КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваної: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дмитров Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369 КК України, у кримінальному провадженні №0001553 від 20 вересня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року клопотання старшого слідчого 1 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено частково.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_9 .

Строк дії ухвали про продовження підозрюваній ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 23 лютого 2025 року.

Визначено заставу у розмірі 1 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 3 633 600 гривень, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави: отримувач: ТУ ДСА України в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р UA 1012089, призначення платежу: застава за ОСОБА_9 , згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2024 року у справі 761/48432/24.

На підставі частини п`ятої статті 194 КПК України у разі внесення застави покладено на ОСОБА_9 такі обов`язки:

1. не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

2. повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3. прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;

4. утримуватися від спілкування у поза процесуальний спосіб з свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено строк дії покладених на підозрювану ОСОБА_9 ухвалою слідчого судді обов`язків - 60 днів з моменту внесення підозрюваною застави у розмірі, визначеному судом у межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та встановити підозрюваній ОСОБА_7 суму застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Уважає оскаржувану ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що має бути скасована.

У мотивування скарги зазначає, що жодній посадовій особі не передавались грошові кошти, а передавались вони діючому адвокату, ОСОБА_7 нікому не передавала грошові кошти і не була обізнана про такі дії ОСОБА_12 , а відтак слідство вводить суд в оману щодо попереднього узгодження таких дій, особливо з огляду на те, що жодним із доказів це не підтверджено, ніде у доказах не міститься подібної інформації і також жодної інформації про узгоджену суму немає.

Вказує, що слідство обґрунтовує підозру посиланням лише на фотографії з телефону ОСОБА_13 , в яких жодного разу не йшлось про узгодження передачі 5 000 доларів США та жодного згадування про неправомірну вигоду посадовій особі у розмірі 1 000 000 також не згадується.

Уважає, що навіть якщо б мали місце ті обставини, про які вказує слідство, то кваліфікація злочину підпадає під статтю 369-2 КК України - зловживання впливом, адже вчинення дій та прийняття тих рішень, про які вказує слідство, не належить до повноважень ОСОБА_14 , який займає посаду першого заступника начальника Головного слідчого управління Служби безпеки України, а належить до повноважень старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_15 , який і зареєстрував заяву про злочин.

На переконання сторони захисту, немає жодної мети та підстав уважати, що підозрювана буде переховуватися від органів слідства чи суду, що вона може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у клопотанні слідства просто зазначено, що є такі ризики, але немає ніякого обґрунтування цьому.

Посилається на те, що у клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, поданого слідством, не обґрунтовано жодного передбаченого законом ризику, не надано жодного доказу, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також зазначає, що підозрювана ОСОБА_7 є раніше несудимою, заміжня та має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказує, що оскаржуваною ухвалою взагалі не обґрунтовується чому менший розмір застави не здатен забезпечити його виконання, особливо з огляду на те, що майновий стан ОСОБА_7 не дозволяє їй внести таку суму, так як вона є безробітною, жодного майна на ній немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001553 від 20 вересня 2023 за підозрою ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369 КК України, за підозрою ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 14, пунктами 8, 11 та 12 частини другої статті 115, частини третьої статті 369 КК України та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України.

ОСОБА_9 09 травня 2024 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2024 року у справі №761/40596/24 задоволено клопотання слідчого та продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001553 від 20 вересня 2023 року до восьми місяців, тобто до 09 січня 2025 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року продовжено строк тримання підозрюваної ОСОБА_9 під вартою, з можливістю внесення застави у розмірі 1 300 прожиткових мінімуму для працездатних осіб, що відповідає 3 936 400 гривень строком до 04 січня 2025 року.

25 грудня 2024 року ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369 КК України.

25 грудня 2024 року стороні захисту повідомлено про завершення досудового розслідування та відповідно до статті 290 КПК України надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

26 грудня 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого 1 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369 КК України, у кримінальному провадженні №0001553 від 20 вересня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року клопотання старшого слідчого 1 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено частково.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_9 .

Строк дії ухвали про продовження підозрюваній ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 23 лютого 2025 року.

Визначено заставу у розмірі 1 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 3 633 600 гривень, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави: отримувач: ТУ ДСА України в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р UA 1012089, призначення платежу: застава за ОСОБА_9 , згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2024 року у справі 761/48432/24.

На підставі частини п`ятої статті 194 КПК України у разі внесення застави покладено на ОСОБА_9 такі обов`язки:

1. не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

2. повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3. прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;

4. утримуватися від спілкування у поза процесуальний спосіб з свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено строк дії покладених на підозрювану ОСОБА_9 ухвалою слідчого судді обов`язків - 60 днів з моменту внесення підозрюваною застави у розмірі, визначеному судом у межах строку досудового розслідування.

З таким висновком колегія суддів погоджується частково, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення у порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Продовжуючи щодо підозрюваної ОСОБА_9 строк тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_9 з інкримінованим їй кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369 КК України, є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення та встановлено, що строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до восьми місяців, а саме до 09 січня 2025 року, при цьому стороні захисту органом досудового розслідування було повідомлено про відкриття матеріалів кримінального провадження у порядку статті 290 КПК України 25 грудня 2024 року, проте ознайомлення з матеріалами ще не розпочато, а також враховано конкретні обставини кримінального провадження, обсяг матеріалів досудового розслідування (20 томів), кількість учасників провадження.

Перевіряючи доводи клопотання детектива на предмет продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання її винуватою в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України у сукупності з вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, має сім`ю та постійне місце проживання та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

При цьому, слідчим суддею не встановлено даних, які б свідчили про неможливість тримання під вартою ОСОБА_9 за станом здоров`я.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_9 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_9 на свободу не суперечить положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_9 та підстав уважати його завідомо непомірним для підозрюваної колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою. Такий запобіжний захід, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваної ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 369 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі про те, що жодній посадовій особі не передавались грошові кошти, а передавались вони діючому адвокату, ОСОБА_7 нікому не передавала грошові кошти і не була обізнана про такі дії ОСОБА_12 , а відтак слідство вводить суд в оману щодо попереднього узгодження таких дій, особливо з огляду на те, що жодним із доказів це не підтверджено, ніде у доказах не міститься подібної інформації і також жодної інформації про узгоджену суму немає; слідство обґрунтовує підозру посиланням лише на фотографії з телефону ОСОБА_13 , в яких жодного разу не йшлось про узгодження передачі 5 000 доларів США та жодного згадування про неправомірну вигоду посадовій особі у розмірі 1 000 000 також не згадується; кваліфікація злочину підпадає під статтю 369-2 КК України - зловживання впливом, адже вчинення дій та прийняття тих рішень, про які вказує слідство, не належить до повноважень ОСОБА_14 , який займає посаду першого заступника начальника Головного слідчого управління Служби безпеки України, а належить до повноважень старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_15 , який і зареєстрував заяву про злочин, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, колегія суддів уважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , характер та обставини інкримінованих їй діянь, дані про особу підозрюваної у сукупності, колегія суддів доходить висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

При цьому, посилання захисника на те, що підозрювана ОСОБА_7 є раніше не судимою, заміжня та має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , самі по собі не свідчать про відсутність існування ризиків непроцесуальної поведінки підозрюваної та не є достатньою підставою для зміни їй запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків щодо наявності підстав для продовження відносно ОСОБА_9 , строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, станом на день апеляційного розгляду наявні підстави для зменшення підозрюваній ОСОБА_9 визначеного слідчим суддею розміру застави.

Так, відповідно до частини четвертої статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно пункту 3 частини п`ятої статті 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з часом зменшуються (справа «Ткачов проти України» від 13 грудня 2007 pоку, «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року).

Після спливу певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для обмеження свободи, а суди зобов`язані обґрунтувати рішення про продовження обмеження свободи підозрюваної особи іншими підставами, які мають бути чітко вказані, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

З плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для обґрунтування тримання підозрюваного під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, отриманню показань («Клоот проти Бельгії» (Clooth v. Belgium), § 44)

Той факт, що затриманий залишається під вартою після прийняття рішення про можливість звільнення під заставу, свідчить про те, що національні суди не виявили необхідної ретельності при встановленні належного розміру застави («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta), § 73; «Колакович проти Мальти» (Kolakovic v. Malta), § 72).

З урахуванням зазначеного, на переконання колегії суддів, з плином часу зменшуються підстави, які існували на момент продовження щодо ОСОБА_9 06 листопада 2024 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначення їй застави у розмірі 1 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідає 3 936 400 гривень.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з визначеним слідчим суддею розміром застави та вважає що на даному етапі досудового розслідування наведених у клопотанні слідчого доводів є недостатньо для визначення застави у вищевказаному розмірі, а відтак визначений ОСОБА_9 розмір застави підлягає зменшенню.

Враховуючи обставини інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, дані про її особу, ї майновий та сімейний стан, її вік та стан здоров`я, інші обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а також беручи до уваги факт тривалого перебування підозрюваної під вартою, завершення досудового розслідування та ту обставину, що ризики непроцесуальної поведінки підозрюваної продовжують існувати, проте, інтенсивність встановлених ризиків з плином часу певною мірою знизилася, колегія суддів доходить висновку про можливість визначення ОСОБА_9 застави у розмірі 396,3 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 200 000 грну національній грошовій одиниці.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави буде співмірним з існуючими у кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та виконання нею обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

За таких обставин у їх сукупності, виходячи з положень пункту 2 частини третьої статті 407 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, продовження щодо підозрюваної ОСОБА_9 строку тримання під вартою у межах досудового розслідування строком до 23 лютого 2025 рокуз одночасним визначенням застави у порядку, передбаченому частиною третьою статті 183 КПК України, у розмірі 396,3 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 200 000 грну національній грошовій одиниці, з покладенням на підозрювану ОСОБА_9 , у разі внесення застави, обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, строком до 23 лютого 2025 року.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2024 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого 1 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали про продовження підозрюваній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 23 лютого 2025 року.

Визначити підозрюваній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 396,3 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 200 000 грн у національній грошовій одиниці.

Застава може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі вважати, що до підозрюваної ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на підозрювану ОСОБА_9 відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматися від спілкування у поза процесуальний спосіб зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави в межах строку досудового розслідування до 23 лютого 2025 рокувключно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4