ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/9230/24 Номер провадження 11-сс/814/27/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтаві матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах скаржника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м.Кременчука від 26 серпня 2024 року,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області щодо невнесення до ЄРДР відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про заява (повідомлення) ОСОБА_7 не містить конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та дають можливість попередньо кваліфікувати його за нормами КК України.

В апеляційній скарзі адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою зобов`язати уповноважених осіб Кременчуцького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за повідомленням ОСОБА_7 від 04.08.2024 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не було досліджено та надано оцінку талону-повідомлення ЄО № 15300, в якому викладено зміст заяви ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення, а також відображено обставини, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення передбаченого диспозицією ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 140 КК України.

Вказує, що зміст заяви ОСОБА_7 відповідає змісту талона- повідомлення ЄО № 15300 від 04.08.2024, на що суд першої інстанції не звернув увагу та безпідставно посилався на не долучення скаржником копії заяви (повідомлення) із викладом обставин кримінального правопорушення.

На переконання адвоката, заява ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення свідчить про наявність ознак складу злочину та підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення, а у Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області були відсутні підстави для не внесення таких відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Прокурор будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду суду не надсилав.

До початку апеляційного розгляду від адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі скаржника.

Враховуючи позицію адвоката та прокурора, зважаючи на положення ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності учасників справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 04.08.2024 року ОСОБА_7 звернулася із заявою до Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області щодо неналежного виконання професійних обов`язків працівниками КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» та ненадання допомоги внаслідок чого хворий ОСОБА_7 помер у приміщенні вказаного медичного закладу.

Вважає, що надання неналежного лікування працівниками лікарні призвело до смерті ОСОБА_7 .

Вбачає в діях лікарів КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 139, ч.1 ст.140 КК України.

Однак заява про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесена, а зареєстрована в журналі єдиного обліку за №15300.

Таким чином уповноважені особи Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області проявили бездіяльність.

Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку №15300 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.08.2024 заяву (повідомлення) ОСОБА_7 зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.

На адвокатський запит листом від 16.08.2024 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області адвокату ОСОБА_6 повідомлено, що за результатами перевірки звернення від 04.08.2024 не виявлено даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення.

Частина 1 ст. 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Так, відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

З вимог ч.1 ст.214 КПК України слідує, що бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до вказаного реєстру впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Положеннями ст.25 КПК України (яка регламентує засаду публічності у кримінальному судочинстві) встановлено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Ця норма пов`язана з ч.5 ст.214 КПК України згідно якої до ЄРДР вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, може мати місце лише у разі надходження до компетентного суб`єкта заяви, яка містить інформацію про вчинення саме кримінального правопорушення, та невнесення відповідного запису до ЄРДР протягом 24 годин з моменту надходження такої заяви.

Виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Тобто слідчий, прокурор зобов`язані проаналізувати викладені в повідомленні про злочин фактичні обставини діяння та визначити попередньо, під ознаки якого злочину, передбаченого статтею Особливої частини КК України, таке діяння підпадає.

Положення ст.214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення саме кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

За висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Викладені норми права спростовують доводи апеляційної скарги, що вимога про внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не передбачає оцінки обґрунтованості таких заяв на наявність ознак складу кримінального правопорушення, а лише передбачає обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення.

Колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя суду першої інстанції повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.

Посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 на те, що викладені в заяві відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню до ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування, є необґрунтованими.

Так, аналіз змісту положень ст.214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у ч.4 статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

Далі, стаття 140 КК України передбачає відповідальність за невиконання чи неналежне виконання медичним або фармацевтичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується: 1) діянням; 2) наслідками; 3) причинним зв`язком між ними. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є настання тяжких наслідків для хворого.

Стаття 139 ККК України встановлює відповідальність за ненадання без поважної причини допомоги хворому медичними працівниками, який зобов`язаний надати таку допомогу, якщо воно спричинило смерть хворого.

Апеляційна скарга не містить посилань на обставини, які б вказували на помилковість висновків слідчого судді щодо скарги на бездіяльність по невнесенню відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_8 від 04.08.2024 року.

Посилання апелянта щодо того, що діагноз, який встановлений у реанімаційному відділенні не співпадає з попереднім діагнозом ОСОБА_9 не свідчить про наявність в діях медичних працівників складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 139, ч.1 ст. 140 КК України.

До того ж, з поданої заяви ОСОБА_7 та її змісту не вбачається зазначення обставин та фактів, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.

Тим самим, заява не містить викладу тих фактичних обставин, які мають ознаки вчинення кримінальних правопорушень, а тому не є заявою про кримінальне правопорушення у розумінні ст.214 КПК України.

На переконання колегії суддів апеляційної інстанції, наведені в скарзі обставини та висловлені міркування зводяться до незгоди адвоката ОСОБА_6 з судовим рішенням, не спростовують обґрунтованих висновків слідчого судді, оскільки не дають достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, так як не містять об`єктивних відомостей про підтвердження неналежного лікування працівниками медичного закладу та ненадання допомоги ОСОБА_7 внаслідок чого останній помер у приміщенні вказаного медичного закладу, що підтверджують реальність конкретної події злочину, тобто фактично свідчать про ознаки кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області щодо невнесення до ЄРДР за її заявою від 04.08.2024 року, є законною та обґрунтованою, тому скасуванню не підлягає.

Апеляційний суд не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б стати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Підстави для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах скаржника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м.Кременчука від 26 серпня 2024 року без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_10

ОСОБА_4