ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 610/3328/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/547/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: приведення вироку
у відповідність до вимог Закону
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю засудженого ОСОБА_7 , з участю його захисника ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 22 11 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку.

Звільнено ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 20 04 2023 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Звільнено ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 20 04 2023 на підставі ч.1 ст.70 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Постановлено вважати засудженим ОСОБА_7 за вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 20 04 2023 за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі та відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 02 2023 остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 6 років 3 місяців позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 22 11 2024 року та зменшити розмір призначеного йому остаточного покарання у виді 6 років 3 місяців позбавлення волі.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду засуджений та його захисник адвокат ОСОБА_8 брали участь у режимі відеоконференції й підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі та пом`якшити остаточне покарання, призначене ОСОБА_7 .

Прокурор ОСОБА_6 не вбачав підстав для задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, думку захисника та прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дотримався в повній мірі таких вимог закону при ухваленні рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що 06 вересня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання у ДУ «ПВК (№17)», про вирішення питання щодо приведення вироку від 20 04 2023 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18 07 2024 (далі Закон №3886-IX).

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 20 04 2023 ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання: за ч.2 ст.185 КК України - п`ять років позбавлення волі; за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України три роки позбавлення волі; за ч.2 ст.309 КК України два роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання п`ять років позбавлення волі.

В силу ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Бердичівського міськрайсуду Житомирської області від 24 лютого 2023 року за ч.2 ст.307 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань призначено остаточне покарання шість років три місяці позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 23 05 2023. Сума завданої матеріальної шкоди за цим вироком за епізодом від 08 01 2018 становить 238,22 грн., за епізодом від 14 01 2018 становить 238,32 грн., за епізодом від 21 01 2018 становить 238,32 грн., за епізодом від 22 01 2018 становить 238,22 грн., за епізодом від 12 01 2019 становить 248,25 грн., за епізодом від 13 01 2019 становить 248,25 грн., за епізодом від 17 01 2019 становить 248,25 грн., за епізодом від 22 01 2019 становить 248,25 грн., за епізодом від 20 0 2019 становить 227,12 грн.

Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24 02 2023 ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна. Вирок набрав законної сили 31 03 2023.

Так, Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон №3886-ІХ, який набрав чинності 09 серпня 2024 року.

З набранням чинності Законом №3886-IX зазнали змін положення ст.51 КУпАП.

Порівняно з попередньою редакцією цієї статті зазначені зміни передбачають, зокрема збільшення мінімального порогу відмежування адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, шахрайства, привласнення або розтрати з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21) зміна в ст.51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст.185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) в тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинене як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караним, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст.185 КК України.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян грошова сума розміром у 17 грн., встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Отже, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня звітного року.

Зі змісту вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 20 04 2023 вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ст.185 КК України, ОСОБА_7 вчинив за епізодом від 08 01 2018, чим завдав збитки у сумі 238,22 грн., за епізодом від 14 01 2018 - 238,32 грн., за епізодом від 21 01 2018 - 238,32 грн., за епізодом від 22 01 2018 - 238,22 грн., за епізодом від 12 01 2019 - 248,25 грн., за епізодом від 13 01 2019 - 248,25 грн., за епізодом від 17 01 2019 - 248,25 грн., за епізодом від 22 01 2019 - 248,25 грн., за епізодом від 20 04 2019 - 227,12 грн.

Станом на 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762,00 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 881,00 грн.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921,00 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 960,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 1762,00 грн (881*2=1762), 1921 грн (960,50*2=1921).

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, за вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 20 04 2023 діями ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду за епізодом від 08 01 2018 у сумі 238,22 грн., за епізодом від 14 01 2018 - 238,32 грн., за епізодом від 21 01 2018 - 238,32 грн., за епізодом від 22 01 2018 - 238,22 грн., за епізодом від 12 01 2019 - 248,25 грн., за епізодом від 13 01 2019 - 248,25 грн., за епізодом від 17 01 2019 - 248,25 грн., за епізодом від 22 01 2019 - 248,25 грн., за епізодом від 20 04 2019 - 227,12 грн.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи те, що вартість викраденого майна за епізодами від: 08 01 2018, 14 01 2018, 21 01 2018, 22 01 2018, 12 01 2019, 13 01 2019, 17 01 2019, 22 01 2019, 20 04 2019 становила: 238,22 грн., 238,32 грн., 238,32 грн., 238,22 грн., 248,25 грн., 248,25 грн., 248,25 грн., 248,25 грн., 227,12 грн., тобто сума завданої шкоди була меншою за розмір з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме у 2018 році 1762,00 грн, у 2019 році 1921,00 грн, то апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що вчинені обвинуваченим діяння не підпадають під кримінально карані, передбачені Особливою частиною КК України.

Разом з цим, що стосується прохання засудженого про пом`якшення призначеного йому остаточного покарання, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Зміна обсягу обвинувачення у даному випадку не впливає на призначене судом першої інстанції остаточне покарання, враховуючи обставини скоєних ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та особу засудженого, який раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення злочинів, які під дію Закону №3886-IX не підпадають та за вчинення яких йому і було призначено реальне покарання у виді позбавлення волі.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання засудженого про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку,повно з`ясував обставини, які мають значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення, а тому ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 22 11 2024 року слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.4 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426, 537-539 КПК України, ст. 81 КК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 22 11 2024 року про вирішення питання, пов`язаного із приведенням вироку у відповідність до вимог Закону, стосовно засудженого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

___________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4