Справа №:755/8223/22
Провадження №: 1-кп/755/75/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного досудових розслідувань за № 002439 від 22.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючої, має на утриманні малолітню дитину, 2010 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10.10.2023 року, за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 років 3 місяців позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 22.08.2022 року, приблизно о 17 год. 15 хв., під час дії воєнного стану, здійснив посадку на зупинці громадського транспорту під назвою «Станція Київ-Дніпровський» в маршрутне таксі № 511, що рухалося в напрямку проспекту Визволителів в м. Києві. Перебуваючи в даній маршрутці, він побачив, що в салоні перебуває багато людей та став біля передніх дверей ближче до місця перебування водія, де перед ним перебував ОСОБА_6 , у якого через плече знаходилась сумка. В цей час, у ОСОБА_3 раптово виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів з метою протиправного збагачення. Так, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив замок сумки, яка знаходилася у ОСОБА_6 , та таємно, викрав чоловічий гаманець темного кольору, що належить останньому, який матеріальної цінності для потерпілого не становить, у середині якого знаходилось майно ОСОБА_6 , а саме грошові кошти в сумі 300 грн., банківська картка «Монобанк», банківська картка «Аваль банк», дисконтні картки, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_6 та технічний паспорт на транспортний засіб.

В подальшому протиправні дії ОСОБА_3 були викриті ОСОБА_6 , який звернувся до ОСОБА_3 з вимогою повернути йому викрадене майно. ОСОБА_3 , боячись викриття, а також з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин, викинув викрадений ним гаманець на підлогу маршрутного таксі, що було помічено потерпілим ОСОБА_6 , який власними силами затримав ОСОБА_3 до приїзду працівників поліції.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у тому що, своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, однак свій злочинний умисел до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від його волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією інкримінованих правопорушень.

Прокурор не заперечував щодо закриття кримінального провадження, у зв`язку з декриміналізацією інкриміновананих правопорушень.

Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено, що підстава для закриття кримінального провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду в загальному порядку. Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просив закрити провадження.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з частиною сьомою статті 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, ухвалюється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Частинами першою та третьою статті 479-2 КПК України передбачено, що суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Законом України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 року, внесені зміни до статті 51 КУпАП, згідно з якими дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, визнається дії щодо майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 підрозділ 1 розділу XX ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України розмір податкової соціальної пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України від 09.11.2023 № 3460-IX «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи встановлений у сумі 2600 гривень.

Таким чином дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, визнаються дії щодо майна вартістю до 2600 гривень.

Розмір шкоди, заподіяний потерпілому ОСОБА_6 інкримінованими діями обвинуваченого ОСОБА_3 становить 300 гривень 00 копійок, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною першою статті третьої Кримінального кодексу України визначено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних нормах і принципах міжнародного права.

Положенням ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 «Ніякого покарання без закону» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого.

З огляду на викладене, враховуючи зазначені норми права та обставини справи, беручи до уваги, що з 09.08.2024 року втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, інкримінованого ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує проти закриття кримінального провадження щодо нього на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України, суд дійшов висновку про те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В силу ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 4-1 ст. 284,372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією інкримінованих правопорушень - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного досудових розслідувань за № 0002439 від 22.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, закрити у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: гаманець шкіряний чорного кольору на кнопці, марки «В. Cavalli», який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , -залишити у його власності.

Після вступу ухвали в законну силу, стороні обвинувачення звернутися до органу поліції про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м. Києва.

Головуючий суддя: