УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 187/1775/24

провадження № 51-695 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року про відмову у відкритті провадження,

установив:

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року, керуючись вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, постановив ухвалу, якою відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року.

Вказаною ухвалою, на стадії підготовчого провадження, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про залучення його цивільним позивачем в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001174 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 порушує питання про перегляд ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті провадження.

Водночас скаржник не погоджується із ухвалою суду першої інстанції, вказуючи про її незаконність та просить касаційний суд, за наслідками розгляду його скарги, змінити судові рішення і визнати ОСОБА_5 цивільним позивачем у кримінальному провадженні.

На обґрунтовування свої вимог вказує, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки вважає, що норми кримінального процесуального кодексу не передбачають заборони отримати свідку процесуальний статус цивільного позивача, якщо, окрім потерпілого, останньому також заподіяно майнову шкоду у кримінальному провадженні.

Вказує, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у відкритті провадження, не перевіривши законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Перевіривши доводи касаційної скарги та копію ухвали апеляційного суду, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження адвокату належить відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; однією із основних засад судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Згідно з ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Також відповідно до абзацу другого ч. 2 цієї статті Кодексу, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Враховуючи наведене та те, що ухвала Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року не була переглянута в апеляційному порядку, предметом касаційного розгляду може бути лише ухвала суду апеляційної інстанції, якою відмовлено адвокату у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на вказану ухвалу суду першої інстанції.

Так, як убачається із змісту ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року, адвокат ОСОБА_4 , не погоджуючись з ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про залучення останнього цивільним позивачем, подав апеляційну скаргу.

Суддя апеляційного суду, перевіривши апеляційну скаргу адвоката на вказану ухвалу суду першої інстанції, постановлену у підготовчому провадженні щодо ОСОБА_6 встановив, що вказане судове рішення не відноситься до переліку ухвал суду першої інстанції, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку відповідно до положень ст. 392 КПК України, а тому, керуючись вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 на зазначену ухвалу суду першої інстанції.

Мотивуючи своє рішення суддя апеляційного суду зазначив, що скарга адвоката подана на ухвалу суду першої інстанції, постановлену під час судового провадження до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України та окремому оскарженню не підлягає, зазначивши, що заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першої цієї статті Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції та вважає, що суддя апеляційного суду обґрунтовано дійшов висновку про безпідставність вимог адвоката ОСОБА_4 щодо можливості оскарження ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року.

Ухвала Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року про відмову у відкритті провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону, тому підстав для відкриття касаційного провадження колегія суддів касаційного суду не вбачає.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи, що з касаційної скарги, наданого до неї судового рішення не вбачається підстав для її задоволення, колегія судів касаційного суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження адвокату ОСОБА_4 належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року про відмову у відкритті провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3