Номер провадження 1-кс/201/5407/2024
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурор Селидівського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження № 0002827, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 вересня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Мирне Слов`янського району Донецької області, громадянина України, зі слів маючого повну середню освіту, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

встановив:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 , за погодженням з погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурор Селидівського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 поданого в межах кримінального провадження № 0002827 , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 вересня 2024 року.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях за процесуального керівництва прокурорів відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002827 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України за наступних обставин.

Після початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України, але не пізніше 07.03.2022 (більш точний час органом досудового розслідування не встановлений) представником іноземної організації співробітником «командования внутренних войск министерства внутренних дел ДНР», з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці, шляхом здійснення проти неї підривної діяльності, з використанням акаунту авторизованого в месенджері «Telegram», під ідентифікатором: id , залучено до співробітництва громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий у свою чергу, використовуючи акаунт авторизований в месенджері «Telegram» під номером телефону НОМЕР_1 , створив чат у месенджері «Telegram» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 для ведення підривної діяльності проти України, у тому числі збору інформації про переміщення та дислокацію сил оборони України. Так, збір вищевказаної інформації вказаною особою налагоджено через мережу користувачів месенджеру «Telegram», котрі проживають на усій території України, та є учасниками зазначеного чату, яких ОСОБА_7 залучив до конфіденційного співробітництва.

Так, з вищевказаних мотивів та метою, ОСОБА_7 , з використанням акаунту авторизованого в месенджері «Telegram» під номером телефону НОМЕР_1 , залучив до конфіденційного співробітництва громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , акаунт котрого авторизований в месенджері «Telegram» під номером телефону НОМЕР_2 .

Так, встановлено, що громадянин України України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуваючи у селищі Мирне Слов`янської ТГ Краматорського району Донецької області (більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, систематично, з ідеологічних мотивів та метою надання допомоги іноземній державі у проведенні підривної діяльності проти України, використовуючи власний акаунт в месенджері «Telegram», авторизований під номером телефону НОМЕР_2 , у період з 24.01.2023 до 21.08.2024, здійснив збір та передав ОСОБА_7 , авторизованому в месенджері «Telegram» під номером телефону НОМЕР_1 , в особистій переписці інформацію про переміщення та дислокацію сил оборони України, про розміщення укріплень, інженерних споруд та про результати ракетно-артилерійських обстрілів з боку держави-агресора на території Слов`янської ТГ Краматорського району Донецької області, з усвідомленням, що така інформація буде використана державою-агресором так її представниками у проведенні підривної діяльності проти України.

У свою чергу ОСОБА_7 , діючи з вищевказаних мотивів та метою, передавав отриману інформацію вищевказаному представнику іноземної держави співробітнику «командования внутренних войск министерства внутренних дел ДНР».

У той же час, з метою забезпечення конспірації та приховування слідів злочинної зазначених осіб, між ними було обумовлено схему видалення надісланої інформації.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, інформаційній безпеці України: наданні представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

09 жовтня 2024 року о 11 годині 40 хвилин ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України.

09 жовтня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

11 жовтня 2024 року слідчим суддею Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 грудня 2024 року, без визначення розміру застави.

Внаслідок складності кримінального провадження ще необхідно виконати певний обсяг слідчих та процесуальних дій, а саме: зняти гриф секретності (розсекречення) матеріалів відповідно до яких проводились негласні слідчі (розшукові) дії з клопотання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, ухвали згідно з якою слідчим суддею надано дозвіл та доручення в порядку ст. 40,41 КПК України, отримати та опрацювати висновки комп`ютерно-технічних експертиз, провести огляди виявлених в ході експертиз матеріалів та провести їх порівняння із відомостями, отриманими в ході проведення НСРД, визначити остаточну кваліфікацію кримінального правопорушення та оголосити про підозру особам, які причетні до вчинення кримінального правопорушення в остаточній редакції, виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Проведення вказаних експертних досліджень та слідчих (розшукових) дій потребує значного проміжку часу, а після отримання висновку вищевказаних експертиз, з урахуванням зазначених у них відомостях, може виникнути потреба в проведенні інших слідчих (розшукових) дій.

На думку слідчого, що погоджено з прокурором, підозрюваному ОСОБА_4 слід продовжити застосований до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, наявність яких у клопотанні обґрунтована наступним.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується, тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавленням волі, з конфіскацію майна, тож розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання його винним, з метою ухилення від кримінальної відповідальності останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом зміни місця свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон або на окуповану територію.

Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що у разі не продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній маючи доступ до власних облікових записах у застосунку «Телеграм» може за допомогою іншого пристрою видалити відповідні дані що стосуються інкримінованих йому дій та повідомити осіб, котрим він поширював інформацію і які також можуть видалити сліди переписок з ним.

Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у даному кримінальному провадженні.

Тим більше, на теперішній час органом досудового слідства не встановлені всі особи, причетні до вчинення цього кримінального правопорушення, а також свідки, показання яких можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що у випадку не продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, створить передумови для продовження спілкування останнього з зазначеними особами та можливого впливу на достовірність показань свідків у даному кримінальному провадженні.

Ризик незаконного впливу на експертів є актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання за необхідності показань від осіб, які є експертами, у кримінальному провадженні, а саме шляхом їх безпосереднього допиту в судовому засіданні відповідно до положень ст. ст. 23, 356 КПК України.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. На теперішній час у провадженні призначено комп`ютерно-технічну експертизу щодо телефона вилученого у підозрюваного, яка триває.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може попередити інших невстановлених осіб, з якими підтримував контакт для здійснення протиправної діяльності, про необхідність зміни акаунту чи засобів зв`язку, чим унеможливить подальше документування злочину.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 в умовах воєнного стану ініціативне надавав допомогу представнику іноземної держави у веденні підривної діяльності проти України, а його лояльне налаштування до окупаційних військ РФ у разі не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може створити передумови для продовження інкримінованого злочину або ж вчинення нового.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, під час дії воєнного стану за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, з огляду на положення ч. 6 ст. 176, ч.3 ст.183 КПК України, до нього може бути застосований лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із чим, неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів не обґрунтовується. При цьому, з огляду на підозру та наведені вимоги закону слідчий суддя має право не визначати розмір застави.

За наведених обставин слідчий за погодженням із прокурором клопочить про продовження застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та просила його задовольнити з наведених у клопотанні підстав.

Додатково надала ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2024 року про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 4 місяців, тобто до 09 лютого 2025 року, копію протоколу проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 від 09.10.2024 року та копію його паспорту.

Слідчий ОСОБА_6 в судовому засіданні в обгрунтування наведених у клопотанні ризиків додатково зазначив, що підозрюваний ОСОБА_4 проживає у місті, яке знаходиться за 12 кілометрів від лінії розмежування, що створює передумови для безперешкодного переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Тим більше, перебуваючи неподалік від лінії фронту біля військовослужбовців, підозрюваний зможе продовжити вчиняти інкриміноване йому кримінальне правопорушення або вчинити інше. Також ОСОБА_4 може змінити спосіб входу до акаунту в телеграм, а також видалити інформацію щодо вчинення ним інкримінованого злочину.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що до моменту затримання проживав разом із своїм батьком та старшою сестрою за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказав, що вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України визнає повністю та пояснив, що із ОСОБА_7 він знайомий з часів навчання та спілкувався з ним до 2014 року. В подальшому спілкування перервалося через те, що ОСОБА_7 виїхав з міста. В 202 року ОСОБА_7 написав йому в соціальній мережі «Однокласники» і вони продовжили спілкування. Повідомив, що ОСОБА_7 знаходиться на території рф. Зазначив, що він передав інформацію щодо розміщення бронетехніки військовослужбовці ЗСУ ОСОБА_7 близько 10 разів, починаючи з початку 2022 року. На той час він був лояльне налаштований до окупаційної влади, на даний вже усвідомив та змінив свої погляди.

Заперечував проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного ОСОБА_4 , посилаючись на необґрунтованість поданого клопотання та недоведеність заявлених ризиків, які існували на момент застосування запобіжного заходу. На переконання захисника, на даний час наведені прокурором ризики втратили свою актуальність.

Просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання, де останній буде перебувати під наглядом родини та запевнив, що ОСОБА_4 буде з`являтися до слідчого, прокурора та суду.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, зокрема, доводи прокурора щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України, позицію сторони захисту, проаналізувавши та зіставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до частини 4 статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Разом із цим, положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 3 ст. 199 КПК України встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав, які б свідчили про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує наступні обставини.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Під час розгляду клопотання встановлено, що групою слідчих слідчого відділу 2 управління (с дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях розслідується кримінальне провадження № 0002827, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

09 жовтня 2024 року о 11 годині 40 хвилин підозрюваного ОСОБА_4 затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, про що складено протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

09 жовтня 2024 року старшим слідчим в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_8 в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11 жовтня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 07 грудня 2024 року, без визначення розміру застави.

На підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 04 грудня 2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002827 внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування від 05 вересня 2024 року за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України продовжено до 4 місяців, тобто до 09 лютого 2025 року включно.

На даний час у даному кримінальному провадженні необхідно виконати певний обсяг слідчих та процесуальних дій, зокрема, зняти гриф секретності (розсекретити) матеріали відповідно до яких проводились негласні слідчо (розшукові) дії - з клопотання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, ухвали згідно з якою слідчим суддею надано дозвіл та доручення в порядку ст. 40,41 КПК України, отримати та опрацювати висновки комп`ютерно-технічних експертиз, провести огляди виявлених в ході експертиз матеріалів та провести їх порівняння із відомостями, отриманими в ході проведення НСРД, визначити остаточну кваліфікацію кримінального правопорушення та оголосити про підозру особам які причетні до вчинення кримінального правопорушення в остаточній редакції; виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Отже, отримання результатів зазначених процесуальних дій зі збору доказів у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 93 КПК України, має суттєве значення для доказування у кримінальному провадженні та потребує додаткового часу і це цілком доведено стороною обвинувачення під час розгляду клопотання.

Сукупність зібраних органом досудового розслідування доказів поза розумним сумнівом доводить причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину, що підтверджується достатніми на цьому етапі слідства доказами, які містяться у матеріалах досудового розслідування: у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002827 від 05.09.2024 року, у повідомленні про виявлення кримінального правопорушення за підписом першого заступника начальника ГУ начальника 2 управління ( з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях за №78/2/2/1-289 від 04.09.2024 року, у повідомленні щодо виконання доручення слідчого за підписом начальника ГВ КР 2 управління ( з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях за №78/2/2/1-3162 від 03.10.2024 року, у протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 30.09.2024 року, у протоколі обшуку за участі підозрюваного ОСОБА_4 від 09.10.2024 року, у протоколі затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 09.10.2024 року, у протоколі проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 від 09.10.2024 року.

Отже, наведені вище обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, що у достатній мірі доведено прокурором під час розгляду клопотання.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Тож, для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення.

На переконання слідчого судді, такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження наявності зазначених у клопотанні ризиків і докази, надані останнім на підтвердження своїх доводів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором під час розгляду клопотання доведена наявність достатніх підстав вважати, що продовжують існувати дотепер ризики можливих спроб підозрювано ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється.

На підтвердження продовження існування передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику свідчать такі обставини, як тяжкість покарання у вигляді п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим та вагомість наявних доказів про вчинення останнім інкримінованого злочину.

Тим більше, підозрюваний ОСОБА_4 зареєстрований та проживає у селищі Мирне Слов`янської ТГ Краматорського району Донецької області, яке на даний час є прифронтовим містом і знаходиться приблизно за 12 кілометрів від лінії розмежування та активних бойових дій, що є тими обставинами, які можуть спонукнути підозрюваного ОСОБА_4 до перетину даної лінії та переховування та тимчасово окупованій території України чи виїхати за кордон України з метою уникнення можливого покарання.

Слідчий суддя погоджується із обґрунтуванням та доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, підозрюваного ОСОБА_9 , експерта у цьому ж кримінальному провадженні.

Тим більше, на даний час органом досудового слідства не встановлені всі особи причетні до вчинення даного злочину, а також свідки протиправної діяльності, тож у разі не продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, це може створити передумови для продовження спілкування підозрюваного з вказаними особами та впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя вважає доведеним продовження існування передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику можливих спроб підозрюваного ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, з огляду на місце проживання останнього у селищі Мирне Слов`янської ТГ Краматорського району Донецької області, а саме у прифронтовому місті та тій частині області, де на теперішній час розміщуються підрозділи Збройних Сил України та інші утворені відповідно до законів України військові формування, а також на лояльне налаштування підозрюваного до окупаційної влади.

Діставшись висновку про продовження існування наведених вище ризиків, слідчий суддя звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Відтак, слідчий суддя погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає наявність існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

Поряд із цим, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведені заявлені у клопотанні ризики можливих спроб підозрюваного ОСОБА_4 знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з підстав відсутності достатнього обґрунтування на підтвердження існування цих ризиків.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості клопотання та недоведеності ризиків слідчий суддя відхиляє з мотивів, наведених у цьому рішенні.

Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, який має повну середню освіту, не одружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також зважає на вид і ступінь встановлених ризиків, тяжкість інкримінованого злочину, обстановку в якій вчинено злочин, зокрема, у період воєнного стану в країні, вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, яка передбачає можливість застосування єдиного запобіжного заходу у даному випадку у виді тримання під вартою, а тому приходить до висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою відносно підозрюваного.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тож, в цьому контексті слідчий суддя вважає доводи сторони захисту щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту непереконливими, адже, з урахуванням наведених вище обставин, цей запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде відповідати тяжкості інкримінованого злочину та характеру наявного суспільного інтересу.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого, що погоджене із прокурором ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та є таким, що підлягає задоволенню, а тому відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 01 лютого 2025 року включно.

Відповідно до абзацу третього частини 4 статті 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, слідчий суддя не визначає розмір застави підозрюваному.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186-187, 193-194, 196, 197, 199, 309, 369-372, 395, 615 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_6 погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурор Селидівського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження № 0002827, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 вересня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити в межах строку досудового розслідування до 01 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою є 01 лютого 2025 року включно.

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 09 годині 00 хвилин 09 грудня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1