КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/4670/25 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1955/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 01 лютого 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополь, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Другого відділу (документування тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних зі збройним конфліктом) управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000266 від 24 травня 2024 року ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, до 30 березня 2025 року включно.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатись із м. Харкова, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними та іншими особами з приводу обставин розслідуваного кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Звільнено підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти у залі судових засідань.

Зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладено на прокурора у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати частково оскаржувану ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання в нічний час доби з 23 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. В іншій частинні оскаржувану ухвалу залишити без змін.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Аналізуючи зміст ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та матеріали кримінального провадження, які містяться в клопотанні, можливо дійти висновку про відсутність в даному випадку визначених чинним КПК України підстав для прийняття такого рішення.

Також апелянт вказує на те, що зазначені в клопотанні слідчого ризики, носять формальний характер, базуються виключно на припущеннях, а тому не можуть бути підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ознайомившись зі змістом оголошеної підозри апелянт зазначає, що тяжкість інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 злочину, а також майбутнє покарання за вчинення кримінального правопорушення, на що наголошує сторона обвинувачення, не є безумовною підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 цілодобового домашнього арешту. Досягнення мети кримінального провадження може бути здійснено і за наявності застосованого до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби (нічний час).

Апелянт також звертає увагу на те, що повідомлена ОСОБА_7 підозра за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України є необґрунтованою, оскільки аналізуючи її, а також надані стороні захисту стороною обвинувачення матеріли кримінального провадження, чітко вбачається що в діянні ОСОБА_7 відсутній склад інкримінованого кримінального правопорушення передбачений ч.2 ст. 307 КК України, так як відсутня суб`єктивна сторона злочину, оскільки жодних умисних дій спрямованих на зберігання наркотичних засобів з метою збуту ОСОБА_7 не вчиняв та не мав наміру вчиняти.

Стороною обвинувачення помилково та передчасно кваліфіковано діяння за ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки згідно матеріалів кримінального провадження частково доведено факт саме зберігання наркотичної речовини без мети збуту тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, що є не тяжким злочином.

Крім того апелянт зазначає, що ОСОБА_7 одружений, має неповнолітню доньку 2010 року народження, дружина ОСОБА_7 є інвалідом 2-ї групи та страждає на захворювання епілепсія та відповідно до медичного висновку потребує стороннього догляду. Інших родичів, які б могли здійснювати догляд за дружиною у ОСОБА_7 відсутні.

Крім цього, ОСОБА_7 є генеральним директором ТОВ «АГРОХОЛДИНГ ВОСТОК», характеризується позитивно та має річний дохід в сумі 112 500 грн. Єдиним джерелом доходу сім`ї ОСОБА_7 є його заробітна плата. Застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту ставить сім`ю ОСОБА_7 в скрутне матеріальне та фізичне положення.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000266 від 24.05.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60/95-ВР (далі - Закон України від 15.02.1995 №60/95-ВР) обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - це види діяльності з: культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, реалізації (відпуску), ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що дозволяються і контролюються згідно з цим Законом.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України від 15.02.1995 №60/95-ВР, діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, та прекурсорів, включених до таблиці IV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, крім випадків, передбачених статтею 19 цього Закону.

Відповідно ч. 2 ст. 12 Закону України від 15.02.1995 №60/95-ВР, обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону.

Статтею 13 Закону України від 15.02.1995 № 60/95-ВР передбачено, що на території України забороняється обіг аналогів наркотичних засобів і психотропних речовин, за винятком їх використання в цілях, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 №63/95-ВР (далі - закон від 15.02.1995 №63/95-ВР), незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - діяння з: культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, збуту, ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що здійснюються з порушенням законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори.

Згідно Таблиці № 2, списку № 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 канабіс віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено.

Відповідно до Таблиці 2 списку № 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2010 № 188 для канабісу, як наркотичного засобу, що знаходяться у незаконному обігу, великі розміри становлять від 500 до 2500 грам.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи незаконність своїх дій, пов`язаних з обігом наркотичних засобів, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30.01.2025, вирішив придбати наркотичні засоби та зберігати їх з метою збуту.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 30.01.2025, перебуваючи у невстановленому місці, за невстановлених обставин незаконно придбав у невстановлених осіб наркотичну речовину - канабіс вагою 785 гр.

Після цього, не пізніше 30.01.2025, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , діючи на виконання свого злочинного умислу та з метою подальшого збуту, помістив придбаний ним наркотичний засіб до полімерних контейнерів та почав зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до того часу, поки працівниками поліції їх не було виявлено та вилучено 30.01.2025 під час проведення обшуку.

Так, 30.01.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції виявлено та вилучено шість полімерних контейнерів з речовиною рослинного походження зеленого кольору, вагою 785 г, яку поміщено в паперовий конверт Національної поліції України.

Частину вилученої речовини направлено на експертизу. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-25/2514-НЗПРАП від 30.01.2025, виданого Харківським НДЕКЦ МВС України, надана на експертизу речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору є канабісом, який віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу, в перерахунку на суху речовину, становить 13,0580 г.

Таким чином, ОСОБА_7 , 06.01.1975 підозрюється у незаконному придбані та зберіганні з метою збуту наркотичного засобу у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що 21.03.2024, громадянин України ОСОБА_7 , в період тимчасової окупації частини України, відкритої збройної агресії російської федерації проти України, на території російської федерації в м. Москва, зареєстрував підприємство ООО "АГРАРНЫЕ ТРАДИЦИИ ХЕРСОНЕС" ИНН , адреса: 117246, город Москва, Херсонская ул, д. 41а, помещ. 525. ОСОБА_7 є єдиним власником та керівником вказаного підприємства, використовуючи яке, останній організував здійснення господарської діяльності на тимчасово окупованих територіях України та на території російської федерації. Вказана інформація підтверджується виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб російської федерації.

07.05.2024, ОСОБА_7 , будучи керівником ООО "АГРАРНЫЕ ТРАДИЦИИ ХЕРСОНЕС" ИНН , діючи від імені вказаної юридичної особи, безготівковою операцією вніс грошовий внесок до російської організації «Рязанский благотворительный фонд "За НАШИХ!"» ИНН у сумі 90000 рублів.

30.01.2025 за незаконні придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу у великих розмірах ОСОБА_7 затримано на підставі ст. 208 КПК України.

31.01.2025 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

01.02.2025 старший слідчий в ОВС 2-го відділу (документування тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних зі збройним конфліктом) управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України майор поліції ОСОБА_9 , за погодженням прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000266 від 24.05.2024, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважав наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останнього вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України, а саме:

- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 , будучи підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, маючи паспорт громадянина російської федерації, буде намагатися уникнути кримінальну відповідальність шляхом виїзду за межі території України, зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду. Крім того, у ході обшуку, у останнього за місцем проживання виявлено та вилучено паспорт громадянина російської федерації на його ім`я.

- ризики, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовуються тим, що у разі перебування ОСОБА_7 під дією запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, останній, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його вини, може вжити заходів, спрямованих на знищення, приховування або спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та на даному етапі досудового розслідування не відшукані слідством, серед яких: речі і документи, які свідчать про співпрацю чи взаємозв`язок із рф та іншими невстановленими особами, причетними до перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, а також незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому діяння може вчинити психологічний та фізичний тиск на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному відомі їх анкетні та контактні дані, а також останній знає інших осіб, які на даному етапі слідства не встановлені та допитані не були, а отже, може вплинути на встановлення вказаних осіб та на потенційні покази таких осіб.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом.

- про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що, вивчаючи особу підозрюваного ОСОБА_7 встановлено, що останній з метою отримання грошових коштів вчиняє кримінальні правопорушення, пов`язаних із співпрацею та взаємозв`язком із російською федерацією щодо перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, а також незаконного придбання, зберігання та збуту наркотичних засобів.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

01.02.2025 ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000266 від 24 травня 2024 року ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, до 30 березня 2025 року включно, із зобов`язанням підозрюваного ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, які визначені даною ухвалою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- протоколом обшуку від 30.01.2025 згідно якого за місцем проживання ОСОБА_7 виявлено та вилучено шість полімерних контейнерів з речовиною рослинного походження зеленого кольору, вагою 785 г;

- протоколом огляду від 31.01.2025 відеозапису до протоколу обшуку від 30.01.2025;

- висновком експерта № СЕ-19/121-25/2514-НЗПРАП від 30.01.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя виходив з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Доводи захисника, що правова кваліфікація вчиненого правопорушення є неправильною, не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді як незаконної, оскільки кваліфікація вчиненого діяння, визначена органом досудового розслідування, є лише попередньою та може змінюватись у ході проведення слідчих (розшукових) дій, зібрання доказової бази у провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись під час судового розгляду клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, слідчому судді належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

Проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знайшов підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи апелянта, що зазначені в клопотанні слідчого ризики, носять формальний характер, базуються виключно на припущеннях, є безпідставними, оскільки слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість підозрюваного вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим та таким, що порушує права підозрюваного, передбачені нормами національного та міжнародного законодавства немає.

Твердження апелянта, що у діях ОСОБА_7 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких підозрюваний просить скасувати ухвалу судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів - не знаходить.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 лютого 2025 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4