Справа № 203/178/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнані потерпілим у кримінальному провадженні,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 , подана в порядку ст.303 КПК України, в якій скаржник посилався на те, що в рамках кримінального провадження №0002859, досудове розслідування у якому проводиться Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, 08.11.2024 року звернувся із заявою про визнання потерпілим. Проте, постановою слідчого від 31.12.2024 року у визнанні його потерпілим було відмовлено. Посилаючись на необгрунтованість відмови у визнанні потерпілим, скаржник просив скасувати постанову слідчого від 31.12.2024 року та зобов`язати останнього повторно розглянути заяву, взяти в нього зразки підпису для проведення експертизи сфальсифікованого протоколу.

В призначене судове засідання ОСОБА_3 не з`явився. В поданій скарзі просив розглядати справу без його участі.

Слідчий в призначене судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Враховуючи зазначене, положення ст.26 КПК України, а також, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК України неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, з метою дотримання розумних строків розгляду останньої, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд скарги по суті за відсутності скаржника та слідчого.

Перевіривши доводи скарги, дослідивши долучені до неї матеріали, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, п.5 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову у визнанні потерпілим.

Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно ч.ч.3,5 ст.110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Під час розгляду скарги встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002859, відомості про яке внесено до ЄРДР 02.09.2024 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.366 КК України на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 23.08.2024 року (справа №554/8654/24), якою було зобов`язано орган досудового розслідування внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 щодо внесення службовими особами ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 до слідчого було подано заяву від 08.11.2024 року про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого від 31.12.2024 року у визнанні ОСОБА_3 потерпілим було відмовлено.

Перевіряючи доводи скарги та обгрунтованість оскаржуваної постанови, слідчий суддя враховує, що кримінальне провадження було розпочато за заявою ОСОБА_3 щодо підробки працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП відносно заявника, що стало наслідком його притягнення до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн., який останнім було сплачено.

Приймаючи рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, слідчий належним чином не перевірив та в оскаржуваній постанові не надав оцінку зазначеним вище фактам порушення прав заявника внаслідок його притягнення до адміністративної відповідальності та сплати штрафу за результатами розгляду справи за протоколом про адміністративне правопорушення, що має ознаки підробки.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова від 31.12.2024 року винесена передчасно, є невмотивованою та підлягає скасуванню, а скарга в цій частині задоволенню.

Поряд з цим, слід відмовити в задоволенні скарги в частині зобов`язання слідчого взяти у заявника зразки підпису для проведення експертизи, оскільки відповідно до матеріалів справи заявник з відповідним клопотанням попередньо до слідчого не звертався.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності та вирішення питань про проведення конкретних слідчих та вчинення процесуальних дій у кримінальному провадженні знаходиться поза межами повноважень слідчого судді в порядку судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,26,107,303-307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнані потерпілим у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 31 грудня 2025 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0002859, зобов`язавши слідчого повторно розглянути відповідну заяву ОСОБА_3 від 08 листопада 2024 року.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1