ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/752/25 Справа № 210/6467/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000459 від 09.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2025 року задоволено прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000459 від 09.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України про арешт майна. Накладено арешт на майно (шляхом накладення заборони відчуження, користування та розпорядження майном), виявлене та вилучене в ході проведення обшуку автомобіля «LEXUS NX 200T» з д.р.н. НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено: - автомобіль «LEXUS NX 200T» з д.р.н. НОМЕР_1 ; - ключі до автомобіля; - технічний паспорт автомобіля; - блокнот та 4 аркуші із записами, упаковано до спеціального пакету RIC 2215553.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що вилучене майно зберігає на собі сліди та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, що встановлюється в ході досудового розслідування, що безумовно відповідає критеріям у ст. 98 КПК України, тому являється речовим доказом та мають доказову базу по кримінальному провадженні №0000459 від 09.10.2024 р.

Із вказаним рішенням слідчого судді не погодилась представник власника майна адвокат ОСОБА_7 , діюча в інтересах ОСОБА_8 , та подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі остання просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, а саме автомобіль «LEXUS NX 200T» з д.р.н. НОМЕР_1 , який за результатами обшуку вилучено разом із ключами від автомобіля та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу., належить ОСОБА_8 , в рамках кримінального провадження №0000459 від 09.10.24р., та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Вказує, що питання про накладення арешту на вилучене майно було вирішено в судовому засіданні без участі власників майна та без повідомлення про розгляд вказаного питання. Оскаржувана ухвала отримана адвокатом ОСОБА_7 на електронну пошту 21.03.2025 р. у відповідь на адвокатський запит від 18.03.2025р.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що власником автомобіля «LEXUS NX 200T» з д.р.н. НОМЕР_1 , який за результатами обшуку вилучено разом із ключами та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_8 з 2020 року.

Звертає увагу, що ухвалою слідчого судді надано дозвіл на обшук автомобіля, однак не на його вилучення. При цьому, дозвіл на обшук надано з метою відшукування речей та документів, які безпосередньо стосуються кримінального провадження, а саме містять на собі сліди злочину, були знаряддям злочину тощо. Під час обшуку перелічені в ухвалі слідчого судді речі і документи не знайдені та не вилучені. Слідчим не зазначено, які саме сліди злочину можуть зберігатися на вилученому автомобілі.

Вказує, що прокурор не обґрунтував відношення вилученого майна до кримінального провадження, зокрема, враховуючи і те, що за змістом як клопотання, так і ухвали слідчого судді неможливо встановити, яким чином особа ОСОБА_8 стосується вказаного кримінального провадження, які гіпотетичні протиправні дії є підставою застосованого арешту. Обґрунтування клопотання на арешт майна будується виключно на диспозиції інших учасників провадження.

Наголошує, що матеріали справи не містять обґрунтування того, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів. Під час обшуку не знайдено жодних речей, документів, які б мали на собі сліди злочину, були знаряддям злочину або використовувались у злочинній діяльності. Також, жодних документів або речей не було знайдено безпосередньо у вилученому автомобілі, що вказує на відсутність підстав для визнання його речовим доказом по вказаному провадженню.

Звертає увагу, що відповідно до матеріалів клопотання, протиправна діяльність за версією слідства велася нібито впродовж 2023-2024рр., в той час як згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу його було отримано у власність ОСОБА_8 у 2020 році. В той період, який взагалі не охоплюється матеріалами кримінального провадження.

Стверджує, що ОСОБА_8 не є учасником кримінального провадження, а тому арештоване майно не підлягає спеціальній конфіскації, конфіскації як виду покарання або відшкодуванню шкоди внаслідок кримінального правопорушення.

Вказує, що прокурором не доведено, що вилучене майно може бути відчужене, передане чи знищене. Доказів того, що хоча б якісь з вищевказаних дій вчинялися ОСОБА_8 , що могло б виправдати накладення арешту, матеріали клопотання і провадження не містять. Прокурором не наведено конкретних доказів та фактів, які б свідчили про обґрунтованість застосування арешт.

Звертає увагу, що при вирішенні питання про накладення арешту, поміж іншого необхідно врахувати наявність обґрунтованої підозри, відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.173 КПК України. Слідчий суддя не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. Слідчий суддя не звернув уваги, що власнику не повідомлялося про підозру, арешт майна ОСОБА_8 є недопустимим. Крім того, особу навіть не викликали на жодні слідчі дії, як то допит, статус особи у кримінальному провадженні не відомий.

Вказує, що матеріалами справи не підтверджено своєчасність подання слідчим (прокурором) клопотання про арешт майна, враховуючи його вилучення 07.02.25р. Таким чином, в силу наведених вище норм законодавства, вилучене майно не може бути арештовано, а підлягає негайному поверненню власнику.

Зазначає, що при здійсненні слідчих дій з обшуку домоволодіння та автомобілів, були присутніми оперативні співробітники, у яких відсутні повноваження на проведення слідчих дій у формі обшуку. Якщо обшук проводять інші особи, окрім слідчого чи прокурора, то це слід вважати суттєвим порушенням умов обшуку, результати такого обшуку відповідно до вимог ст. ст. 86, 87 КПК України не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень і суд не може посилатися на них як на доказ при ухваленні обвинувального вироку.

Колегією суддів встановлено, що оскаржувана ухвала про арешт майна, постановлена 13 лютого 2025 року без виклику сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Отже, строк на оскарження даної ухвали обчислюється з дня отримання копії, представником власника майна оскаржувана ухвала отримана 21.03.2025 року, при цьому апеляційну скаргу подано 25.03.2025 року через систему «Електронний суд», тобто без порушення строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши суддю-доповідача, представника власника майна адвоката ОСОБА_9 , яка просила ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволені клопотання про арешт майна, прокурора ОСОБА_6 , який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно до змісту статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, який є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Як встановлено колегією суддів, 07.02.2025 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомлено про підозру у вчинення кримінальних правопорушень передбачених за ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, у кримінальному проваджені внесеному в ЄРДР за № 0000459 від 09.10.2024 року.

07.02.2025 слідчим проведено обшук автомобіля «LEXUS NX 200T» з д.р.н. НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

- автомобіль «LEXUS NX 200T» з д.р.н. НОМЕР_1 ;

- ключі до автомобіля;

- технічний паспорт автомобіля;

- блокнот та 4 аркуші із записами, упаковано до спеціального пакету RIC 2215553;

Постановою слідчого від 07.02.2025 вилучені речі, визнано речовими доказами на підставі ст. 98 КПК України.

Вилучені в ході обшуку речі та документи в розумінні ч.2 ст. 167 КПК України, є тимчасово вилученим майном.

Разом з тим, власником та користувачем транспортного засобу «LEXUS NX 200T» з д.р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_8 , дата реєстрації транспортного засобу 2020 року, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

З матеріалів провадження слідує, що у кримінальному провадженні №0000459 від 09.10.2024 року, в якому ініційовано клопотання про арешт майна, ОСОБА_8 не повідомлялось про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Більш того у клопотанні про накладення арешту на майно не зазначено, який зв`язок ОСОБА_8 або транспортний засіб LEXUS NX 200T» з д.р.н. НОМЕР_1 мають з даним кримінальним провадженням, щоб на даний час слугувало підставою для втручання у права і свободи власника майна.

Доказів про те, що автомобіль марки LEXUS NX 200T» з д.р.н. НОМЕР_1 підпадає під критерії визначені у ст. 98 КПК України та має відношення до кримінального провадження, матеріали судового провадження не містять.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.02.2025 року надано дозвіл на проведення обшуку ряду речей і документів у кримінальному провадженні № 0000459 від 09.10.2024 року. Надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу LEXUS NX 200T» з д.р.н. НОМЕР_1 , яким користується та являється власником ОСОБА_8 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та вилучення речових доказів та оригіналів документів.

Мотивуючи клопотання про проведення обшуку, слідчий зазначив, що в ході проведення досудового розслідування встановлено активного учасника злочинної організації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який своїми порадами, наданням засобів та усунення перешкод сприяв вчиненню розкрадання бюджетних коштів та інших кримінальних правопорушень співучасниками.

Однак, наведені обставини не вказують на можливість застосування конфіскації вилученого автомобіля або спецконфіскації, забезпечення цивільного позову, оскільки ОСОБА_8 не інкриміновано співучасть у даному кримінальному провадженні та автомобіль, який йому належить на праві власності не є предметом або знаряддям злочину, відповідно до фактичних обставин, викладених в пред`явлених підозрах.

Більш того, вищезазначеною ухвалою слідчого судді, надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля, в ході проведення якого оглянуто автомобіль, отже здійснені всі можливі заходи для виявлення предметів та документів, які можуть містити на собі інформацію важливу для даного кримінального провадження, при цьому відсутні підстави для вилучення та накладення арешту самого автомобіля, з урахуванням того, що його власник не є учасником кримінального провадження.

За приписами ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону,а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ накладення арешту на майно має бути законним, переслідувати легітимну мету та пропорційним меті, яка переслідується,а не бути надмірним обтяженням для особи.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження серед іншого є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Апеляційний суд звертає увагу, що позиція слідчого, прокурора щодо необхідності арешту майна має ґрунтуватись на відповідних доказах, на підставі яких в силу частини першої статті 84 КПК України слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Як убачається зі змісту ухвали слідчого судді, розглядаючи клопотання, слідчий суддя при накладенні арешту на майно фактично обмежився лише наведенням фактичних обставин, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту на вилучене майно необхідне для забезпечення можливості встановлення важливих обставин в кримінальному провадженні, проте, не зазначив жодного обґрунтування, які саме докази на це вказують, зокрема, об`єктом яких саме кримінально протиправних дій та у який спосіб використано це майно або знаряддям при вчиненні яких саме дій та у який спосіб воно використано; які саме сліди воно на собі зберегло; які саме відомості та щодо яких обставин, які мають значення для провадження, воно містить, яку роль займає власник майна у даному кримінальному провадження та як незастосування арешту щодо конкретних речей унеможливить використання їх як доказів у кримінальному провадженні, під час досудового розслідування за правовою кваліфікацією ч.ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

За таких обставин, слідчий суддя не дотримався зазначених вимог закону та у відсутність правових підстав, наклав арешт на автомобіль LEXUS NX 200T» з д.р.н. НОМЕР_1 , який не має жодного відношення до викладених обставин, у даному кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання, а також з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. При цьому не навивши обґрунтованих мотивів такого рішення, такого обґрунтування не містить і клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області.

Таким чином, з огляду на викладені обставини, апеляційний суд не вбачає підстав для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки накладення арешту на належне майно ОСОБА_8 не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Разом з цим, на думку колегії суддів, виявлений та вилучений блокнот та 4 аркуші із записами може містити на собі інформацію, яка стосуються даного кримінального провадження та може вплинути на подальше досудове розслідування, а тому вилучені речі, потребують подальшого дослідження та неможливості їх пошкодження, псування або знищення. Вилучення блокноту та 4 аркуші із записами, жодним чином не впливатиме на ступінь втручання у права і свободи власника майна, оскільки зазначене майно може містити на собі докази вчинення злочину.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що володіння майном повинно бути законним. Зокрема, у рішенні «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року ЄСПЛ зазначив, що ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свободмістить три окремі норми: 1) проголошує принцип мирного володіння майном; 2) стосується випадків позбавлення майна і підпорядковує його певним умовам; 3) визнає, що держави мають право, зокрема, контролювати використання майна відповідно до загальних інтересів шляхом запровадження законів, які вони вважають необхідними для забезпечення такої мети.

Для з`ясування наявності порушення вказаної норми щодо позбавлення майна необхідно встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції. Таке втручання повинно бути законним і не свавільним (рішення у справах «Фрізен проти Російської Федерації» від 24 березня 2005 року, «Бакланов проти Російської Федерації» від 09 червня 2005 року, «Коновалов проти Російської Федерації» від 24 травня 2007 року).

В даному випадку накладення арешту на блокнот та 4 аркуші із записами необхідний для збереження речових доказів та відповідно дослідження даних, які на них містяться задля підтвердження або спростування належності до кримінального провадження №0000459.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В свою чергу, п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України встановлює, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

За таких обставин, колегія суддів, вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з винесенням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000459 від 09.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України про арешт майна, а саме:

- автомобіль «LEXUS NX 200T» з д.р.н. НОМЕР_1 ;

- ключі до автомобіля;

- технічний паспорт автомобіля;

- блокнот та 4 аркуші із записами, упаковано до спеціального пакету RIC 2215553 -скасувати.

Клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000459 від 09.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, виявлене та вилучене в ході проведення обшуку автомобіля «LEXUS NX 200T» з д.р.н. НОМЕР_1 , а саме: блокнот та 4 аркуші із записами, упаковано до спеціального пакету RIC 2215553.

В частині накладення арешту на майно виявлене та вилучене в ході проведення обшуку, а саме:

- автомобіль «LEXUS NX 200T» з д.р.н. НОМЕР_1 ;

- ключі до автомобіля;

- технічний паспорт автомобіля, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді