Березівський районний суд Одеської області
18.03.2025
Справа № 494/435/20
Провадження № 1-кп/494/23/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 року м. Березівка

Березівськиий районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Березівка матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 14.01.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

29.04.2020 року до Березівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з доданими документами за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 122 КК України.

Вказана справа перебувала у судді ОСОБА_7 та після його відставки, згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 14.12.2021 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_8 .

Відповідно до розпорядження №255 від 08.11.2023 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ вбачається, що вказана справа підлягає повторному розподілу між суддями у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_8 .

На підставі викладеного, 08.11.2023 року канцелярією суду проведено повторний автоматизований розподіл даної судової справи та визначено суддю Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 10.11.2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25.07.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

20.01.2025 року від захисника обвинуваченого на адресу суду надійшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі, також просив цивільний позов потерпілого залишити без розгляду.

В судовому засіданні 18.03.2025 року обвинувачений та його захисник просили задовольнити вищевказане клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінчення строку давності, кримінальне провадження просили закрити а цивільний позов залишити без розгляду.

Прокурор клопотання підтримав та вважав наявними підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження.

Потерпілий у судовому засіданні частково визнав клопотання, не заперечував щодо закриття провадження, але просив продовжити розгляд цивільного позову.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання та матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284,288 Кримінального процесуального кодексу України).

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину невеликої тяжкості.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до нетяжкого злочину.

Реалізуючи вимоги ч.ч. 2,3 ст. 49 КК України, роз`яснення п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами законодавства України про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили не тільки минули певні строки давності, а й не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкого чи особливо тяжкого.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого, закінчився строк давності, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8 ст. 284 КПК України).

Водночас, як зазначив представник обвинуваченого та обвинувачений у судовому засіданні, що ОСОБА_4 наполягає на закритті кримінального провадження та з наслідками закриття ознайомлений.

Також, суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа): досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав, за ч.1 ст. 122 КК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 288КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Таким чином, наявні передбачені п. 3 ч.1 ст.49 КК України підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, оскільки строк притягнення його до кримінальної відповідальності сплинув та обвинувачений надав згоду свою на його звільнення від кримінальної відповідальності.

У справі також потерпілим заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» роз`яснено, що в разі закриття кримінальної справи цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілих можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284-286, 288, 369-372, 376 КПК України, ст. 49,106 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України на підставі ст.49,106 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000017 закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1