Справа № 203/7018/24
Провадження № 1-кс/0203/4361/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із вищою освітою ступеня бакалавра за спеціальністю «обслуговування комп`ютерних систем та мереж», який не одружений, малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних осіб на утриманні не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

заявленого у кримінальному провадженні № 0000050, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 жовтня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2024 року під наглядом Центральної окружної прокуратури міста Дніпра за проведенням цього досудового розслідування СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, слідчий клопочить застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування до ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст. 184 КПК України, враховуючи добровільну згоду підозрюваного отримати копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу 24 грудня 2024 року о 14:15 год.

Клопотання обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 у разі незастосування запобіжного заходу, не пов`язаного з запобіжниками у спілкуванні та залишенні місця проживання, може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, і лише застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, на думку сторони обвинувачення, відповідатиме завданням охороні прав та інтересів суспільства. Зокрема, підозрюваний, отримавши повідомлення про підозру та усвідомлюючи невідворотність можливого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни їх показань та, з урахування того, що наразі органом досудового розслідування не встановлено всіх обставин скоєння ОСОБА_5 злочину, останній може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали з наведених у ньому підстав. Додатково вказували на те, що про ризик переховування також свідчить та обставина, що під час проведення обшуків у ОСОБА_7 останнім через родичку (ймовірно дружину) було повідомлено про проведення обшуків і у ОСОБА_5 після чого останній вимкнув телефон і зник, не маючи жодних стримуючих соціальних зв`язків, таких як робота, сім`я, діти, ощо, тобто став переховуватись і лише згодом з`явився, тому наполягали на задоволенні клопотання в повному обсязі.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти клопотання слідчого тим, що підозра є явно не обґрунтованою, а заявлені ризики недоведеними. Зокрема, на думку захисника, усі зібрані органом досудового розслідування докази, не містять вказівки на причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК України, ні протокол допиту потерпілого, ні протоколи допитів свідків, в тому числі й протокол допиту свідка ОСОБА_8 , не містять відомостей про спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому, так само і не мітять вказівки про те, що ОСОБА_5 взагалі вчинив хуліганські дії або ж порушував громадський порядок, що супроводжувалось би особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. В повідомленій підозрі та у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу так само не зазначається які саме хуліганські дії вчинив ОСОБА_5 . Захисник вважає, що заявлені ризики є формальними та недоведеними, оскільки ОСОБА_5 не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Посилання слідчого в клопотанні на те, що 11 грудня 2024 року підозрюваний, будучи обізнаним про проведення в цей день обшуку за місцем його проживання, не з`явився на цю слідчу дію, на думку захисника, спростовується тим, що в жодний процесуальний спосіб підозрюваний не повідомлявся про це, та 11 грудня 2024 року ОСОБА_5 перебував за межами міста Дніпра, а після повернення самостійно прибув до слідчого. Окрім цього підозрюваний не мав та не має наміру впливати на свідків, з огляду на те, що потерпілий та свідки вже допитані та в їх показах немає вказівки на протиправні дії з боку ОСОБА_5 , а тому у останнього немає навіть підстав впливати на потерпілого чи свідків. Окрім цього, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, а саме має постійне місце проживання. Таким чином, з огляду на викладене, захисник та підозрюваний просили відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Вислухавши думку прокурора та слідчого, заперечення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_5 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється в у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені групою осіб, що стороною обвинувачення кваліфіковано за ознаками нетяжкого злочину проти громадського порядку та моральності, за який санкція ч. 2 ст. 296 КК України передбачає покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

23 грудня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин, що він 29 вересня 2024 року, перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці та невстановлений час, де йому зателефонував раніше знайомий ОСОБА_7 та попрохав ОСОБА_5 приїхати в садівниче товариство «Дніпро» Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровської області, з метою помститися раніше невідомим йому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з якими у ОСОБА_7 напередодні виник конфлікт, для створення переваги у фізичній силі, на що ОСОБА_5 погодився. Цього ж дня, тобто 29 вересня 2024 року приблизно о 12:20 год. ОСОБА_5 приїхав у зазначене місце ОСОБА_7 , та перебуваючи у супроводі останнього та ще одного спільного знайомого ОСОБА_10 , наздогнавши раніше невідомих йому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , на яких вказав ОСОБА_7 , які рухались поблизу буд. № 219, розташованого в садівничому товаристві «Дніпро» Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровської області. В цей момент у ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку. Так, цього ж дня, тобто 29 вересня 2024 року ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , знаходячись у вищевказаному місці, використовуючи малозначний привід з метою самоствердження перед присутніми сторонніми громадянами, грубо порушуючи встановлені суспільні відносини та громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими суспільством моральними засадами, усвідомлюючи, що знаходяться у громадському місці та за їх діями будуть спостерігати мешканці сусідніх будівель, розташованих в садівничому товаристві «Дніпро», почали висловлюватись в бік ОСОБА_9 та ОСОБА_8 грубою нецензурною лайкою, в цей час у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , реалізуючи який та маючи на меті заподіяти шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , підійшов до останнього та наніс один удар рукою стислою в кулак в область обличчя ОСОБА_9 від чого останній втратив рівновагу та впав на землю обличчям до гори та в цей час ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , знаходячись біля ОСОБА_8 , із застосування фізичної сили, утримували останнього на місці, перешкоджаючи ОСОБА_8 надати допомогу ОСОБА_9 . Далі, ОСОБА_7 продовжив наносити останньому численні удари (не менше двадцяти) ногою в область голови та обличчя. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 втратив свідомість, в результаті чого ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , з метою приховування своїх протиправних дій, поклали ОСОБА_9 до автомобіля марки «Toyota Camry» з номерним знаком НОМЕР_1 та відвезли ОСОБА_9 до КП «ДОКЛ ім. Мечникова» ДОР. Таким чином, дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України.

Як вбачається з клопотання та матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення обґрунтовує підозру у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені групою осіб фактичними даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується за № 31750 від 23 жовтня 2024 року; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 із доданими до нього фототаблицями з камер відеоспостереження лікарні; протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому та свідкам; протоколів допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; постановою слідчого від 30 жовтня 2024 року про зняття показань з технічного приладу, що має функцію відеозапису з камер внутрішнього відео спостереження приміщення магазину та відеозаписи з камер, що встановлені в приміщенні приймального відділення КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР; рапортом на виконання доручення слідчого із доданими до нього фото таблицями про проведення аналізу з камер відеофіксації «Безпечне місто» за 29 вересня 2024 року з 10:00 год. по 18:00 год., що сукупно з протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 15 листопада 2024 року, висновком експерта КП «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» № 3640е від 20 листопада 2024 року та протоколами обшуків, а також протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 викривають роль останнього у поставленому йому за вину злочині.

Прокурором наведені достатні докази для підтвердження фактів, які є причиною виникнення підозри, що за практикою тлумачення обґрунтованості підозри Європейським Судом з прав людини, mutatis mutandis, в рішенні від 28.10.94 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (скарга № 14310/88) не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що безсумнівно доводять винуватість у злочині до ступеня, необхідного для засудження обвинувальним вироком чи, принаймні, висунення обвинувачення в формі обвинувального акта, що складає процесуальну мету вже наступних стадій кримінального провадження.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Поставлена під сумнів вагомість доказів викриття ОСОБА_5 на початковому етапі розслідування у поєднанні із спірною попередньою правовою кваліфікацією скоєного заохочує сторону захисту до обстоювання своєї правової позиції, щонайменше з іншими менш тяжкими наслідками кримінально-правового характеру, проте слідчий суддя, констатуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , не вправі до висунення обвинувачення наперед розв`язувати питання за ч. 3 ст. 190 КПК України, а обстоювана стороною захисту позиція невинуватості підозрюваного в інкримінованому злочині підлягає ретельній перевірці, після чого прокурор вправі буде змінити обсяг підозри або прийняти інше рішення, передбачене ст. 283 КПК України.

За змістом статей 131, 132, 176, частини 2 статті 177, частин 1, 2 статті 181 КПК запобіжний захід, різновидом якого є домашній арешт, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою кримінального правопорушення, а також за наявністю хоча б одного з ризиків вчинення особою дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

За практикою тлумачення ризику втечі в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії» слідчий суддя приймає до уваги, що суворість міри покарання, яка загрожує на випадок можливого засудження в межах повідомленої підозри є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі, який сукупно з обставинами оголошеного в країні воєнного стану, проведення воєнних дій на кордонах міста Дніпра та Дніпропетровщини, та часткової окупації військами російської федерації територій на сході та півдні України, збільшує ризик переховування з переходом лінії фронту, а сама по собі наявність у підозрюваного місця мешкання, за обставин відсутності роботи та утриманців, не виключає вказаного ризику і не переважає над обставинами суворості міри покарання, яка загрожує підозрюваному у вигляді реального позбавлення волі до 4 років.

Відповідно, враховуючи наведені встановлені обставини в судовому засіданні знайшов підтвердження ризик можливого переховування від органів розслідування та суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може, як у спосіб погроз так і умовляннями впливати на потерпілого та свідків вчиненого кримінального правопорушення до надання завідомо неправдивих показів, а також впливати на інших свідків, які ще не встановлені, а також не допитані, що, як наслідок, потягне за собою можливість уникнення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях свідків, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризики за п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки наразі досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває та органом досудового розслідування встановлено не всі обставини кримінального правопорушення.

За змістом статей 131, 132, 176, частини 2 статті 177, частин 1, 2 статті 181 КПК запобіжний захід, різновидом якого є домашній арешт, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою кримінального правопорушення, а також за наявністю хоча б одного з ризиків вчинення особою дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК.

Так, в судовому засіданні знайшли підтвердження ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів розслідування та суду, під усвідомленням тяжкості та невідворотності можливого покарання, незаконного впливу на потерпілого, свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурором у засіданні надані переконливі докази того, що на цьому етапі досудового розслідування наявні достатні підстави вважати існуючими ризики перешкоджання встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, запобігання чому складає легітимну мету за п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у своєму клопотанні, виправдовуючи за загальними правилами заходів забезпечення ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Таким чином, оцінивши в судовому засіданні в сукупності обставини за ст. 178 КПК України з урахуванням повідомленої підозри в нетяжкому злочинному посяганні, для забезпечення належної поведінки підозрюваного відповідно до ст. 177 цього Кодексу необхідно обмежитися забороною залишати житло цілодобово з метою запобігання зазначеним у клопотанні наявним процесуальним ризикам ухилення від виконання процесуальних рішень втечею, перешкоджанням встановленню істини у кримінальному провадженні і впливом на інших його учасників, на підставі чого згідно ст. 194 КПК України слідчому судді належить постановити цю ухвалу про застосування домашнього арешту з достатнім обсягом обов`язків самообмеження у спілкуванні, забезпечуючи належну процесуальну поведінку в межах строку досудового розслідування за ст. 219 КПК України, тобто до 11 лютого 2025 року.

Слідчий суддя вважає, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, чи внесення застави за для якої підозрюваним не надано доказів наявних законних джерел доходів, а так само особистого зобов`язання є недостатнім для запобігання ризикам, встановленим п.п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України, а тому з врахуванням наведеного, особи підозрюваного, тяжкості інкримінованого йому діяння, слідчий суддя вважає недоведеними підстави для застосування більш м`якого виду запобіжного заходу.

В той же час, надані захисником докази того, що потерпілий раніше притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), а також наразі відносно нього в іншому суді перебуває на розгляді обвинувальний акт, не впливають на обставини необґрунтованість підозри чи спростування ризиків за ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 181 КПК України та Інструкції про порядок виконання органами Національної поліції ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, затвердженої наказом МВС України № 654 від 13 липня 2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 серпня 2016 року за № 1087/29217 контроль за виконанням цієї ухвали слід покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, тобто на уповноважену особу ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 181, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000050, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 жовтня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , одночасно з покладенням на підозрюваного обов`язків згідно зі ст. 194 КПК України строком на один місяць 17 днів, тобто до 11 лютого 2025 року:

- за першою вимогою прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з м. Дніпра без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, а також про можливе працевлаштування;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну;

Попередити ОСОБА_5 , про те, що в разі невиконання підозрюваним покладених на нього за ухвалою про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обов`язків за п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України може бути вирішене питання про застосування іншого більш жорсткого виду запобіжного заходу.

Визначити строк дії ухвали до 11 лютого 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження 30 грудня 2024 року о 14:05 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1