закладу, внаслідок чого було збережено життя останньої.

За зазначені дії передбачена кримінальна відповідальність за частиною другою статті 15, частиною першою статті 115 КК України.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 за невстановлених обставин незаконно придбав боєприпаси, а саме гранату типу РГД-5, з підривачем типу «УЗРГМ 2», корпус гранати типу Ф-1 та патрони калібру 5,45 мм., в кількості 30 шт.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_7 у порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576 (далі Положення) та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1998 року за №637/3077 (далі Інструкція), переніс вказані боєприпаси до місця свого проживання, що розташоване в АДРЕСА_1 , де почав незаконно, без передбаченого законом дозволу, їх зберігати, а 08 січня 2023 року використав гранату типу РГД-5, з підривачем типу «УЗРГМ 2» шляхом її підриву, для здійснення замаху на вбивство ОСОБА_5 .

За зазначені дії передбачена кримінальна відповідальність за частиною першою статті 263 КК України.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_7 приблизно наприкінці лютого 2022 року, більш точного часу під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , в порушення Положення та Інструкції виготовив холодну зброю ударно-дробильної дії дубинку, яку в період з березня по квітень 2022 року почав носити при собі без передбаченого законом дозволу під час пересування по смт.Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області.

За зазначені дії передбачена кримінальна відповідальність за частиною другою статті 263 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною першою статті 115 КК України винуватість не визнав, оскільки умислу на вбивство він не мав, а вибух стався через його необережність. Щодо незаконного придбання та зберігання боєприпасів, без передбаченого законом дозволу та незаконного виготовлення та носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу винуватість визнав.

Обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що протягом 10 років проживає спільно однією сім`єю з потерпілою ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_1 разом з її дітьми. У вересні 2022 року потерпіла припинила з ним сімейні відносини та попросила залишити місце проживання. Він вважав, що зможе примиритися з потерпілою.

8 січня 2023 року приблизно до 11 години ранку він варив вдома борщ, потім пішов у місцевий магазин де вжив горілки, зустрів сусіда, разом пішли до нього додому, де також вживали горілку. Після цього, ввечері він прийшов додому з качкою в стані алкогольного сп`яніння, чи було світло чи ні не пам`ятає. Зайшов в кімнату та побачив як ОСОБА_8 сидить в халаті та з кимось розмовляє телефоном. За пару днів до цих подій він знайшов на трасі до м. Снігурівка гранати та патрони, забрав їх собі та зберігав в гаражі в ящику, в подальшому хотів віддати їх до ТРО. З мережі інтернет знає як користуватися гранатами.

Детально як відбувались події 08 січня 2023 року він не пам`ятає, однак впевнений що сталося все через його необережність.

Пригадує, що без будь-якої мети до горла потерпілої підставляв чохол від кинджалу та в цей час в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Раніше з потерпілою в нього були конфлікти: посварились, помирились. Після конфліктів тілесних ушкоджень ні у кого не було. До дітей ставився добре.

ОСОБА_9 в 2022 році він носив при собі декілька разів щоб відганяти собак, тому що багато людей виїхало і пустували будинки. Брав участь у місцевій територіальній обороні.

Вказав, що наміру вбивати цивільну дружину він ніколи не мав, граната розірвалася скоріше за все через його необачність.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що проживає по АДРЕСА_1 з двома синами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та співмешканцем ОСОБА_7 , з яким вона припинила сімейні відносини з вересня 2022 року.

З ОСОБА_7 проживала однією сім`єю більше 9 років, останнім часом були постійні конфлікти через те, що він вживає алкогольні напої та не працює, він її ревнував постійно. У вересні 2022 року вона наказала ОСОБА_7 щоб він залишив її будинок, однак вона дозволила ОСОБА_7 проживати ще через війну.

За два тижні до подій ОСОБА_7 погрожував їй, приклав до горла кинджал зі словами «ти будеш моя», яке вона розцінила як реальну загрозу її життю. Вона відштовхнула ОСОБА_7 і сказала, що викличе поліцію, на що він сказав, що пошуткував.

08 січня 2023 року зранку ОСОБА_7 пішов начебто на роботу, але його не було. Потім він приїхав п`яний, потім уїхав, і приїхав ввечері близько 17.30 год. в стані сп`яніння. ОСОБА_7 ледве стояв на ногах, чіплявся до неї, почав говорити негарні слова. Говорив, що влаштує їй «на свій день народження подарунок». Світла в будинку в той час не було, оскільки його планово вимикали тоді з 16:00 до 18:00.

Вона з дітьми сиділа в кімнаті на ліжку. Обвинувачений зайшов до кімнати, почав спочатку чіплятися до молодшого сина ОСОБА_12 та щось йому розповідати, потім до старшого сина ОСОБА_13 почав чіплятися. Вона почала казати, щоб він відчепився та пішов проспався. Він сів на підлогу, на столі стояла свічка. В цей час вона побачила, що щось блищить. Побачила кільце від гранати, а потім у руці ОСОБА_7 гранату. Вона про себе сказала «спокійно, виводь дітей». Почала виводити сина інваліда ОСОБА_12 , а ОСОБА_7 в проході між дверей зачепив її ліктем та штовхнув. Мабуть, він подумав, що вона ОСОБА_12 веде в його кімнату, але вона сина повела в свою. ОСОБА_13 залишився в тій кімнаті, де вони сиділи. Потім відчула вибух. В цей час ввімкнули світло. Вона побачила потім ОСОБА_13 в кімнаті, який плакав, однак вона його не чула. Сказала сину, щоб він набрав телефоном номер 103, а він каже що не знає як. В цей момент відчула слабкість, побачила, що син подзвонив, кричить. Вона наказала йому, щоб поклав слухавку, взяв перекис з бинтом та прикладав собі до пальців, бо там була кров. Потім прийшла сусідка ОСОБА_14 , приїхала швидка. Їй надали першу медичну допомогу та увезли до лікарні.

Неповнолітній свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що проживає у будинку разом з мамою, вітчимом та братом. 08 січня 2023 року ввечері він прийшов додому, мама та вітчим перебували в кімнаті. Коли я зайшов до своєї кімнати, то чув що мама та вітчим про щось розмовляли. Вітчим перебував в стані алкогольного сп`яніння. Пам`ятає, що до нього підійшов вітчим та обійняв його, просив за щось пробачення, за що саме він не зрозумів, але такого він раніше не робив. Пам`ятає, як мама почала виганяти ОСОБА_7 , а останній то заходив з кімнати, то виходив. Він з мамою та братом сиділи в його кімнаті на ліжку, на столі була свічка. Зайшов ОСОБА_7 , сів біля ніг матері, потім він побачив відірвану чеку, потім мама почала казати йому, щоб він вийшов. Не пам`ятає в якій руці ОСОБА_16 тримав гранату, бачив її в руках ще з чекою перший раз коли мама просила ОСОБА_16 вийти з дому, вдруге бачив гранату в руках ОСОБА_16 вже без чеки. Пам`ятає, коли його матір вийшла в коридор, через декілька хвилин він почув гучний вибух та яскраве світло. В коридорі після він побачив маму, яка була в крові.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показала, що є сусідкою потерпілої ОСОБА_18 та обвинуваченого ОСОБА_16 . Увечері біля 18:00 год., в той час як не було світла, 08 січня 2023 року разом зі своїм чоловіком була вдома. Її чоловік вийшов на вулицю, поки вона займалася в`язанням. Почула як пролунав вибух, подумала, що щось прилетіло. Вона злякалася та пішла на вулицю, бо там був її чоловік, але він зайшов в будинок та сказав, що у сусідки стався вибух та повилітали вікна. Я пішла до кімнати, щоб взяти телефон та зателефонувала ОСОБА_5 , яка їй по телефону сказала, що їй погано та, щоб вона прийшла до неї. Свідок прийшла до потерпілої, в будинку був дуже неприємний запах, вона лежала у кімнаті ОСОБА_13 , з живота в неї текла кров. Вона сказала ОСОБА_13 , щоб подзвонив її чоловіку та сказав, щоб він прийшов. Коли прийшов чоловік, він пішов в ту кімнату, де був вибух. ОСОБА_16 лежав там на підлозі. Вона викликала швидку та поліцію. Потім ОСОБА_16 з тієї кімнати перейшов у спальню. Спочатку швидка забрала ОСОБА_8 , потім ОСОБА_16 . Потім був обшук, вона була свідком. Потерпілу знаю років 30. А ОСОБА_16 знаю з того часу, як вони почали жити разом. Десь 9-10 років. Вони в неофіційних відносинах. Іноді вони сварилися, але швидко мирилися. ОСОБА_16 може охарактеризувати з гарної сторони в нього «золоті» руки. Іноді він їй допомагав, вона не часто бачила його в стані сп`яніння. Коли трапився вибух світла ще не було. Через 5-7 хвилин дали світло. Я ніколи не бачила ні зброю, ні боєприпаси у ОСОБА_16 . Зі слів потерпілої знає, що ОСОБА_16 підірвав гранату.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що 08 січня 2023 року близько о 19:00 год. до лікарні, де він працює була госпіталізована ОСОБА_5 . Він був черговим лікарем в той день. З її слів, стався вибух гранати, яку приніс її чоловік. Вона була в лікарні 8 діб. Її стан був середньої тяжкості. Вона була в свідомості, відповідала на поставлені їй питання.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_20 своєї вини, його винуватість у вчиненому підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , дослідженими в судовому засіданні наступними письмовими та речовими доказами, у їх сукупності:

змістом протоколу обшуку від 08 січня 2023 року з додатком до нього та відеозаписом його проведення, згідно з яким 08 січня 2023 року проведено обшук будинку, який розташований в АДРЕСА_1 . Під час обшуку виявлено та вилучено: металеві уламки, ймовірно від гранати типу РГД5; кільце з запобіжною чекою; важіль від підривача типу УЗРГМ-2, на якому маються маркувальні клеймові позначення 174-79 УЗРГМ-2 583; зразки ґрунту з епіцентру вибуху; фрагменти тканини з речовиною бурого кольору; футболку сірого кольору з речовиною бурого кольору; светр червоного кольору з речовиною бурого кольору; предмет, ззовні схожий на корпус гранати Ф-1 (т.1 а.с.189-210).

Відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 10 січня 2023 року, слідчим суддею надано дозвіл на проведений 08 січня 2023 року обшук будинку, який розташований в АДРЕСА_1 (т.1 а.с.211-216);

актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 08 січня 2023 року, згідно якого за допомогою спеціального пошукового обладнання на території домоволодіння в АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено металеві уламки, запобіжну чеку з кільцем, важіль від підривача типу УЗРГМ-2, корпус гранати Ф-1 зі значними слідами корозії, зразки ґрунту з епіцентру вибуху (т.1 а.с.214);

довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 08 січня 2023 року, згідно якої корпус гранати типу Ф-1 з механічними пошкодженнями, який вилучений в АДРЕСА_1 є надзвичайно небезпечним та належить до І категорії і потребує знищення (т.1 а.с.215);

актом знищення (знешкодження) вибухових матеріалів або таких, що їх нагадують від 09 січня 2023 року, відповідно до якого корпус гранати типу Ф-1 з механічними пошкодженнями, який вилучений в АДРЕСА_1 , було знищено (т.1 а.с.216);

речовими доказами: металеві уламки, запобіжна чека з кільцем, важіль від підривача типу УЗРГМ-2; зразки (проби) з епіцентру вибуху; патрони калібру 5.45 мм в кількості 30 шт.; предмет ззовні схожий на шаблю; предмет ззовні схожий на саморобну биту; футболка сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору схожу на кров; фрагмент тканини з нашаруванням речовини бурого кольору схожу на кров; светр червоного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору схожу на кров; предмет ззовні схожий на корпус гранати типу Ф-1. Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 08 січня 2023 року (т.1 а.с.217-218, 219, 220);

висновком експерта від 02 березня 2023 року №113, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_5 мають місце тілесні пошкодження у вигляді множинних осколкових поранень м`яких тканин грудної клітини, живота, правої та лівої гомілок, гематоми правої гомілки, які ускладнились посттравматичною невропатією правого малогомілкового нерву. Дані тілесні пошкодження могли утворитися від дії будь-якого знаряддя або міни, яка має велику кінетичну енергію, не виключно при вибуху будь-якого вогнепального знаряддя, утворення вказаних тілесних ушкоджень в строк, що вказаний в постанові від 08 січня 2023 року не виключається (т.1 а.с.221-224);

висновком експерта від 02 березня 2023 року №112, відповідно до якого в обвинуваченого ОСОБА_7 мають місце тілесні пошкодження у вигляді множинних осколкових сліпих проникаючих поранень грудної клітини з пошкодженням лівої легені, переломів 4,5 ребер зліва, перелому лівої ключиці, осколкових сліпих поранень передньої черевної стінки живота, попереку, голови, перелому кісток носу, перелому верхньої та передньої стінок правої гайморової пазухи, струсу головного мозку, осколкового перелому правої п`ясної кістки лівої кисті, осколкового перелому трапецоподібної кістки лівої кисті. Дані тілесні пошкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів маючих велику кінетичну енергію (осколків), не виключено при вибуху будь-якого вогнепального знаряддя т.1 а.с.225-229);

висновком експерта від 03 лютого 2023 року №СЕ-19/115-23/1298-Х3, відповідно до якого наданий на експертизу предмет вилучений 08 січня 2023 року в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , є холодною зброєю ударно-дробильної дії дубинкою, яка виготовлена саморобним способом (т.1 а.с.237-239);

висновком експерта від 14 лютого 2023 року №СЕ-19/115-23/1238-БЛ, відповідно до якого надані на експертизу предмети, у загальній кількості 30 (тридцять) штук є боєприпасами - 5,45 мм проміжними патронами із трасуючою кулею (5,45х39 мм), які призначені для стрільби зі зброї відповідного калібру (т.1 а.с.240-243);

змістом протоколу слідчого експерименту від 24 березня 2023 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , та відеозаписом до нього, продемонстрованим в судовому засіданні, згідно яких, потерпіла розповіла обставини події, показала місце розташування ОСОБА_7 перед вибухом, вказала на епіцентр вибуху, детально продемонструвала дії ОСОБА_7 та свої перед вибухом, під час вибуху та після (т.1 а.с.31-35).

Під час слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_5 вказала, що ОСОБА_7 є її співмешканцем, з яким вона проживає 9 років.

08 січня 2023 року ОСОБА_7 вранці прокинувся і з його слів пішов на роботу. О 13 годині прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою та пішов. Після прийшов близько 17.40 години, коли не було світла в будинку. Він почав виражатися нецензурною лайкою, ображав її. ОСОБА_7 чіплявся до неї, до старшого сина ОСОБА_12 та просив у нього за щось пробачення. ОСОБА_12 його відштовхнув. Потім ОСОБА_7 чіплявся до сина ОСОБА_13 і вийшов з кімнати. ОСОБА_7 говорив їй, що зробить сюрприз, який вона незабаром побачить. Після чого, ОСОБА_7 пішов до її кімнати, присів біля ліжка навколішки, щось незрозуміле говорив. Посидів біля трьох хвилин, вийшов з будинку і пішов до гаражу. Повернувся і зайшов в кімнату молодшого сина, де вона з дітьми сиділа на ліжку. Оскільки не було світла в будинку, кімната освітлювалася від світла свічки, яка знаходилася на столі. ОСОБА_7 присів на підлогу біля її ніг та торкався них, щось незрозуміле говорив. В цей час вона побачила в правій руці ОСОБА_7 круглий предмет зеленого кольору, ззовні схожий на гранату та на підлозі кільце від гранати. Вона вирішила виводити дітей. ОСОБА_13 залишився в кімнаті, а ОСОБА_12 почала виводити. Коли виводила з кімнати сина ОСОБА_12 відчула поштовх плечем в дверях та побачила, що ОСОБА_7 пробігає повз неї в іншу кімнату. Сина ОСОБА_12 вона заштовхнула в свою кімнату і відбувся вибух;

змістом протоколу слідчого експерименту від 09 лютого 2023 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 та відеозаписом до нього, продемонстрованим в судовому засіданні, згідно яких, обвинувачений ОСОБА_7 розповів обставини події, які він пам`ятає, показав місце, де він знайшов гранати та набої та де він їх в подальшому зберігав, повідомив про події, які йому інкримінуються, продемонстрував свої дії 08 січня 2023 року перед вибухом (т.1 а.с.52-58).

Під час слідчого експерименту, обвинувачений ОСОБА_7 показав, що він 08 січня 2023 року зранку пішов до місцевого магазину де вжив 200-300 грамів горілки та зустрів сусіда ОСОБА_21 . Разом з ОСОБА_21 придбали 1-2 пляшки горілки та пішли до дому до ОСОБА_21 , де протягом дня до вечора, близько 16 години, вживали алкогольні напої. В`ячеслав дав йому живу качку. Потім він повернувся за місцем свого проживання, світло ще було. Зайшов до будинку, качку заніс до душової кімнати. В будинку була потерпіла та її двоє дітей. Всі подальші події він погано пам`ятає. Пригадує, що посварився в будинку з потерпілою, яка сиділа на ліжку в одній із кімнат. Потім пішов в гараж та взяв гранату, яку він раніше знайшов разом з патронами в лісосмузі та зберігав. Гранату взяв з гаражу, «щоб себе підірвати». Граната та патрони знаходились в картонній коробці в гаражі. З гранатою пішов в будинок з метою її демонстрації потерпілій ОСОБА_5 . Вирвав запобіжну чеку з кільцем, в якій кімнаті не пам`ятає. Гранату тримав у лівій руці. Чеку мав намір вставити назад. Як відбувся вибух не пам`ятає. Пам`ятає, що він мабуть перечепився через поріг, в результаті чого граната випала з рук.

Крім цього вказав, що биту зробив сам, з нею ходив по вулицям в селищі на початку війни оборонятися від собак та патрулювати. В територіальній обороні перебував з початку війни біля трьох місяців. Шаблю знайшов біля п`яти років тому.

Під час слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_5 вказувала, що ОСОБА_7 неодноразово здійснював їй погрози. Зокрема, був випадок за три тижні до подій, коли вона спала в своїй кімнаті після роботи та до кімнати заходив ОСОБА_7 , який відкривав простирадло та демонстрував їй гранату та говорив, що нікому її не віддасть. Крім цього, вказувала на випадок, який трапився приблизно за два тижні до події, коли вона прокинулася в ліжку від того, що біля її шиї було лезо від кинджалу, який тримав у руках ОСОБА_7 , та в цей час говорив, що «ти будеш моєю».

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 дала аналогічні показання, підтвердивши, що всі попередні дії обвинуваченого ОСОБА_7 відносно неї вона розцінювала та розцінює зараз як реальну загрозу її життю та здоров`ю.

Крім цього, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 після демонстрації слідчого експерименту за участі обвинуваченого суду пояснила, що раніше ОСОБА_7 демонстрував їй гранату, потім казав що вона навчальна, хизувався, що підірве себе та її. Також зазначила, що ОСОБА_7 перед подіями, що йому інкримінуються погрожував їй ребристою гранатою зеленого кольору. Він їй казав: «пішли на огород, разом полетимо, щоб не трогати дітей. Ти будеш моя».

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні не спростував показання потерпілої в цій частині, підтвердивши, що дійсно, незадовго до інкримінованого йому злочину щодо замаху на умисне вбивство, він з метою залякати потерпілу ОСОБА_5 до її шиї підставив чохол від кинджалу та раніше демонстрував гранату, хоча наміру вбивати потерпілу він не мав.

Під час слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинувачений також вказував на неприязні відносини, що склались останнім часом в нього з потерпілою, яку він ревнував.

Аналізуючи наявність мотиву на вчинення умисного вбивства потерпілої, судом ураховується попередня поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 , яка виражається в діях, що встановлені вище, які потерпіла розцінює як реальну загрозу її життю, а також й те, що з вересня 2022 року між обвинуваченим і потерпілою склались стійкі неприязні відносини через припинення сімейних стосунків, за ініціативи потерпілої, яка не бажала їх продовжувати, а також реальні погрози з використанням кинджалу та демонструванням гранати.

Суд також враховує таку обставину як «надумані ревнощі» з боку обвинуваченого по відношенню до потерпілої, про що він вказував під час його допиту в судовому засіданні та під час проведення слідчого експерименту за його участю.

На думку суду, показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо наміру позбавити себе життя шляхом підриву гранатою не відповідають його фактичним діям та наслідкам, що виникли в результаті його протиправних дій. Зокрема, його перебування в кімнаті разом з потерпілою та її дітьми та вчинення ним фізичних дій щодо зняття запобіжної чеки з кільцем. Тобто, вказані дії додатково свідчать про реальний намір обвинуваченого вчинити інкриміноване йому діяння.

Отже, позиція сторони захисту про відсутність умислу на протиправне заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_5 є неприйнятною.

Суд відхиляє й позицію сторони захисту щодо відсутності доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 263 КК України з огляду на таке.

Захисник посилається на постанову Кримінального касаційного суду Верховного Суду від 04 травня 2023 року №760/6265/22 та вказує, що оскільки обвинувачений ОСОБА_7 носив при собі холодну зброю ударно-дробильної дії дубинку для самозахисту, перебуваючи в той час у територіальній обороні в якості добровольця, то її носіння та використання слід вважати таким, що не має ознак злочину, оскільки ОСОБА_7 діяв в стані крайньої необхідності.

Відповідно до частини першої статті 39 КК України не є кримінальним правопорушенням заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами і якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

Під час судового розгляду судом не встановлено, що виготовлення обвинуваченим ОСОБА_7 холодної зброї ударно-дробильної дії дубинки та її носіння при собі без передбаченого законом дозволу під час пересування по смт. Воскресенське Миколаївського району Миколаївської області протягом 2022 року, було направлено для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує йому чи охоронюваним законом правам обвинуваченого або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави.

Як убачається з показань обвинуваченого ОСОБА_7 , наданих у судовому засіданні, дубинку в 2022 році він носив при собі пару разів щоб відганяти собак, тому що багато людей виїхало і пустували будинки.

Отже, ОСОБА_7 в цій частині обвинувачення, не діяв у стані крайньої необхідності.

Перебування в територіальній обороні в якості добровольця не спростовує винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною другою статті 263 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 стверджував, що в територіальній обороні в якості добровольця він перебував лише близько трьох місяців з моменту повномасштабного вторгнення.

На думку суду, не є релевантним посилання сторони захисту на постанову Кримінального касаційного суду Верховного Суду від 04 травня 2023 року №760/6265/22.

Так, у вказаній постанові Верховним Судом не сформульовано правового висновку щодо крайньої необхідності, а лише зазначені узагальнені показання обвинуваченого, зокрема, що обвинувачений вважає отримання зброї від військових в період його роботи на забезпечення сил територіальної оборони Збройних сил України, тобто фактично за умов, що мають ознаки стану крайньої необхідності.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд уважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 доведеною повністю і кваліфікує його дії:

за частиною першою статті 263 КК України як зберігання, придбання бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу;

за частиною другою статті 263 КК України як носіння, виготовлення іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу;

за частиною другою статті 15, частиною першою статті 115 КК України як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Суд розцінює невизнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 в частині закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство) та відсутність у нього умислу на вчинення цього злочину як намагання уникнути від покарання.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини першої та другої статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі статтею 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Виходячи з висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 17 жовтня 2019 року по справі №205/7091/16-к, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Верховний Суд у постанові від 30 квітня 2020 року по справі №156/549/18 дійшов висновку, що виходячи з мети покарання, що визначена у статті 50 КК України, та принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченому судом не встановлено.

До обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому за частиною другою статті 15, частиною першою статті 115 КК України суд відносить вчинення злочину особою в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до довідки №43-12012023/48015 обвинувачений ОСОБА_7 не судимий.

Згідно з відомостями лікарняних закладів, обвинувачений ОСОБА_7 не перебуває на психіатричному та наркологічному обліку.

Ураховуючи зазначені обставини в їх сукупності, в тому числі, оскільки судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання, ураховуючи принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, характер інкримінованих і доведених протиправних дій обвинуваченого та їх небезпечність, а також дані про його особу, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення (за частиною першою статті 115 КК України) не було доведено до кінця, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання пов`язаного з реальним позбавленням волі,що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде відповідати меті покарання.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно з ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 січня 2023 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено, в тому числі ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 листопада 2024 року строком до 26 січня 2025 року.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_7 необхідно зарахувати у строк покарання час попереднього ув`язнення з 17 січня 2023 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі, при цьому, раніше застосований запобіжний захід відносно нього у виді тримання під вартою необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Відповідно до частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України (КПК України) у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В межах даного кримінального провадження проведено судові експертизи №СЕ-19/115-23/1298-ХЗ, №СЕ-19/115-23/1238-БЛ та витрати на залучення експертів, які документально підтверджені, становлять 2265,36 грн, які необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

Керуючись статтями 366-368, 370, 371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15, частиною першою статті 115, частиною першою статті 263, частиною другою статті 263 КК України та призначити йому наступне покарання:

за частиною другою статті 15, частиною першою статті 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років;

за частиною першою статті 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

за частиною другою статті 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі частини першої статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши, на підставі частини п`ятої статті 72 КК України, у строк покарання час попереднього ув`язнення з 17 січня 2023 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази, що зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області: металеві уламки, запобіжна чека з кільцем, важіль від підривача типу УЗРГМ-2; зразки (проби) з епіцентру вибуху; патрони калібру 5.45 мм в кількості 30 шт.; предмет ззовні схожий на шаблю; предмет ззовні схожий на саморобну биту; футболка сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору схожу на кров; фрагмент тканини з нашаруванням речовини бурого кольору схожу на кров; светр червоного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору схожу на кров; предмет ззовні схожий на корпус гранати типу Ф-1 знищити.

Цивільний позов не заявлявся.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 2265,36 грн.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_22