НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

24 грудня 2024 року Справа № 322/1889/24

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Коломійци Покровського району Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , має середню освіту, неодружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

встановив:

11 липня 2023 року, приблизно о 16 год. 00 хв., військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи технічно справним автомобілем BAЗ-21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, будучи особою, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, здійснював рух по проїзній частині вул. Центральної, с. Софіївка Запорізького району Запорізької області, від вул. Магістральної, у напрямку вул. Української.

В салоні вказаного автомобіля в якості пасажирів перебували ОСОБА_7 , який знаходився на передньому пасажирському місці та ОСОБА_4 на задньому пасажирському місці.

Під час руху у вказаному напрямку, водій ОСОБА_6 , маючи технічну можливість уникнути ДТП, діючи зі злочинною недбалістю, змінив напрямок свого руху вліво, виїхав за межі проїзної частини на узбіччя, де допустив наїзд автомобіля на огорожу домоволодіння та придорожнє дерево.

Своїми діями водій ОСОБА_6 , порушив вимоги п.п. 2.1 а), 2.9 а), 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п. 2.1 а): «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;

- п. 2.9 а): «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

- п. 10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Невиконання водієм ОСОБА_6 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля BAЗ-21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді переломо-вивиху правої голівки плечової кістки, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я.

Вищезазначені дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У судовому засіданні ОСОБА_6 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, підтверджують розмір витрат на залучення експерта та документів щодо речових доказів. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що він дійсно за вищезазначених обставин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спричинив дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 11.07.2023 за участю потерпілого ОСОБА_4 .

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

При обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Суд, виходячи з положень ч. 1 ст. 75 КК України, дійшов висновку про неможливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки кримінальне правопорушення вчинено ним у стані алкогольного сп`яніння.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Довідками Запорізького НДЕКЦ підтверджується розмір витрат на проведення експертизи у сумі 15902,88 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, а щодо арешту майна на підставі ст. 174 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 286-1 КК України, ст.ст. 100, 124, 174, 373 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення цього вироку до виконання та затримання ОСОБА_6 .

2. Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави суму витрат на залучення експерта в розмірі 15902,88 грн. (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дві гривні 88 коп.)

3. Речові докази у справі:

- автомобіль ВАЗ-21063, реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути власнику автомобіля ОСОБА_8 та скасувати арешт цього майна.

4. Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1