Справа №760/1818/25 Провадження №1-кс/760/1952/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

18 березня 2025 р. м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт майна - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Солом`янського районного суду м. Києва, клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0010407, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2017 року за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0010407, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2017 року за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України, -

22 січня2025 року (на підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді) клопотання та додані до нього документи були передані в провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0010407, зареєстрованого в ЄРДР 02.11.2017 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що колишні керівники КП «Київтранспарксервіс» ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, у період з 2019 по 2022 роки, перебуваючи у м. Києві, не приймали належних управлінських рішень з використанням їх службових повноважень, зокрема не видали відповідних наказів та розпоряджень підпорядкованих по службі працівникам щодо проведення інвентаризації, обстежень, перевірок паркувальних майданчиків, не вживали заходів щодо розробки нових схем організації дорожнього руху накладення штрафів та розірвання договорів щодо паркувальних майданчиків на яких були зафіксовані факти експлуатації контрагентами Підприємства значно більшої кількості паркувальних (машиномісць) місць, аніж та кількість, яка їм передана згідно договорів про надання права на експлуатацію фіксованих місць для паркування, в наслідок чого, завдано матеріальної шкоди КП «Київтранспарксервіс» та місцевому бюджету м. Києва на суму 23 480 386, 37 гривень. У ході досудового слідства, встановлено службових осіб КП «Київтранспарксервіс» та приватних суб`єктів господарювання, які можуть бути причетними до протиправної діяльності під час розподілу та адміністрування нічних паркувальних майданчиків в м. Києві. Колишніми керівниками КП «Київтранспарксервіс» ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 за участі підконтрольних суб`єктів господарської діяльності-експлуатантів паркувальних майданчиків організовано вказану протиправну схему з метою отримання неправомірної вигоди від надання в експлуатацію підконтрольним суб`єктам господарської діяльності нічних паркувальних майданчиків в м. Києві. Зокрема, службовими особами комунального підприємства до впровадження протиправної схеми залучено ряд комерційних підприємств, які зареєстровані громадянами України ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на підконтрольних осіб, а саме: ТОВ «Автосом», ТОВ «Гоу2нет», ТОВ «Інвестиційний союз Києва», ТОВ «Кепітал Інвест Менеджмент», ТОВ «Кепітал Менеджмент», ТОВ «Київ Парк Сервіс», ТОВ «Котранса», ТОВ «Парксервіс плюс», ТОВ «Сістем Кепітал Груп», ТОВ «Скай-Транс», ТОВ «Столиця Автопаркінг», ФОП ОСОБА_13 , ФОП ОСОБА_14 , ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_15 , ФОП ОСОБА_16 , ФОП ОСОБА_17 . Вищевказані підприємства використовують паркувальні майданчики у м. Києві без підписаних актів приймання-передачі, внаслідок чого не здійснюється оплата на рахунки КП «Київтранспарксервіс», за наступними адресами: просп. Науки, 5 під шляхопроводом та поруч; вул. Ахматової Анни, 30; просп. Бажана Миколи (з парної сторони під шляхопроводом ст. м. «Осокорки»); на перетині вул. Милославської та просп. Володимира Маяковського (майданчик №2); на перетині вул. Милославської та просп. Володимира Маяковського (майданчик №3);перетин вул. Милославської та вул. Володимира Маяковського (Майданчик №1); вул. Оноре де Бальзака, (навпроти, буд. №4); перетин вул. Милославської та вул. Лісківської (навпроти вул. Славської, 58); вул. Ентузіастів, 49; Велика Кільцева дорога (навпроти буд. 1-3 по вул. Кондратюка); вул. Бережанська (між будинками №9 та №15); вул. Набережно-Хрещатицька, 31-29; вул. Новокостянтинівська, 8-а; вул. Кільцева дорога (ринок «Шпалерний»); вул. Зодчих, 1; вул. Біличанська, 1; площа Героїв Бресту (ст. м. «Святошин»); вул. Обухівська, 139 (навпроти); вул. Зодчих, 3-а; площа Вокзальна, 1 (вокзал «Центральний»); вул. Лабораторна, 28; вул. Вершигори Петра, 9, 9-а; вул. Зодчих, 37-38; просп. Оболонський, навпроти буд. 43 (майданчик №1). У зв`язку з чим, 20.01.2025 у рамках вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва було проведено обшук за адресою: ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Під час вказаного обшуку виявлено мобільний телефон, що належить ОСОБА_18 , однак мобільний телефон обладнаний системою логічного захисту в вигляді код-паролю, на прохання слідчого ОСОБА_18 , відмовився подолати систему логічного захисту, що унеможливило здійснити огляд мобільного телефону, у зв`язку з чим прийнято рішення про вилучення телефону. У зв`язку з викладеним, 20.01.2025 постановою слідчого вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0010407.Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні. У п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому п.п. 1, 2 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також у випадку застосування спеціальної конфіскації. Дана норма закону не обмежує можливість накладення арешту на майно фізичних чи юридичних осіб, які не мають правового статусу підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого. Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України - тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України - клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності». Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98). Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. З огляду на зміст ст. 98 КПК України, сторона обвинувачення приходить до висновку, що вилучені предмети та документи які вилучені під час проведення обшуку за вище вказаною адресою, які належать ТОВ «Інтергума-2010», ТОВ «Дніпрошина», містять ознаки речових доказів та документів, тобто наявні підстави передбачені ч. 3 ст. 170 КПК України для накладення арешту, оскільки вказані речі містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме інформацію щодо фінансово-господарської діяльності підприємств, які зазначені в описовій частині вказаного клопотання, інформацію щодо протиправного механізму здійснюваного фігурантами провадження та іншу інформацію, яка у своїй сукупності може стати доказом у вказаному кримінальному провадженні. Таким чином, з метою всебічного, повного й неупередженого досудового розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, перетворення, передачі, відчуження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на майно. Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. «Справедливий баланс» та пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти, на думку сторони обвинувачення збережено, оскільки приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення речових доказів, призведе до негативних наслідків для матеріалів кримінального провадження, а отже, до втрати доказів вчинення протиправної діяльності. Оцінюючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, сторона обвинувачення приходить до висновку, що заборона розпоряджатися ним (зміна права власності, перереєстрація, тощо), відповідають вимогам проведення досудового розслідування. Таким чином, необхідним та достатнім для запобігання вказаним ризикам є визначення виду обмеження у вигляді заборони відчужувати, розпоряджатися та користуватися майном. Дане клопотання необхідно розглядати без повідомлення володільців майна, оскільки розгляд клопотання в їх присутності може призвести до негативних наслідків у вигляді передачі третім особам майна, отриманого злочинним шляхом, тобто, втрати доказів, що також унеможливить спеціальну конфіскацію. Виходячи із потреб досудового розслідування, а також враховуючи те, що зазначене майно може бути відчужене його власником з метою приховання слідів вчинення кримінального правопорушення, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані речі. У відповідності до вимог ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.Право власності на вказане майно, підтверджується зі слів ОСОБА_18 . Застосування зазначених обмежень надасть змогу зберегти майно у первісному стані, унеможливить його подальше приховування, пошкодження, псування, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі майна. Враховуючи викладене, просив винести ухвалу про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0010407 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2017, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України, заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду відчужувати, користуватися та розпоряджатися ним у будь-який спосіб, а саме на: мобільний телефон - «Samsung», імей: НОМЕР_1 , сім-карткою мобільного оператора «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_18

27 ютого 2025 року від представника третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_19 - адвоката ОСОБА_4 до суду надійшли заперечення на клопотання про арешт майна у яких він зазначив, що клопотання не підлягає задоволенню з підстав незаконного його вилучення, вказане майно не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження, ОСОБА_19 не є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні та причин пропуску строку подачі прокурором такого клопотання. У своєму клопотанні прокурор зазначає, що слідчим управлінням Головного управління СБ України ум. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0010407, зареєстрованого в ЄРДР 02.11.2017 р. за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 2 ст. 367 КК України. Досудове розслідування проводиться стосовно неналежного виконання своїх службових обов`язків вказаними вище особами через несумлінне ставлення до них. Окрім того, в своєму клопотанні прокурор зазначає, що майно, на яке він просить накласти арешт відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. У своєму клопотанні прокурор не надав достатніх та допустимих обґрунтувань щодо мотивів накладення арешту, а обмежився лише викладенням обставин встановлених органом досудового розслідування під час досудового розслідування та переліком статей кримінального процесуального законодавства, які визначають підстави для накладення арешту на майно та тим фактом, що мобільний телефон, на який прокурор просить накласти арешт, обладнаний системою логічного захисту в вигляді код-паролю, та того факту, що на прохання слідчого ОСОБА_19 відмовився подолати систему логічного захисту. Жодного іншого обґрунтованого та законного аргументу щодо накладення арешту на мобільний телефон марки «Samsung», імей: НОМЕР_1 та сім-карти мобільного оператору «Київстар», які на праві приватної власності належать ОСОБА_19 прокурором наведено не було. Зі змісту клопотання органу досудового розслідування, вбачається, що єдиними підставами накладення арешту на мобільний телефон марки «Samsung», імей: НОМЕР_1 та сім-карти мобільного оператору «Київстар», які на праві приватної власності належать ОСОБА_19 , стали матеріали кримінального провадження №0010407, той факт, що мобільний телефон, на який прокурор просить накласти арешт, обладнаний системою логічного захисту в вигляді код-паролю, та того факту, що на прохання слідчого ОСОБА_19 відмовився подолати систему логічного захисту та наявність постанови слідчого про визнання вказаного мобільного телефону та сім-карти речовими доказами у кримінальному провадженні, а також висновки органу досудового розслідування, які виправдовують втручання у права та інтереси власника майна. Саме ці доводи, які наведенні в клопотанні на думку прокурора, є достатніми підставами вважати, що вони відповідають критеріям, визначеними в ч.1 ст.98 КПК України. Проте, з такими висновками прокурора неможливо погодитись з огляду на наступні обставини: по-перше, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0010407, зареєстрованого в ЄРДР 02.11.2017 р. відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Проте жодних прямих доказів причетності ОСОБА_19 до протиправної діяльності зазначених вище осіб, прокурором в клопотанні не наведено; по-друге, жодних прямих посилань на будь-яку протиправну діяльність з боку ОСОБА_19 в клопотанні прокурора про арешт майна не міститься; по-третє, в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0010407, зареєстрованого в ЄРДР 02.11.2017 р. відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_19 не є підозрюваним та письмове повідомлення про підозру йому не вручалося. Прокурором не наведено жодного посилання на наявність у сторони досудового розслідування доказів причетності ОСОБА_19 до вказаного кримінального провадження, а всі докази прокурора, базуються на припущеннях. Окрім того, прокурором в клопотанні не зазначено конкретних підстав та мети накладення арешту на мобільний телефон та сім-карту, які на праві приватної власності належать ОСОБА_19 , окрім перерахування формальних підстав, таких як запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна. Також не наведено жодних доводів того, яке безпосереднє значення вказане майно має для досудового розслідування у кримінальному провадженні №0010407. У відповідності до ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду ОСОБА_20 від 17 січня 2025 року у справі №760/689/25 клопотання слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_21 було задоволено частково та надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 де проживає ОСОБА_19 . Варто звернути увагу, що у відповідності до резолютивної частини вказаної ухвали слідчим суддею було надано дозвіл на проведення конкретної процесуальної дії саме слідчому в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_21 . Жодного іншого слідчого та його даних у вказаній ухвалі не зазначено. У відповідності до протоколу обшуку від 20.01.2025 р., який було проведено за адресою: АДРЕСА_1 де проживає ОСОБА_19 вбачається, що обшук було проведено старшим слідчим в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_22 . Таким чином обшук за адресою проживання ОСОБА_19 з подальшим вилученням мобільного телефону марки «Samsung», імей: НОМЕР_1 та сім- карти мобільного оператору «Київстар», які на праві приватної власності належить ОСОБА_19 проводився не уповноваженою на те особою оскільки слідчим суддею було надано дозвіл на проведення обшуку саме конкретно слідчому в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_21 . Також слід зауважити, що при наданні дозволу на обшук з подальшим вилученням техніки у разі неможливості скопіювати інформацію, слідчим суддею було зазначено, що вилучення такої техніки у тому числі мобільного телефону, в принципі як і сам обшук, повинно відбуватися за участю спеціаліста. Як вбачається з протоколу обшуку від 20.01.2025 р., який було проведено за адресою: АДРЕСА_1 де проживає ОСОБА_19 , жодного спеціаліста при вилученні мобільного телефону марки «Samsung», імей: НОМЕР_1 запрошено не було та участі в обшуку такий спеціаліст не приймав. Таким чином старшим слідчим в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_22 який у відповідності до ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду ОСОБА_20 від 17 січня 2025 року у справі №760/689/25 не мав права проводити вказаний обшук було грубо порушено приписи вказаної ухвали а вилучення мобільного телефону, який на праві приватної власності належить ОСОБА_19 відбулося у не законний спосіб. У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. Як вбачається з протоколу обшуку, обшук було проведено 20.01.2025 року. Вказаний обшук було розпочато о 07:05 годині та завершено о 09:11 годині. Таким чином починаючи з 09:11 години 20.01.2025 р. у прокурора розпочався відлік 48 годин для подачі до суду клопотання про арешт майна, вилученого в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 де пооживає ОСОБА_19 . Вказаний термін для подачі такого клопотання спливав о 9:11 годині 22.01.2025 р. Як вбачається зі звіту про автоматичне визначення слідчого судді датою початку автоматичного визначення слідчого судді є 22.01.2025 р. а година - 15:39:12.659. Часом закінчення вказаного визначення є 15:39:12.703. 21 лютого 2025 року він, адвокат ОСОБА_4 , звернувся з адвокатським запитом на адресу Солом`янського районного суду м. Києва для отримання інформації в який конкретний чає прокурором було зареєстровано клопотання про арешт майна ОСОБА_19 в канцелярії суду. Листом від 25.02.2025 р. №1-10/123/2025 судом у відповідь на його адвокатський запит його було повідомлено, що відповідно до відомостей, які містяться в автоматизованій системі документообігу суду, вбачається, що 22 січня 2025 року о 12:33 голині відділом документообігу, контроль та забезпечення розгляду звернень громадян (загальна канцелярія) було зареєстровано клопотання про накладення арешту на майно, подане в рамках кримінального провадження №0010407 з вхідним №64346/24-ВХ. (копія відповіді а адвокатський запит додається). Таким чином та враховуючи інформацію, надану Солом`янським районним судом м. Києва а також керуючись приписами ст. 115 КПК України можна сміливо стверджувати, що при поданні спірного клопотання прокурором було грубо порушено термін його подачі та такий термін для подачі такого клопотання було пропущено оскільки за приписами КПК України таке клопотання повинно було бути подано не пізніше 9:11 години 22 січня 2025 року.

В судове засідання прокурор з`явився, клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, які в ньому викладені. Також зазначив, що огляд вилучених речей наразі ще не проведено.

Представник третьої особи стосовно майна якої вирішується клопотання про арешт майна - ОСОБА_19 - адвокат ОСОБА_4 в судове засідання з`явився, проти задоволення клопотання заперечував. Вказав, що при проведенні обшуку ОСОБА_19 не відмовився надати пароль, а не пам`ятав його; також вважає, що обшук було проведено не уповноваженими особами, оскільки адвокату не було надано в ході проведення обшуку постанови про визначення групи слідчих. Також зазначив, що на його думку клопотання подано з порушенням строків встановлених КПК України, оскільки на його запит Солом`янським районним судом м. Києва йому надано відповідь щодо реєстрації клопотання о 12 год. 33 хв., тобто через більше ніж 48 годин з моменту завершення проведення обшуку. Крім того, просив звернути увагу, що в ухвалі слідчого судді було надано дозвіл на проведення обшуку щодо техніки з залученням спеціаліста, якого залучено не було.

Третя особа стосовно майна якої вирішується клопотання про арешт майна - ОСОБА_19 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Вислухавши учасників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0010407, 02.11.2017 року до ЄРДР внесено кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 191 КК України, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві надійшли матеріали з Служби безпеки України щодо неналежного виконання керівництвом КП «Київпарктранссервіс» своїх обов`язків, представники ТОВ «МТР Груп»; 09.11.2017 року - кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 367 КК України; 17.11.2017 - кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 367 КК України; 06.04.2023 року - кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 2. ст. 367 КК України (а.с. 7 - 9).

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_20 від 17 січня 2025 року (справа №760/689/25), клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_21 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0010407 від 02.11.2017, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 364 КК України, задоволено частково; надано слідчому в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майору юстиції ОСОБА_21 , а також слідчим, які входять до складу слідчої групи, у кримінальному провадженні № 0010407 від 02.11.2017 дозвіл на обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення, а саме: чорнової бухгалтерії, платіжних доручень, банківських виписок щодо руху грошових коштів по розрахунковим рахункам ТОВ «Безпечне паркування», ФОП ОСОБА_23 , ТОВ «Беквард плюс», ТОВ «Лютік компані», ФОП ОСОБА_18 , ФОП ОСОБА_24 , ФОП ОСОБА_25 , ФОП ОСОБА_26 , документів; копіювання інформації з персональних електронно-обчислювальних машин (комп`ютерної техніки), ноутбуків, електронних накопичувачів інформації та мобільних телефонів, за участі спеціаліста, а у разі неможливості копіювання - на вилучення даної техніки.В іншій частині клопотання - відмовлено(а.с. 14 - 20).

Слідчий суддя критично сприймає твердження адвоката ОСОБА_4 з приводу проведення обшуку неуповноваженими особами, оскільки, як вбачається з витягу з ЄРДР слідчий ОСОБА_22 входить до складу слідчої групи у кримінальному провадженні; ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення обшуку слідчмм, які входять до групи слідчих у кримінальному провадженні, а не виключно слідчому, який звернувся з відповідним клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку до суду.

Як вбачається з протоколу обшуку від 20.01.2025 року, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: мобільний телефон - «Samsung», імей: НОМЕР_1 , сім-карткою мобільного оператора «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_18 (а.с. 21 - 26).

Також, в протоколі обшуку зазначено, що ОСОБА_19 запропоновано надати доступ до вказаного телефону, однак останній заявив, що він не може надати доступ, так як забув пароль до його телефону і не може пригадати комбінацію для розблокування телефону. У зв`язку з тим, що ОСОБА_19 не надав доступ до телефону він перешкоджає перевірці інформації, яка знаходиться у телефоні у зв`язку з чим прийнято рішення вилучити зазначений телефон з метою додаткового його дослідження із метою подолання логічного захисту телефону з використанням відповідної техніки та методик.

Згідно до ч. ч. 1 -2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як вбачається з протоколу обшуку, доступ до вилученого телефону під час проведення обшуку було обмежено власником і пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Постановою про визнання речовими доказами від 20 січня 2025 року, визначено речовими доказами у кримінальному провадженні №0010407, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2017 року за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України, наступні предмети, а саме: мобільний телефон - «Samsung», імей: НОМЕР_1 , з сім-карткою мобільного оператора «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_18 (а.с. 27 - 29).

Також, прокурором в обґрунтування тверджень, викладених у клопотанні надано слідчому судді Постанову про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування від 29.11.2022 року (а.с.12 - 13).

Таким чином, слідчим суддею було встановлено, що до клопотання додані копії документів, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання та доданих до нього документів вбачається що майно, яке було вилучено при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон - «Samsung», імей: НОМЕР_1 , сім-карткою мобільного оператора «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_18 , визначено речовими доказами у кримінальному провадженні №0010407, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2017 року за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України.

Суд критично сприймає зауваження представника щодо порушення строків звернення прокурора до суду з відповідним клопотанням, оскільки як вбачається з листа Солом`янського районного суду м. Києва (Вих. №1-10/123/2025 від 25 лютого 2025 року), 22 січня 2025 року о 12:33 год. відділом документального обігу, контролю і забезпечення розгляду звернень громадян (загальна канцелярія) було зареєстровано клопотання про накладення арешту на майно, подане в рамках кримінального провадження №0010407, за вх. №64346/24-Вх.

При цьому, з зазначеного листа не вбачається можливим ідентифікувати яке саме клопотання, щодо якого саме майна та у якій справі (провадженні) було зареєстровано за відповідним вхідним номером.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, клопотання про арешт майна, яке розглядається слідчим суддею, було подано до суду 22.01.2025 року, зареєстровано за вхідним номером 4975.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурор звернувся до слідчого судді у строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України, доказів які б спростовували зазначене матеріали справи не містять.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на зазначене вище майно з метою збереження речових доказів.

Таким чином, клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0010407, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2017 року за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України, та додані до нього матеріали,містять у собі підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна на вилучені речі та конкретизовано майно, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст.171 КПК України.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням введеного в Україні воєнного стану, принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні прокурора, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та зашкодити інтересам держави.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170 - 175, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотанняпрокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0010407, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2017 року за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 367 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт (з забороною користування та розпорядження) на майно, яке було вилучено при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон - «Samsung», імей: НОМЕР_1 , сім-карткою мобільного оператора «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, підозрюваному, захиснику. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 19 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1