УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0001986 від 17 серпня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Серпухов, московської області, російської федерації, громадянина України, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця Збройних Сил України за призовом під час мобілізації на особливий період, солдата резерву

317-ої запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 26.01.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває вказаний обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з утриманням в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави, який закінчується 17.01.2025 року, оскільки ризики, передбачені пунктами

1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, не перестали існувати. Окрім того, просив призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні за участю сторін кримінального провадження, посилаючись на відсутність підстав для повернення обвинувального акту, закриття чи зупинення кримінального провадження.

Захисник заперечила проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою. Вказала, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні є необгрунтованими і не підтверджені жодними доказами. Зауважила, що оскільки всі свідки даного кримінального провадження допитані під час досудового розслідування, то ризик впливу ОСОБА_4 на них є безпідставним. Також вказала, що ризик переховування від суду є надуманим. Окрім того, оскільки вина обвинуваченого на даний час не доведена, а він є учасником бойових дій та військовослужбовцем, вважає за можливе не застосовувати до нього найсуворіший запобіжний захід. Надала суду копії медичних документів щодо стану здоров`я свого підзахисного та свідоцтво про народження сина ОСОБА_4 . Не заперечує проти призначення судового розгляду даного кримінального провадження.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши думку учасників судового процесу, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження підсудне Рівненському міському суду Рівненської області, обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону, підстав для закриття чи повернення обвинувального акту немає.

За наведеного, підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, під час підготовчого судового засідання не встановлено, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово на підставі п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Щодо вирішення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , заслухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов до такого висновку.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19.11.2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено на 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 січня 2025 року включно з утриманням у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

Відповідно до ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з рішенням Європейського суду у справі «Вишневський та інші проти України», при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

За змістом п.1 ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити в майбутньому. Отже, ризики слід вважати наявними за умови встановлення їх імовірності. Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. При встановленні ризиків суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню.

На думку суду ризик переховування обвинуваченого від суду досі є реальним з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , та суворість можливого покарання. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.4 ст.185 КК України, які зважаючи на санкції відносяться до тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Отже, усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності у випадку визнання його винуватим у майбутньому, обвинувачений може вчиняти дії, спрямовані на переховування від суду.

Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Співставлення можливих негативних для обвинувачених наслідків переховування у вигляді потенційного ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі, у перспективі робить цей ризик достатньо високим.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілих, свідків суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч.1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4 ст. 95 КПК України).

Відтак, ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на етапі досудового розслідування при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, існує реальна можливість безпосереднього впливу ОСОБА_4 на потерпілу та свідків з метою схилити їх до зміни показань чи відмови від дачі показань.

Також, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки був неодноразово судимий, а обставини і характер вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень свідчать про його надмірну агресивність, схильність до порушень основоположних прав людини і підвищену суспільну небезпечність.

Згідно п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому є необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою продовжити на 60 днів без визначення розміру застави.

Беручи до уваги позицію учасників судового провадження, зокрема думку прокурора, ту обставину, що строк запобіжного заходу відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 19.11.2024 року спливає 17.01.2025 року, суд вважає доцільним продовження раніше застосованого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, відповідно до положень ст.ст. 183, 194-197 КПК України із урахуванням зазначених ухвалою суду ризиків і підстав застосування такого запобіжного заходу, які на теперішній час не змінились та продовжують існувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 314-316, 331, 369-372, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0001986 від

17 серпня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України на 15 січня 2025 року на

15 год. 00 хв. у відкритому судовому засіданні в приміщені Рівненського міського суду Рівненської області (м. Рівне, вул. Шкільна, 1), суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 10 березня 2025 року включно з утриманням у

Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор» (м. Рівне, вул. Дворецька, 116) без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити для відома і виконання начальнику Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 10 січня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1