Справа 755/7056/23 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4588/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі -ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою потерпілого на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працевлаштованого, з середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим та призначено покарання:

за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 70 (сімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (тисячу сто дев`яносто) гривень в дохід держави;

за ч. 1 ст. 310 КК України у виді штрафу у розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді штрафу у розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування (компенсацію) моральної та матеріальної шкоди - задоволено частково та стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн 00 коп.

В С Т А Н О В И Л А:

Так, вироком суду встановлено, що 15 березня 2023 року приблизно о 19 год 15 хв, ОСОБА_7 перебував за адресою: м. Київ, вул. Харківське Шосе, 19, а саме в приміщенні ТЦ «Мега Сіті», де в цей час перебував ОСОБА_9 .

На фоні тривалих неприязних відносин, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 розпочався словесний конфлікт, в результаті якого, у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , підійшовши до ОСОБА_9 , наніс один цілеспрямований удар лобовою частиною голови в обличчя, а саме в ніс потерпілого ОСОБА_9 та декілька ударів кулаком руки в обличчя.

Після чого ОСОБА_7 припинив свої протиправні дії щодо ОСОБА_9 та зник з місця події, заподіявши йому закриту травму носа у вигляді перелому кісток та множинні синці.

Згідно Висновку експерта № 042-572-2023 від 02.05.2023, при проведенні судово - медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_9 виявлені такі тілесні ушкодження: а) закрита травма носа - перелом кісток носу, синець на спинці та скатах носа в верхній третині з переходом в праву підочну ділянку, садно на спинці носа в середній третині; б) синці в лівій лобно-скроневій ділянці, в лівій скроневій ділянці, на передній та задній поверхнях лівої вушної раковини, на шкірі верхньої губи ліворуч. Вказані тілесні ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Крім того, у невстановлений час, у невстановленому під час проведення дізнання місці у ОСОБА_7 виник протиправний умисел спрямований на незаконний посів та незаконне вирощування рослини роду коноплі (Cannabis), які містять наркотичні засоби та психотропні речовини обіг яких допускається для промислових цілей.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у невстановлений під час проведення дізнання час за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , приховуючи свою незаконну діяльність, відокремивши приміщення у кімнаті, обладнав теплицю з вентиляцією, освітленням, та, використовуючи ґрунт, створив тим самим належний мікроклімат для незаконного вирощування рослин роду конополі (Cannabis), які містять наркотичні засоби та психотропні речовини обіг якої допускається для промислових цілей.

Надалі, з початку 2023 року (більш точна дата невстановлена), ОСОБА_7 , реалізуючи свій намір, направлений на незаконне вирощування рослин роду конопля, в зазначеному приміщенні у ґрунті незаконно посіяв 12 штук насіння вказаної рослини, з яких зійшли 12 рослин, постійно контролював умови, необхідні для нормального зростання рослин коноплі, поливав та культивував грунт, внаслідок чого виростив вказані 12 рослин роду конопля до повного їх дозрівання.

14.04.2023 в період часу з 07 години 04 хвилин по 08 годину 33 хвилини, за адресою: АДРЕСА_2 , проведено санкціонований обшук, під час якого вилучено: рослини роду коноплі (Cannabis), в загальній кількості 12 штук.

Згідно висновку експерта №СЕ19/111-23/19694-НЗПРАП від 20.04.2023 надані на дослідження, рослини зеленого кольору, у вигляді стебел з кореневою системою з залишком ґрунту, гілками з листками та верхівками, відносяться до рослин роду коноплі, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

Не погоджуючись з вироком суду, потерпілий ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій він просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 2 років обмеження волі; за ч. 1 ст. 310 КК України у виді 3 років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років обмеження волі.

Задовольнити цивільний позов потерпілого в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 40000 грн., та моральну шкоду у розмірі 60000 грн.

Мотивуючи такі вимоги зазначає, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Вказує, що судом залишено поза увагою дані про те, що ОСОБА_7 перебуває на обліку у нарколога, у зв`язку з чим суд мав визнати обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення злочину особою, що перебуває у стані викликаному вживанням наркотичних речовин.

Також, звертає увагу на те, що ОСОБА_7 після скоєння злочину не вибачився перед потерпілим та не намагався відшкодувати завдану шкоду.

Заслухавши доповідь судді, думку потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, із наступних підстав.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також правильність кваліфікації дій останнього за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 310 КК України учасниками процесу не оспорюються, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК, апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілого про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого та даним його особу, через м`якість, то колегія суддів вважає, що вони є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до змісту ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Нормами статті 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлено, що призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Наведених вимог закону суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався в повному обсязі, а також навів переконливі мотиви на підтвердження прийнятого рішення.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, припризначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінальних проступків, обставини їх скоєння, а також наслідки, які настали, дані про особу обвинуваченого, який не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, має місце проживання у м. Києві, раніше не судимий, не працює, має позитивну характеристику ДОП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 від 03.04.2023. Обставиною, що пом`якшує покарання, судом визнано щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 125 та ч. 1 ст. 310 КК України у межах санкцій даних статей у виді штрафу, і з такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки, в даному випадку, таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також співмірне скоєному.

Відтак, доводи апеляційної скарги потерпілого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість - є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення злочину особою, що перебуває у стані викликаному вживанням наркотичних речовин, колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на те, що дані, які б вказували на перебування ОСОБА_7 на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у стані викликаному вживанням наркотичних речовин, в матеріалах справи відсутні.

Посилання потерпілого на те, що обвинувачений ОСОБА_7 не вибачився перед ним та не компенсував матеріальну чи моральну шкоду, є слушними, проте ці дані в даному випадку не можуть бути підставою для зміни призначеного судом першої інстанції покарання зі штрафу на обмеження волі.

Безпідставними є і вимоги потерпілого про задоволення цивільного позову та стягнення з ОСОБА_7 на його користь матеріальної шкоди в сумі 40 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 60 000 грн., оскільки, як встановлено судом першої інстанції потерпілим не було надано належних доказів, які б обґрунтовували заявлений розмір матеріальної шкоди, спричиненої саме кримінальним правопорушенням, не надано доказів на підтвердження сплати коштів за діагностику, лікування тощо. При цьому, доказів на підтвердження витрат на лікування до суду апеляційної інстанції потерпілим також надано не було.

З приводу заявленого розміру моральної шкоди, на переконання колегії суддів, місцевий суд вірно врахував характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_9 , характер немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), стан здоров`я потерпілого та тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та, виходячи із вимог розумності, виваженості та справедливості, дійшов вмотивованого висновку про те, що обґрунтованим буде розмір заподіяної моральної шкоди в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Доказів на спростування висновків місцевого суду потерпілим в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілого залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 310 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: