ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4501/24 Провадження 1-кп/636/647/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження № 0000688 від 05.06.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юрченкове Вовчанського району, Харківської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 ч.5 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Громадянин України ОСОБА_6 , який є негативно налаштованим проти посадових осіб органів державної влади України, у зв`язку із здійсненням ними їхніх владних повноважень, а також військовослужбовців Збройних сил України та співробітників правоохоронних органів, які для забезпечення національної безпеки України, відновлення і підтримання правопорядку на всій території держави здійснюють комплекс активних заходів з використанням зброї та військової техніки, спрямованих на подолання збройної агресії російської федерації у період не пізніше червня - липня 2022 року, перебуваючи на території тимчасово окупованої частини Чугуївського району Харківської області, погодився на добровільне призначення на посаду «помічника начальника Вовчанського територіального управління» в окупаційній адміністрації «тимчасова цивільна адміністрація Вовчанського району Харківської області».

У зв`язку з чим ОСОБА_6 , займаючи посаду помічника начальника територіального управління при окупаційній адміністрації держави-агресора під час перебування на тимчасово окупованій території Харківської області в період червня - липня 2022 року, від невстановлених представників окупаційної адміністрації держави-агресора отримав вказівку щодо здійснення заходів, направлених на організацію та проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованих територіях Харківської області з метою їх приєднання до рф в якості суб`єкта федерації, а саме: проведення агітаційної роботи з-поміж місцевого населення сіл Катівка, Пільне, Юрченкове Чугуївського району Харківської області щодо прийняття участі в проведенні незаконного референдуму, а також підшукування кандидатів для роботи у т.зв. виборчих дільницях з подальшим збором відповідних документів (заява про згоду кандидата на призначення членом виборчої комісії Харківської області, анкета кандидата, копія паспорта кандидата, копія документа про освіту кандидата, дві фотокартки кандидата розміром 3x4 см).

У зв`язку з чим у ОСОБА_6 під час перебування на території с. Юрченкове Чугуївського району Харківської області, в період червня - липня 2022 року, виник кримінальний протиправний умисел, направлений на організацію та проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованих територіях Харківської області з метою їх приєднання до рф в якості суб`єкта федерації.

З метою реалізації свого кримінального протиправного умислу ОСОБА_6 приблизно у червні-липні 2022 року, під час перебування на території с. Котівка у приміщенні Котівської сільської ради, вступив у зв`язок із громадянами України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході діалогу з якими повідомив про прийняття рішення керівництвом окупаційної адміністрації держави-агресора щодо організації та підготовки проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованих територіях Харківської області з метою їх приєднання до рф в якості суб`єкта федерації, а також про включення ОСОБА_7 до списку членів виборчої комісії в якості голови виборчої комісії, а ОСОБА_8 в якості члена виборчої комісії під час проведення вказаного референдуму. За результатом проведеного діалогу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили ОСОБА_6 про своє небажання приймати участь у роботі виборчих комісій під час проведення вказаного незаконного референдуму.

Після цього, продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу ОСОБА_9 в серпні 2022 року, під час перебування на території с. Пільне прибув до навчального закладу «Пільнянський навчально-виховний комплекс», що знаходиться за адресою: Харківська область. Чугуївський район, с. Пільне, вул. Шкільна, буд. 1А. де вступив у зв`язок із громадянами України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в ході діалогу з якими повідомив про прийняття рішення керівництвом окупаційної адміністрації держави-агресора щодо організації та підготовки проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованих територіях Харківської області з метою їх приєднання до рф в якості суб`єкта федерації. За результатом проведеного діалогу ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з пропозицією щодо прийняття участі у проведенні незаконного референдуму шляхом участі у роботі виборчої комісії та вказав на необхідність написання рукописної заяви про включення до складу виборчої комісії, для чого надав відповідний зразок, однак отримав відмову.

Продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу ОСОБА_6 в серпні 2022 року, під час перебування на території с. Юрченкове біля приміщення Юрченківської сільської ради, вступив у зв`язок із громадянкою України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході діалогу з якою повідомив про прийняття рішення керівництвом окупаційної адміністрації держави-агресора щодо організації та підготовки проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованих територіях Харківської області з метою їх приєднання до рф в якості суб`єкта федерації, а також про необхідність підшукування надійних кандидатів для включення до складу членів виборчої комісії. За результатом проведеного діалогу ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_12 з проханням щодо прийняття участі у проведенні вказаного незаконного референдуму шляхом участі у роботі виборчої комісії та вказав на необхідність написання рукописної заяви про включення до складу виборчої комісії, разом із наданням відповідної ксерокопії власного паспорту, однак отримав відмову.

Разом з тим протиправна діяльність ОСОБА_6 та окупаційної адміністрації держави-агресора на території Харківської області була припинена у зв`язку із звільненням у вересні 2022 року окупованих територій від російських окупаційних військ силами безпеки та оборони України, у зв`язку з чим вказаний незаконний референдум не відбувся.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.14, ч.5 ст.111-1 КК України, як колабораційна діяльність - організація та готування до проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованих територіях Харківської області з метою їх приєднання до рф в якості суб`єкта федерації.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.14 ч.5 ст.111-1 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, факти та обставини, наведені в обвинувальному акті.

Так, ОСОБА_6 пояснив суду, що дійсно за наведених в обвинувальному акті обставин вчинив зазначені дії, про що дуже шкодує. Пояснив, що його дії були зумовлені побоюванням за життя свого сина, до жодних негативних наслідків його дії не призвели, оскільки всі громадяни, до яких він звертався з приводу участі в роботі виборчих комісій відмовились приймати у цьому участь. Вказував, що дуже шкодує через свої вчинки, зробив для себе належні висновки щодо протиправності своїх дій, на теперішній час повністю змінив своє ставлення до життя, розкаявся у вчиненому злочині, має бажання стати на шлях виправлення.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, доведена.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст. 14 ч.5 ст. 111-1 КК України колабораційна діяльність - організація та готування до проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованих територіях Харківської області ї метою їх приєднання до рф в якості суб`єкта федерації.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та похилий вік обвинуваченого, якому станом на час розгляу справи судом виповнилось 67 років.

При цьому судом враховано послідовну практику Верховного Суду, згідно з якою розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Так, як становлено в ході судового розгляду - ОСОБА_6 визнає усі обставини кримінального правопорушення, впродовж досудового розслідування та судового розгляду надавав послідовні та змістовні показання щодо обставин вчиненого правопорушення, в ході судового розгляду обвинувачений продемонстрував критичну оцінку своїй протиправній поведінці, не лише формально вказавши на визнання своєї винуватості, а й оцінивши негативні наслідки своєї протиправної поведінки для себе та оточуючих, та повідомив, що зробив для себе необхідні висновки, на теперішній час розуміє, що вчинив не вірно, дуже шкодує про свій вчинок, та бажає стати на шлях виправлення, що, на думку суду, узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд враховує характер дій обвинуваченого ОСОБА_6 , той факт, що він умисно вчинив дії, викладені у вироку, та приходить до висновку, що обвинувачений не міг не розуміти можливі негативні наслідки своїх дій, що фактично настали у виді організації та готування до проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованих територіях, і бажав їх настання.

Оцінюючи показання обвинуваченого на предмет їх достовірності, суд приходить до висновку, що показання ОСОБА_6 в достатній мірі узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні доказами, мають взаємодоповнюючий, логічний, послідовний характер. Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_6 та визнання його винуватості.

Дотримуючись принципів змагальності та безпосередності, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив в діях ОСОБА_6 наявний умисел на вчинення злочину проти основ національної безпеки України.

Вивченням даних, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий, є особою пенсійного віку, за час перебування на посаді старости управління старостинськими округами Вовчанської міської ради проявив себе виключно з позитивної сторони (своєчасно і точно виконує свої посадові обов`язки, проявляє високу культуру, уміє організувати свою роботу, володіє високим професійним рівнем навичок і знань, проявляє ініціативу, має якості лідера тощо).

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд, згідно з вимогами ст. 65 та ст. 68 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце реєстрації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, є особою пенсійного віку, тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.14 ч.5 ст.111-1 КК України у межах санкції цієї статті із застосуванням положень ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі, із позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, без конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Згідно з ст. 69 Кримінального кодексу України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як зазначено у наведеній вище постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 750/5031/18, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 Кримінального кодексу України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній посилатися на ст. 69 Кримінального кодексу України.

При цьому суд враховує наведені вище обставини та норми законодавства в їх сукупності та системному зв`язку, зокрема що наявні декількох обставин, які пом`якшують покарання, які знайшли підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, похилий вік обвинуваченого, враховуючи також особу обвинуваченого, який повністю визнав вину у скоєному, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває; раніше не судимий, його поведінку під час та після вчинення кримінального правопорушення (усвідомив наслідки своєї поведінки, його негативне відношення до скоєного після вчинення злочину, розкаяння у вчиненому).

Також, при призначенні покарання суд враховує позицію прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, позицію обвинуваченого та його захисників, які просили суворо його не карати, врахувати в якості обставини, що пом`якшує покарання факт вчинення правопорушення під впливом погрози, примусу, та застосувати ст. 69 КК України, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що обвинуваченому слід призначити основне покарання за ч.1 ст. 14 ч.5 ст. 111-1 КК України, із застосуванням положень ст. 69 Кримінального кодексу України, нижче від найнижчої межі, зазначеної санкції інкримінованої статті, із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, без конфіскації майна, і таке покарання буде достатнім, справедливим, співмірним та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Визначене обвинуваченому покарання, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Згідно ч. 2 ст. 59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Оскільки вказане додаткове покарання у виді конфіскації майна передбачене санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України, є факультативним, з урахуванням тієї обставини, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення не пов`язане із отриманням ним будь-яких матеріальних благ, відсутність корисливих мотивів, суд приходить до висновку щодо недоцільності застосування стосовно ОСОБА_6 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Згідно з ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Стосовно обвинуваченого ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.03.2024 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 01.01.2024), попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Таким чином, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення, а саме з 20.03.2024 по день винесення вироку включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати на проведення експертиз підлягають стягненню з винної особи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 ч.5 ст.111-1 КК України та, з урахуванням положень ст. 69 КК України, призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 10 (десять) років, без конфіскації майна.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення, а саме з 20.03.2024 по 11.04.2025 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання, призначеного ОСОБА_6 вироком суду, почати рахувати з 20.03.2024.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати - витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні за проведення почеркознавчої експертизи № 29 від 24.04.2024, у розмірі 3786,40 грн. (три тисячі сімсот вісімдесят шість гривень 4 копійки).

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1