Справа № 522/5056/25
Провадження № 1-«кс»/522/1838/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця країни Судан, суданця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні за №0000310 від 21.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Так, у провадженні слідчого відділення відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП України в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000310, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснює група прокурорів Приморської окружної прокуратури міста Одеси.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що 21.02.2025 до ЧЧ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій він просить вжити заходів правового характеру до громадянина на ім`я ОСОБА_8 , який вимагає неправомірну вигоду за вплив на прийняття рішення службовими особами державного органу виконавчої влади розташованого на території Приморського району міста Одеси, яке полягає у оформленні та видачі документів, тобто вчиняє кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про громадянство Україні» визначено, що проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або яким продовжено строк перебування на території України в установленому порядку, або які мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток/військово-обліковий документ, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, або мають посвідчення біженця чи документ, що підтверджує надання притулку в Україні.

Статтею 2 Закону визначено, що законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах:

1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

2) запобігання виникненню випадків без громадянства;

3) неможливості позбавлення громадянина України громадянства України;

4) визнання права громадянина України на зміну громадянства;

5) неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя;

6) рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України.

Так, відповідно до пункту 8 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначено поняття правового статусу іноземців та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом.

Так, пунктом 17 статті 1 Закону України визначено, що посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Так, пунктом 18 статті 1 Закону України визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Статтею 2 Закону України визначено, що правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

У разі якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж передбачені цим Законом, застосовуються правила, передбачені таким міжнародним договором України.

Пунктом 14 статті 4 Закону України, зазначено підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, так, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Частиною 3 статті 5 Закону України визначено, що іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій, двадцятій і двадцять четвертій статті 4 цього Закону, отримують посвідки на тимчасове проживання.

Крім того, частиною 14 статті 5 Закону України передбачено, що підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Так, частиною 19 статті 5 Закону України визначено, що окрім документів для відповідної категорії осіб, визначених частинами першою - вісімнадцятою і двадцять третьою цієї статті, іноземці та особи без громадянства подають для оформлення посвідки на тимчасове проживання такі документи: паспортний документ іноземця або особи без громадянства з відповідною довгостроковою візою (довгострокова віза не вимагається у іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, зазначеними у частині дев`ятнадцятій статті 4 цього Закону, а також у іноземців та осіб без громадянства, які не зобов`язані отримувати таку візу відповідно до цього Закону, інших законів України або міжнародних договорів України) та копію сторінки паспортного документа з такою візою. Іноземці або особи без громадянства, зазначені у частині двадцятій або двадцять четвертій статті 4 цього Закону, можуть подавати паспортний документ, термін дії якого закінчився або який підлягає обміну, у разі якщо за отриманням нового документа особа зобов`язана звернутися до органів державної влади країни громадянської належності або країни попереднього постійного проживання, якщо така країна вчинила акт збройної агресії проти України або не визнає територіальну цілісність та суверенітет України, або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Про територіальну цілісність України" від 27 березня 2014 року № 68/262; копії сторінок паспортного документа іноземця або особи без громадянства з особистими даними з перекладом на українську мову, засвідченим в установленому порядку; документ, що підтверджує сплату адміністративного збору. Уповноважений орган повертає паспортний документ особі одразу після прийняття заяви про оформлення посвідки.

Крім того, частиною 21 статті 5 визначено, що територіальний орган/територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, здійснює перевірку адреси місця проживання іноземця або особи без громадянства з метою підтвердження наданої ним у заяві про оформлення посвідки на постійне проживання чи посвідки на тимчасове проживання інформації про місце проживання.

Так, частиною 22 статті 5 Закону України, технічний опис, зразки бланків посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною, знищення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України затверджено Положення про Державну міграційну службу України від 20 серпня 2014 р. №360, якою визначено, що Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 3 основні завдання ДМС визначено:

1) реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів;

2) внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктами 4.4 завдання ДМС:

- узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до її компетенції, розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавчих актів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правових актів міністерств та в установленому;

- здійснює оформлення, обмін і видачу іноземцям та особам без громадянства посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, пересилає, визнає недійсними, скасовує, вилучає та знищує такі документи в передбачених законодавством випадках;

- приймає рішення про продовження строку перебування, про відмову в продовженні строку перебування, про скасування продовження строку перебування та про скорочення строку перебування, а також продовжує строк тимчасового проживання іноземців та осіб без громадянства на території України;

- забезпечує у межах повноважень, передбачених законом, формування інформаційних ресурсів (баз, банків даних) щодо персональних даних фізичних осіб (у тому числі їх біометричних даних, параметрів), інших інформаційних ресурсів, необхідних для виконання покладених на ДМС завдань;

- здійснює відповідно до закону державний контроль за дотриманням законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів у передбачених законодавством випадках, притягає порушників до адміністративної відповідальності;

Пункту 6 передбачено, що ДМС для виконання покладених на неї завдань

має право:

-проводити перевірки стану додержання органами виконавчої влади, громадянами, органами реєстрації, підприємствами, установами та організаціями вимог законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів і вносити пропозиції щодо усунення причин порушення таких вимог;

Пунктом 7 визначено, що ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Так, відповідно до Порядку, оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 за № 321 визначено, що посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні. Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну. Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України та які: досягли 16-річного віку, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто. Посвідка видається строком на 10 років. Посвідка видається протягом 15 робочих днів з дати прийняття документів від іноземця або особи без громадянства.

Крім того, обмін посвідки здійснюється у разі:

1) зміни інформації, внесеної до посвідки;

2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки;

3) закінчення строку дії посвідки.

Пунктом 8 Постанови визначено, що за оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обмін справляється адміністративний збір у розмірах, установлених законодавством.

Так, Пунктом 16 Постанови визначено, що документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Так, пунктом 17 Постанови визначено, що документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування/проживання в Україні.

Пунктами 20-21 Постанови визначено, що керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, визначає працівників, які виконують функції з прийняття документів, формування заяв-анкет та видачі посвідки, і працівників, які виконують функції з оформлення посвідки (розгляд заяви-анкети, ідентифікація особи та прийняття рішення).

Керівник уповноваженого суб`єкта визначає осіб, які в межах повноважень, установлених законом, отримують доступ до інформаційних та інформаційно-комунікаційних систем, власником або розпорядником яких є ДМС, є матеріально відповідальними особами та виконують функції з прийняття документів, формування заяв-анкет і видачі посвідки.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування/проживання іноземця або особи без громадянства на території України, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.

У відповідності до ч. 3 ст. 18 КК України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом чи законом.

Таким чином, посадові особи Головного управління Міграційної служби в Одеській області, а також службові особи працівники територіальних підрозділів Державної міграційної служби, які уповноважені на здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів у передбачених законодавством випадках, відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Так, у лютому 2025 року, більш точного часу під час проведення досудового розслідування не встановлено, в невстановленому досудовим розслідуванні місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення службовими особами Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, які уповноважені на виконання функцій держави при видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні.

На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_5 у 2025 році, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, почав підшукувати осіб без громадянства та іноземних осіб, які мають бажання оформити посвідку на постійне та тимчасове проживання в Україні,

Так, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 маючи намір на законних підставах оформити посвідку на постійне проживання в Україні, в зв`язку з наявністю свідоцтва про шлюб та посвідки про тимчасове проживання в Україні зі строком дії до 24.10.2024 дізнався через ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що ОСОБА_5 , допомагає, та надає посередницькі послуги з питань подачі документів до Головного управління Державної Міграційної служби в Одеській області щодо обміну посвідки з тимчасового проживання в Україні та посвідку постійного проживання в Україні, через начебто своїх знайомих, службових осіб Головного управління ДМС в Одеській області.

З метою з`ясування всіх умов та обставин отримання іноземцю посвідки про постійне проживання в Україні ОСОБА_9 19.02.2025 надав довіреність своєму знайомому ОСОБА_7 з метою оформлення необхідних документів та подачі їх до Головного управління ДМС в Одеській області.

На наступний день, 20.02.2025 ОСОБА_7 пішов до Бюро перекладів, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Ніни Строкатої, 40. Зайшовши до приміщення його зустрів ОСОБА_5 . В ході розмови ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_5 , що йому необхідно зробити переклад паспорту громадянина Республіки Ірак на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 для подачі документів та оформлення посвідки на постійне проживання в Україні і ОСОБА_7 має відповідну довіреність на подачу документів. Далі, ОСОБА_5 повідомив, що без його участі оформити та отримати посвідку на постійне проживання буде неможливо, оскільки без його впливу це буде тривати близько року або взагалі по результату розгляду буде відмова у наданні посвідки і повідомив, що в нього є вплив і зв`язки в Головному управлінні Державної Міграційної служби в Одеській області, та він може вирішити це питання і що це буде коштувати від 2 (двох) до 3 (трьох) тисяч доларів США. По закінченню розмови ОСОБА_5 надав свій контактний номер мобільного телефону, повідомив, що коли у ОСОБА_7 буде повний пакет документів необхідний для подальшої подачі та сума грошових коштів, то ОСОБА_7 необхідно зателефонувати, домовитись з ним про зустріч та прибути до офісного приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Ніни Строкатої, 40.

З цього часу у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме на невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб Головного управління Державної Міграційної служби в Одеській області.

Оскільки вимога ОСОБА_5 була неправомірною, то ОСОБА_7 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому, ОСОБА_7 діючи під контролем правоохоронних органів зателефонував ОСОБА_5 , останній повідомив, що йому потрібно прибути 06.03.2025 за адресою знаходження його офісу: АДРЕСА_3 і той подивиться документи та повідомить всю процедуру оформлення документів на постійне проживання в Україні.

Під час зустрічі 06.03.2025 громадянина ОСОБА_7 з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , останній запропонував залишити всі копії документів у нього в офісі з метою з`ясування всіх правових підстав для оформлення посвідки на постійне проживання іноземцю (громадянину Республіки Іраку) ОСОБА_9 на території України службовими особам Головного управління ДМС в Одеській області та рекомендував його набрати наступного дня 07.03.2025.

В ході зустрічі, яка відбулась 07.03.2025 приблизно о 14:36 за адресою місця знаходження офісу в АДРЕСА_3 громадянин ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 , що він готовий посприяти у підготовці посвідки на постійне проживання в Україні громадянину ОСОБА_10 за певну суму грошових коштів, яка буде дорівнювати 3 000 (три тисячі) доларів США, в залежності від терміновості підготовки.

Тобто ОСОБА_5 продовжував виконувати свій злочинний умисел направлений на незаконне збагачення та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 за отримання громадянином Республіки ОСОБА_10 посвідки на постійне проживання в Україні для подальшого законного перебування на території України.

В подальшому, 10.03.2025, ОСОБА_5 , діючи умисно та протиправно, переслідуючи корисливий мотив, з метою отримання неправомірної вигоди для себе, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання маючи мобільний номер телефону ОСОБА_7 зателефонував останньому, та повідомив, що говорив щодо нього з певними службовими особами Головного управління ДМС в Одеській області щодо оформлення та видачі посвідки на постійне проживання в Україні, але для подальшого отримання необхідних ОСОБА_7 документів необхідно надати неправомірну вигоду, розмір якої ОСОБА_5 визначив у сумі 3000 (три тисячі) доларів США.

Крім того, в ході розмови ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 зустрітися в нього в офісі коли останній буде готовий надати обумовлену суму неправомірної вигоди.

Надалі, ОСОБА_7 діючи під контролем правоохоронних органів, з метою перевірки дійсних намірів ОСОБА_5 та спостереженням за його поведінкою, погодився на пропозицію ОСОБА_5 , та вони домовилися про зустріч 13.03.2025 на 12.00 годину за адресою: м. Одеса, вул. Ніни Строкатої, 40.

У свою чергу, ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив, з метою отримання неправомірної вигоди для себе, повідомив, щоб ОСОБА_7 прибув 13.03.2025 о 12 годині 00 хвилин за адресою знаходження його офісу по вул. Ніни Строкатої, 40 в Одесі, де останній повинен буде передати ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) доларів США.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення, шляхом отримання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення службовими особами Головного управління Державної Міграційної служби в Одеській області, а також службовими особами працівниками територіального відділу Державної міграційної служби, які уповноважені на оформлення та видачу посвідки на постійне проживання в Україні його довірителю, громадянину ОСОБА_10 , ОСОБА_5 прибув до свого офісу за адресою: м. Одеса, вул. Ніни Строкатої, 40, завчасно, де підготувався до зустрічі з ОСОБА_7 .

В ході зустрічі ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_7 який діє за довіреністю в інтересах громадянина ОСОБА_10 , що останній повинен буде передати йому наступні документи: посвідку на тимчасове проживання в Україні, свідоцтво про шлюб, паспорт громадянина ОСОБА_10 , свідоцтво про народження його дітей, які повинні бути в оригіналах, а також грошові кошти в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США. В подальшому, через деякий час, ОСОБА_5 повідомить про дату та час коли громадянину ОСОБА_10 , необхідно буде прибути до нього з метою інструктажу, щодо подальшого проходження по службовим кабінетам Головного управління ДМС в Одеській області та до кого звернутись, щоб подати заяву-анкету на заміну посвідки на тимчасове проживання в Україні до уповноваженої особи Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області.

Надалі, бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_5 пообіцяв ОСОБА_7 вплинути на рішення службових осіб Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, які уповноважені на прийняття рішення щодо видачі посвідки на постійне проживання в Україні, і подальшого перебування на території України на законних підставах, а у разі ненадання обумовленої суми неправомірної вигоди вчинити громадянину ОСОБА_10 , умови, які призведуть до видворення особа без громадянства з території України.

Після отримання посвідки на постійне проживання на території України громадянин ОСОБА_10 , зможе на законних підставах знаходиться на території України.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення службовими особами Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, які уповноважені на прийняття рішення щодо видачі посвідки на постійне проживання в Україні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи їх настання, 13.03.2025 приблизно о 12 годині 50 хвилин перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Ніни Строкатої, 40, ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, з метою перевірки дійсних намірів ОСОБА_5 та спостереженням за його поведінкою, неправомірну вигоду в розмірі 3 000 (три тисячі) доларів США (за офіційним курсом гривні до іноземної валюти встановленим Національним банком України станом на 13.03.2025 становить 123 600 гривень).

Враховуючи вищезазначене, було встановлено достатньо підстав підозрювати у вчиненні даного кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, а саме:

- ч. 3 ст. 369-2 КК України тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця країни Судан, суданця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 , інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, показаннями свідків, протоколами огляду і вручення грошових коштів, результатами проведених гласних та негласних слідчих (розшукових) дій, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_5 фактично затриманий в порядку ст. 208 КПК України 13.03.2025.

Об`єм зібраних в ході досудового розслідування доказів є достатнім для підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення у зв`язку з чим 14.03.2025 складено, погоджено з прокурором та вручене ОСОБА_5 письмове повідомлення про підозру, оскільки в його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна та відповідно до вимог п. 4 ч. 1ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 :

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 може вдатися до спроб уникнення покарання за інкримінований злочин, так як у випадку визнання його винним санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та суду є реальним з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками та іншими обставинами.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 , може незаконно впливати на свідків, у даному кримінальному провадженні, шляхом прохань, підкупу або залякування або іншим чином, оскільки у зв`язку з врученням підозрюваному копій матеріалів, останній володіє інформацією про місце проживання та іншими контактними даними вказаних осіб. Крім того, станом на теперішній час у кримінальному провадженні не встановлено та не допитано всіх свідків, покази яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а також вони не допитані в судовому засіданні. Таким чином, ОСОБА_5 , перебуваючи не під вартою, може здійснювати вплив на вказаних осіб з метою зміни їх показів чи відмову від них;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, у вчиненні яких останньому повідомлено про підозру. Так, під час досудового розслідування задокументовано два факти вимагання та одержання ОСОБА_5 неправомірної вигоди, а тому не виключаються спроби повторного вчинення останнім вказаних корисливих кримінальних правопорушень.

Крім того, ОСОБА_5 є військовозобов`язаним, а тому у разі настання ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, останній може вчинити злочини, передбачені ст. 332 КК України, який в умовах воєнного стану є тяжким злочином.

Наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити одну чи кілька із наведених дій як другу складову підстави обрання запобіжного заходу означає наявність даних, які свідчать про обґрунтовану ймовірність вчинення ним таких дій.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з обставин викладених в ньому.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили обрати більш м`яку міру запобіжного заходу.

Розглянувши клопотання, заслухав думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Підозра висунута ОСОБА_5 підтверджується матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно практики ЄСПЛ, «для обґрунтованої підозри у значенні пп. с п. 1 ст. 5 Конвенції потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюються однією із статей КК, які визначають злочинну поведінку. Саме тлумачення фактів має бути розумним і враховувати усі елементи правопорушення. Закон, яким визначається правопорушення має відповідати вимогам визначеності та передбачуваності.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що під час судового засідання доведені конкретні обставини, які свідчать про вірогідну причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, підозру в якому йому висунуто.

Ступінь доведеності підозри, обвинувачення на цьому етапі провадження не є обставиною, що впливає на обрання запобіжного заходу, оскільки встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 є переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, слідчий суддя враховує що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за які за результатами розгляду справи у суді йому може бути призначено покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі, тому він може мати намір уникнути кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Також, слідчий суддя враховує ту обставину що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

Крім того, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Крім того, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо доказів, які свідчать, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

При визначенні альтернативної міри запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваної, тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України вважає необхідним визначити заставу.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 11.05.2025 року, включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень, яку дозволити внести на депозитний рахунок, призначення платежу - застава за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися з населеного пункту в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з свідками та потерпілою стороною з обставин скоєння кримінального правопорушення;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з 13.03.2025 року з моменту фактичного затримання особи ухвали та припиняє свою дію 11.05.2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: