УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року

м. Київ

Справа № 115-2560

Провадження № 51 - 1625 зно 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 березня 2013 року за нововиявленими або виключними обставинами,

встановив:

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 червня 2011 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17 січня 2012 року, ОСОБА_4 засуджено за ст. 115 ч. 2 п. 4, ст. 263 ч. 2, ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) від 12 березня 2013 року вказані вирок та ухвала щодо ОСОБА_4 залишені без зміни, а касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 - без задоволення.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся в черговий раз до Верховного Суду України із заявою, в якій порушував питання про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами ухвали ВССУ від 12 березня 2013 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2021 року заяву ОСОБА_4 залишено без руху у зв?язку із невідповідністю її вимогам ст. 462 КПК України та надано засудженому п?ятнадцятиденний строк для усунення її недоліків.

Також засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення в установлений строк недоліків заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, залишеної без руху, така заява повертається особі, яка її подала.

Копія ухвали була надіслана засудженому ОСОБА_4 та відповідно до розписки отримана ним 03 грудня 2021 року.

11 грудня 2024 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 20 листопада 2024 року від засудженого надійшла заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Проте, як убачається зі змісту заяви, вимог ст. 462 КПК України засудженим не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто.

Так, у поданій заяві ОСОБА_4 повторно посилається на невідповідність висновків фактичним обставинам справи, а саме, вказуючи на протокол огляду місця події від 09 вересня 2010 року, на акт судово-медичного дослідження № 230 від 08 жовтня 2010 року та висновок судово-медичної експертизи № 1076 від 28 жовтня 2010 року, зазначає, що ці докази підтверджують відсутність «особливої жорстокості» під час нанесення тяжких тілесних ушкоджень, на що не звернули уваги суди під час постановлення щодо нього вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 червня 2011 року та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 17 січня 2012 року. Також засудженийне погоджується з кваліфікацією інкримінованого йому злочину та просить переглянути за нововиявленими або виключними обставинами ухвалу ВССУ від 12 березня 2013 року, якою вищевказані судові рішення залишені без зміни.

Проте, засуджений не виконав вимог ухвали Верховного Суду від 20 листопада 2024 року з огляду на таке.

У поданій заяві на усунення недоліків засуджений повторно не вказує які саме обставини, на його думку, нововиявлені або виключні наявні у кримінальній справі щодо нього та за якою процедурою він бажає здійснити перегляд ухвали касаційного суду.

Також ця заява в порушення вимог ст. 462 ч. 2 п. 5 КПК України не містить обґрунтування для перегляду саме ухвали ВССУ від 12 березня 2013 року з посиланням на обставини, що відповідно до ст. 459 КПК України є нововиявленими або виключними.

Крім того, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і незгода з кваліфікацією його дій, на які повторно посилається засуджений, не є відповідно до ст. 459 КПК України нововиявленими або виключними обставинами.

Також засуджений ОСОБА_4 , звертаючись до суду касаційної інстанції із заявою за нововиявленими або виключними обставинами, не вказав на конкретну обставину, що в розумінні кримінального процесуального закону є нововиявленою або виключною для перегляду судового рішення саме Верховним Судом, не навів конкретні докази і аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Засудженим у поданій заяві в черговий раз неправильно зазначено про звернення до Верховного Суду України, оскільки відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. 21 судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Відповідно до ст. 429 ч. 3 п. 1, ст. 464 ч. 3 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами повертається, якщо особа не усунула недоліки заяви, яку залишено без руху, в установлений строк.

Таким чином,засудженим не усунуто недоліків поданої заяви, яку залишено без руху, тому вона підлягає поверненню.

Відповідно до ст. 429 ч. 4 КПК України повернення заяви не позбавляє права повторного звернення в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку, передбаченого ст. 461 КПК України.

Керуючись ст. ст. 464 ч. 3, 429 ч. 3 КПК України,

постановив:

Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 березня 2013 року за нововиявленими обставинами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3