ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа № 488/204/25
Провадження № 1-кп/477/345/25
УХВАЛА

(повний текст)

23 січня 2025 року м.Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001052 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2025 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області на підставі ухвали Миколаївського апеляційного суду від 21 січня 2025 року для розгляду за підсудністю надійшов обвинувальний акт з додатками, передбаченими ч.4 ст. 291 КПК України, щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: в умисному протиправному заподіянню смерті іншій особі; ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових приписів, без передбаченого законом дозволу.

У підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 23 січня 2025 року.

Своє клопотання прокурор обґрунтовував тим, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, санкція частини 1 статті 115 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, а також існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Підставами вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування є те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів з покаранням у вигляді позбавлення волі до 15 років. Крім того, підозрюваний офіційно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та за вказаним місцем реєстрації не проживає тривалий проміжок часу, а в м. Миколаєві офіційної реєстрації та власного житла не має. Підозрюваний ОСОБА_4 не одружений, має малолітню дитину, але свої батьківські обов`язки по догляду за дитиною не виконував, через що 11.04.2024 рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва його було позбавлено батьківських прав, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків. ОСОБА_4 постійного місця роботи та стабільного легального джерела прибутку не має, що у сукупності з зазначеними вище обставинами свідчить про відсутність у нього чинників, які б утримували його від вчинення спроб переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою, він може вжити заходів до здійснення тиску на свідків, які є його знайомими з метою зміни ними показів на його користь, у тому числі шляхом погроз застосування насильства, про що свідки у кримінальному провадженні неодноразово заявляли.

Підставою вважати, що ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, є те, що підозрюваний раніше неодноразово судимий за вчинення особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я, тяжких корисливих злочинів, останній раз 31.01.2024 року, маючи до цього не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст.357 КК України, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин, за що до моменту обрання йому запобіжного заходу відбував покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» та ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 05.11.2024 року, звільнений від покарання, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. ОСОБА_4 до свого ув`язнення офіційно працевлаштований не був, не мав стабільного легального джерела прибутку, за місцем проживання характеризувався негативно, згідно з характеристикою за місцем мешкання притягався до адміністративної відповідальності, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів. Крім того, у провадженні інших судів перебувають кримінальні провадження відносно ОСОБА_4 , які на даний час ще не розглянуті.

Зазначає, що оскільки ОСОБА_4 офіційно не працює та не мас стабільного джерела доходів застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним.

Вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений заперечував щодо клопотання прокурора та просив застосувати до нього запобіжний захід у виді застави в межах визначених законом.

Захисник підтримала свого підзахисного та просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки докази, що підтверджують ризики є сумнівними та не можуть бути взяті до уваги.

Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали, а також матеріали судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду від 23.11.2017 року у справі № 1-р/2017, запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують передбачене частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 Кодексу).

Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

Як скеровує практика ЄСПЛ тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії», справа «Харченко проти України»).

З огляду на матеріали судового провадження строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 спливає 23.01.2025 року.

Наразі кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового засідання, об`єктивно закінчити розгляд кримінального провадження та ухвалити рішення до закінчення строку обраного запобіжного заходу неможливо. В зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає невідкладному розгляду.

Під час досудового розслідування 08 листопада 2024 року року ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м.Миколаєва обвинуваченому був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений, строк дії якого спливає 23.01.2025 року.

Приймаючи рішення щодо міри запобіжного заходу, суд керується тим, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як убачається з досліджених матеріалів існує обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні ним особливо тяжкого злочину проти життя і здоров`я, що спричинило смерть потерпілого, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад 10 років. А також щодо вчинення ним тяжкого злочину, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до 7 років.

Обґрунтованість підозри була предметом дослідження під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому під час досудового розслідування.

Суд погоджується з тим, що не зменшилися та продовжують існувати наступні ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу, а саме: переховування обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Підставами вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування, суду є те, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, максимальне покарання за вчинення яких передбачене у вигляді позбавлення волі до 15 років і, усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинене та тяжкість покарання, з метою уникнення можливої відповідальності може ухилитись від суду.

Ризик щодо вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень підтверджується інформацією, що міститься у вимозі УІАП ГУНП від 21.10.2024 року, з огляду на яку обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я, тяжких корисливих злочинів.

Крім того, у провадженні інших судів перебувають кримінальні провадження відносно ОСОБА_4 , які на даний час ще не розглянуті, що підтверджується відповіддю на запит Окружної прокуратури м. Миколаїв Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 22.01.2025 року Вих № 01-16/ЕП-27-25-Вих.

Ризик здійснення тиску на свідків, які є його знайомими, з метою зміни ними показів на його користь, в тому числі шляхом погроз застосування насильства, підтверджується протоколом допиту слідчим суддею Корабельного районного суду м.Миколаєва від 14.03.2024 року свідка ОСОБА_6 , який висловив побоювання за своє життя та здоров`я, а також своєї сім`ї, через можливі дії з боку обвинуваченого.

Обвинувачений офіційно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та за вказаним місцем реєстрації не проживає тривалий проміжок часу, а в м. Миколаєві офіційної реєстрації та власного житла не має. Не одружений, має малолітню дитину, але свої батьківські обов`язки по догляду за дитиною не виконував, через що 11.04.2024 рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва його було позбавлено батьківських прав. ОСОБА_4 постійного місця роботи та стабільного легального джерела прибутку не має.

Тобто, обвинувачений не має сталих соціальних зв`язків та офіційного джерела доходів, що у сукупності з зазначеними вище обставинами свідчить про відсутність у нього чинників, які б утримували його від протиправної поведінки та забезпечили належне виконання процесуальних обов`язків.

Докази зворотного суду не надані.

Таким чином, оскільки існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 особливо тяжкого злочину, який є насильницьким, в результаті якого настала смерть людини, а також тяжкого злочину, в сукупності з усвідомленням ним тяжкості та невідворотності покарання, існування ризику впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то за таких обставин суд приходить до висновку щодо доцільності продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів, є недоцільним, так як більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам.

Разом з тим, з огляду на практику ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до частини четвертої статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою міроюгарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Отже, положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на наступні критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до статті 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також, за певних обставин, - шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів.

Частиною 5 статті 183 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у розмірі - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням вищезазначеного, обставин кримінальних правопорушень, майнового стану обвинуваченого, даних про особу обвинуваченого, встановлених ризиків, відповідно до статті 177 КПК України, положень частини третьої статті 183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, як альтернативу обраному запобіжному заходу у виді тримання під вартою, у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який, на думку суду, у разі внесення застави буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом

Крім цього, роз`яснити обвинуваченому порядок внесення застави, обов`язки, які покладаються на обвинуваченого, у разі внесення застави та наслідки невиконання таких обов`язків.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 314-315, 369-372, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 23 січня 2025 року по 23 березня 2025 року включно з утриманням його в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали по 23 березня 2025 року включно.

Визначити як альтернативу даному запобіжному заходу обвинуваченому ОСОБА_4 заставу в розмірі 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

прибувати до суду за викликом;

не відлучатися із м.Миколаєва без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у цьому кримінальному провадженні.

Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на банківські реквізити:

Одержувач: ТУ ДСА України в Миколаївській області, розрахунковий рахунок: UA0016294, Банк одержувача: ДКС України м. Київ, МФО: 820172,

призначення платежу: залогові кошти на депозитний рахунок ТУ ДСА України від ПІБ (повністю) згідно з ухвалами від (дата, рік) по справі (№ справи) за кого .

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу, після чого обвинувачений звільняється з-під варти.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі не виконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ст.323 КПК України, у разі якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення тексту ухвали. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали, з огляду на перебування у нарадчій кімнаті по іншій справі, складений 27 січня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1