Справа № 227/4024/21
ВИРОК

іменем України

20.03.2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000377 від 10.08.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білозерське Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом на посаді оператора відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , розведеного, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 в порушенні вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виготовлення для відстрілу набоїв з гумовими, або аналогічними якостями, метальними снарядами несмертельної дії, та указаних набоїв, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС №662 від 21 серпня 1998 року, вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з незаконним зберіганням бойових припасів за наступних обставин.

В червні 2020 року ОСОБА_5 у військовій формі, що знаходилася за місцем його мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , виявив засіб підриву (засіб детонування) - уніфікований запал ручної гранати, модернізований, дистанційного типу УЗРГМ-2, запал типу МД-5М та електродетонатор типу ЕДП-р та, усвідомлюючи, що вказані предмети є вибуховими пристроями, переклав їх до шафи, що розташована в кухонній кімнаті квартири за вищевказаною адресою.

28 серпня 2021 року в період часу з 11 години 55 хвилин до 13 годин 29 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2021 року працівниками ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, в присутності двох понятих, проведений обшук квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_5 . В ході обшуку квартири в шафі кухонної кімнаті виявлено та вилучено один засіб підриву (засіб детонування) уніфікований запал ручної гранати, модернізований, дистанційного типу УЗРГМ-2, який виготовлений (заводським) способом, конструктивно передбачено спорядження даного запалу вибуховими речовинами групи ініціюючих (ТНРС, азид свинцю) та групи бризантних (тетрил), один засіб підриву (засіб детонування) з електричним способом приведення в дію, електродетонатор типу ЕДП-р, виготовлений промисловим (заводським) способом, конструктивно передбачено спорядження електродетонаторів даного типу вибуховими речовинами: групи ініціюючих (ТНРС, азид свинцю) та один засіб підриву (засіб детонування) запал типу МД-5М, виготовлений промисловим (заводським) способом, конструктивно передбачено спорядження електродетонаторів даного запалу вибуховими речовинами: групи ініціюючих (ТНРС, азид свинцю), які ОСОБА_5 незаконно переніс та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразились у незаконному зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, за ч.1 ст.263 КК України.

При цьому, у кримінальному провадженні 17 березня 2025 року між прокурором ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Сторони узгодили призначення покарання обвинуваченому з урахуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

При цьому, сторони підтвердили, що розуміють і усвідомлюють наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, в тому числі і умисного, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги чинного кримінального та кримінально-процесуального законодавства, просив вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання, з видом та мірою якого він згоден.

Захисник ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на те, що вона відповідає вимогам закону та інтересам його підзахисного.

Суд заслухав учасників кримінального провадження та переконався, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст. 263 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, який в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб. Взяті обвинуваченим ОСОБА_5 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, є військовослужбовцем за контрактом на посаді оператора відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 , за місцем служби характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

За таких обставин, з урахуванням двох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття та вчинення кримінального правпорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, відсутності обставин, які обтяжують покарання, а також відомостей про особу обвинуваченого, суд вбачає наявність фактичних підстав для призначення ОСОБА_5 узгодженого сторонами покарання з урахуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому покарання, яке узгоджене сторонами.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 475, ч.15 ст. 615 КПК України, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17 березня 2025 року між прокурором ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити узгоджене покарання з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Речові докази: засіб підриву (засіб детонування), уніфікованим запалом ручної гранати, модернізований, дистанційного типу УЗРГМ-2, запал типу МД-5М та електродетонатор типу ЕДП-р знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на корить держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/105-21/6661-ВТХ від 09.09.2021 року в розмірі 2745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) грн. 92 (дев`яносто дві) коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1