ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/501/24 Справа № 697/2259/24 Категорія: ст.199 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.12.2024, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселий Хутір Чорнобаївського району Черкаської області, українця, громадянина України,

номер обслуги військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «Солдат»,

проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не

судимого в порядку вимог ст.89 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінального

правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 06.01.2025 з визначенням застави 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240, 00 грн.,

в с т а н о в и в :

ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.12.2024 підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 06.01.2025 з визначенням застави 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240, 00 грн.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що на час розгляду клопотання наявні достатні підстави, що вказують на обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 за ч.4 ст.296 КК України, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження, долучених до клопотання слідчого. Крім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на підставі наданих матеріалів слідчим суддею враховано також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, та стороною обвинувачення доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховано дані про особу підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, якою просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 22 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням електронних засобів контролю.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що слідчим суддею не надано оцінки жодному доказу та аргументу сторони захисту, до яких суд віднісся формально, адже не навів правового обґрунтування чому не бере до уваги докази та аргументи адвоката та підозрюваного.

На думку захисника фактичні обставини, викладені у клопотанні сторони обвинувачення не підтверджуються доказами, а тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, розмір якої є не підйомним для підозрюваного, є необґрунтованим та безпідставним рішенням, оскільки позбавляє волі підозрюваного, адже стороною обвинувачення не надано доказів причетності ОСОБА_6 до інкримінованого правопорушення.

Крім того, адвокат вказує на необґрунтованість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, адже свідків та потерпілих в рамках даного кримінального провадження допитано, а підозрюваний не збирався та не збирається спілкуватися зі свідками та потерпілими так і впливати на них; ризик можливого переховування підозрюваного не може оцінюватися виключно на підставі ступеню тяжкості можливого покарання; наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення стороною обвинувачення ніяким чином не обґрунтовано, що є не припустимим.

Захисник вважає, що наразі відносно підозрюваного доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час із застосуванням засобів електронного контролю за місцем проживання на момент арешту ОСОБА_6 у м. Каневі, який буде доцільним, співмірним та забезпечуватиме дієвість даного кримінального провадження.

Захисник зазначає, що у підозрюваного наявні міцні соціальні зв`язки, адже він має родину, що складається з дружини, двох малолітніх дітей, яких він забезпечував матеріально, так як працював не офіційно та сплачував аліменти.

На думку захисника з окреслених слідчим у клопотання позицій, досудове розслідування фактично знаходиться на фінальній стадії і залишилося здійснити технічну роботу отримати один документ у вигляді експертизи та відповіді з військової частини, а тому відсутні обґрунтовані причини надалі тримати підозрюваного під вартою.

Також адвокат вказує про несправедливе застосування до підозрюваного розміру застави, який є непомірним для нього та необґрунтований відомостями про майновий стан ОСОБА_6 , а тому враховуючи його майновий стан, зважаючи на відсутність в останнього нерухомості, заощаджень на банківських рахунках, відсутність ведення родичами господарської діяльності/бізнесу вважає доцільним і справедливим визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 60 506,00 грн.

Стосовно поновлення строку на апеляційне оскарження, адвокат вказує, що 04.12.2024 слідчим суддею проголошено резолютивну частину ухвали, 10.12.2024 захисник підозрюваного виявила повний текст зазначеної ухвали, який було проголошено 05.12.2024, та мала можливість ознайомитися з мотивами суду 10.12.2024, у зв`язку з чим просить поновити стороні захисту строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 04.12.2024.

Належним чином повідомлений прокурор до суду не з`явився, та повідомив такі причини своєї неявки, які колегією суддів визнані неповажними.

Більш того, згідно до постанови про призначення групи прокурорів у даній справі до складу групи входять декілька осіб, підтвердження причин неявки яких взагалі суду взагалі не надано.

Заслухавши доповідь судді, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

За змістом ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді.

У даному провадженні захисник була присутня при оголошенні резолютивної частини оскаржуваної ухвали слідчого судді від 04.12.2024, повний текст ухвали оголошено 05.12.2024 та цього ж дня направлено на електронну адресу всіх учасників провадження, у тому числі і захисника адвоката ОСОБА_7 (а.с.116). В апеляційній скарзі адвокат зазначає, що 10.12.2024 виявила повний текст оскаржуваної ухвали, апеляційну скаргу засобами поштового відправлено 10.12.2024, про що свідчить конверт (а.с.139). Зважаючи на незначний пропуск строку на апеляційне оскарження зазначеної вище ухвали 1 день, колегія суддів вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.12.2024.

Далі, по суті апеляційного перегляду ухвали слідчого судді від 04.12.2024 із матеріалів судового провадження вбачається, що СВ поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000307 від 06.10.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

06.10.2024 ОСОБА_6 затриманий в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

07.10.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у хуліганстві, вчиненому із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчиненого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: даними протоколу огляду місця події від 06.10.2024; даними протоколу обшуку від 06.10.2024; показаннями ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_11 ; висновком судової вибухово-технічної експертизи №КСЕ-19/124-24/14333 від 11.10.2024; висновком судової вибухово-технічної експертизи №КСЕ-19/124-24/14457 від 24.10.2024; висновок судово-психіатричного експерта №620; іншими матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.10.2024 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 04.12.2024 із визначенням застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454200,00 грн.

Постановою керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 02.12.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000307 від 06.10.2024 продовжено до трьох місяців, тобто до 07.01.2025.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, слідчий суддя, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, слідчим суддею, були заслухані пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Слідчий суддя при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання, врахував, конкретні обставини кримінального провадження, вагомість наданих стороною обвинувачення доказів, дані про особу ОСОБА_6 , в їх сукупності та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

На противагу доводам апеляційної скарги захисника, що рішення слідчого судді щодо продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим та безпідставним, оскільки позбавляє волі підозрюваного, в тому числі і, через відсутність доказів причетності ОСОБА_6 до інкримінованого правопорушення, то слідчим суддею під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину за ч.4 ст.296 КК України. У відповідності до ст.12 КК України даний злочин є тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Крім того, слідчим суддею вірно зазначено, що злочин про підозру у якому повідомлено ОСОБА_6 , скоєний військовослужбовцем Збройних Сил України у громадському місці, із застосуванням іншого предмета, який пристосований для нанесення тілесних ушкоджень. З такими висновками слідчого судді повністю погоджується апеляційний суд.

Апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

У даній справі суспільний інтерес полягає у забезпеченні охорони громадського порядку та безпеки життя і здоров`я громадян, а також їхнього майна.

Також варто зазначити, що альтернативним запобіжним заходом триманню під вартою у цій справі є визначення розміру застави.

Стосовно доводів захисника відсутності доказів причетності ОСОБА_6 до інкримінованого правопорушення, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що питання обґрунтованості пред`явленої підозри належними і допустимим доказами, не є предметом саме даного провадження.

Так, у кримінальному процесуальному розумінні існує відмінність між обґрунтованістю та доведеністю висунутої підозри, в тому числі на підставі достатніх, допустимих та достовірних доказів.

Відповідно до практики ЄСПЛ вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Надаючи оцінку обґрунтованості підозри, слід звернути увагу, що «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень".

Зі змісту ж повідомленої підозри у даному провадженні в достатній мірі можна дійти висновку, що ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, що є однією із складових для обрання запобіжного заходу, який забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також убезпечить існуючі ризики у даному кримінальному провадженні.

Разом з цим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігав ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, і встановленим в судовому засіданні.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у даному кримінальному провадженні, а посилання сторони захисту, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки: одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не нівелюють та не покривають існуючі ризики у кримінальному провадженні, оскільки не надають впевненості та гарантій у належній процесуальній поведінці останнього, зважаючи на тяжкість і обставини кримінального провадження у якому він підозрюється.

Так, ОСОБА_6 за місцем проходження служби характеризується посередньо, матеріали клопотання слідчого містять повідомлення, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 щодо самовільного залишення місця несення служби в умовах воєнного стану, хоча у вказаному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено. Крім того, у ОСОБА_6 відсутнє постійне місце проживання, він має задовільний стан здоров`я, а дані, які унеможливлюють тримання останнього під вартою, матеріали справи не містять.

Стосовно розміру застави, який захисник вважає непомірним для підозрюваного, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається, зокрема, у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначений слідчим суддею у даному провадженні розмір застави, на думку колегії суддів, відповідає приписам п.2 ч.5 ст.182 КПК України, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_6 не має.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не виявлено.

Отже доводи апеляційної скарги захисника зводяться до незгоди з прийнятим слідчим суддею рішенням і висновків щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 до закінчення строку досудового розслідування не спростовують.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п.1 ч.3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З врахуванням викладеного, на думку апеляційного суду рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, суд , -

у х в а л и в :

ухвалу слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.12.2024 про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 06.01.2025 з визначенням застави 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240, 00 грн. залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді :