Справа № 199/3356/25
ВИРОК

іменем України

09.04.2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 від 30.01.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля Донецької області, громадянина України, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не маючого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 24.05.2024 Добропільським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст.75,76, КК України звільнити від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік;

- 04.09.2024 Добропільським міськрайонним судом за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, відповідно до ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді 2 років та 1 місяця обмеження волі;

- 10.12.2024 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , який 10.12.2024 був засуджений вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області за ч. 2 ст. 309 КК України, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР із подальшими змінами та доповненнями, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу згркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 5.02.1995 № 62/95-ВР із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 доку «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» із подальшими змінами та доповненнями, знов вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом психотропних речовин, за наступних обставин.

Так, 30.01.2025, приблизно о 13:15 год., точний час не встановлений, ОСОБА_5 проходив повз шахту «Алмазну» в напрямку вул. Кисловодської м.Добропілля Покровського району, Донецької області, де на узбіччі дороги знайшов на землі зіп-пакет, в середині якого знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору.

Розуміючи, що всередині даного зіп-пакету знаходиться психотропна речовина, ОСОБА_5 підняв його з землі, тобто незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, поклав її до одягненої на ньому куртки, тим самим почав зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.

Цього ж дня, приблизно о 15:34 год. ОСОБА_5 , маючи при собі зіп-пакет, в середині якого находилась психотропна речовина, рухаючись по вул. Кисловодській у Добропілля Донецької області, був зупинений працівником поліції біля буд. №129 з метою перевірки документів на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», під час чого останній повідомив, що в нього при собі мається психотропна речовина.

В подальшому, в період часу з 15:40 год. до 16:03 год., в присутності двох понятих, був проведений огляд місця події, в ході якого ОСОБА_5 добровільно, з одягненої на ньому куртки, надав для огляду зіп-пакет, в середині якого знаходилась кристалічна речовина білого кольору масою - 0,7079 г, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин- 1-іл-пентан-1-он). Маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) становить - 0,5695 г. яку останній незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту, будучи особою, яка протягом року засуджена за ст. 309 КК України.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.2 ст.309 КК України, що виразились у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчинені особою протягом року після засудження за статтею 309 Кримінального кодексу України.

При цьому, у кримінальному провадженні 12 березня 2025 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Сторони узгодили призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10.12.2024 призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

При цьому, сторони підтвердили, що розуміють і усвідомлюють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, в тому числі і умисного, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги чинного кримінального та кримінально-процесуального законодавства, просив вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання, з видом та мірою якого він згоден.

Захисник ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає вимогам закону та інтересам його підзахисного.

Суд заслухав учасників кримінального провадження та переконався, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, який в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб. Взяті обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем мешкання, раніше судимий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, не працевлаштований, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом синдром залежності від алкоголю, вживання канабіноїдів із шкідливими наслідками, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, є щире каяття, обставин, які обтяжують покарання, не встановлено, суд вбачає наявність достатніх підстав для призначення ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Згідно з протоколом затримання ОСОБА_5 на виконання вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10.12.2024 був затриманий 14.03.2025 року.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_5 за сукупністю вироків слід частково приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10.12.2024 року, призначивши остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому покарання, яке узгоджене сторонами.

Оскільки у вказаному кримінальному провадженні запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, початок строку відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з дня проголошення вироку у цьому кримінальному провадженні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 475, ч.15 ст. 615 КПК України, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12 березня 2025 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутної частини покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2024 року, остаточно призначити ОСОБА_5 за сукупністю вироків покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 09.04.2025 року.

Речові докази у кримінальному провадженні: сейф пакет №6093166 із порошкоподібною речовиною масою 0,6885г, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено - РУР(1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан- 1-он) знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на корить держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/105-25/1018-НЗПРАП від 04.02.2025 в розмірі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 (вісімдесят) копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1