Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2025

смт Покотилівка Харківської області

Справа № 635/10270/24

Провадження № 1-в/635/748/2024

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, останній раз вироком Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 22.01.2024 за ч.2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 08.02.2023 остаточне покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі

про звільнення від призначеного судом покарання на підставі частини 2 статті 74 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшло зазначене клопотання, в якому ставиться питання про звільнення засудженого ОСОБА_3 на підставі частини 2 статті 74 КК України від відбування покарання відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказане подання передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Згідно частини 1 статті 539 Кримінального процесуального Кодексу України (далі- КПК України), питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Засуджений та представник державної установи подали до суду заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Прокурор подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій проти задоволення не заперечував.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Судом встановлено, ОСОБА_3 вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.01.2024 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначене остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 08.02.2023 остаточне покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання у ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)».

Початок строку 22.01.2024, кінець строку 25.11.2025.

Зі змісту вироку встановлено, що засуджений ОСОБА_3 протягом 2021 року вчинив декілька епізодів викрадення чужого майна на суму 1 132,00грн, 885,00 грн, 1 185,21грн, 1 033,00грн, 528,00грн.

Вироком Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 22.01.2024 за ч.2 ст. 185 КК України призначене покарання - до трьох років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України сума неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу (у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року).

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становить 2 270,00 грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX на момент вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень - розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України, становила 2 270,00 грн.

Отже, вчинені ОСОБА_3 у 2021 році за кожним епізодами викрадення чужого майна на суму, меншу за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, є дрібним викраденням шляхом крадіжки, яке не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Стаття 58 Конституції України - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Частиною 2 статті 4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно частини 1 статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України( п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України).

Відповідно до частини 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Ураховуючи наведене, суд встановив, що застосовуючи зворотну дію закону у часі на момент вчинення кримінального правопорушення, за яке був засуджений, слід дійти висновку, що ОСОБА_3 який вчинив крадіжку майна, може бути притягнутий до кримінальної відповідальності у разі, якщо сума викраденого майна станом на момент вчинення кримінального правопорушення у 2021 році перевищує 2 270,00 грн. У даному випадку вартість викраденого майна є нижчою, що свідчить про відсутність підстав для притягнення особи до кримінальної відповідальності. За вказаних обставин, на підставі частини 1 статті 5 та частини 2 статті 74 КК України, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.01.2024 за ч.2 ст. 185 та ч.3 ст.185 КК України.

Суд також враховує, що ОСОБА_3 відбуває покарання за сукупністю вироків, в тому числі за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 08.02.2023 за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі 3 роки 3 місяці, відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, призначеного за вироком Нововодолазьського районного суду Харківської області від 21.09.2021, більш суворим покаранням у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі цим вироком та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці позбавлення волі.

За вироком Зміївського районного суду Харківської області від 08.02.2023 діяння, яке було вчинене ОСОБА_3 у 2021 році та кваліфіковане за ч.3 ст.185 КК України підпадає під декріміналізацію, оскільки вартість викраденого майна становить 600,00 грн, що є менше ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення та є підставою для звільнення його від відбування цього покарання в порядку частини 2 статті 74 КК України.

За вироком Нововодолазьського районного суду Харківської області від 21.09.2021 діяння, яке було вчинене ОСОБА_3 у 2021 році та кваліфіковане за ч.3 ст.185 КК України підпадає під декріміналізацію, оскільки вартість викраденого майна становить 300,00 грн, що є менше ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення та є підставою для звільнення його від відбування цього покарання в порядку частини 2 статті 74 КК України.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування частини 1 статті 5 та частини 2 статті 74 КК України та звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.01.2024.

На підставі вищевикладеного, статтями 537, 539 КПК України, статтею 154-1 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від призначеного судом покарання на підставі частини 2 статті 74 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.01.2024 за ч.2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 08.02.2023 остаточне покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі частини 2 статті 74 КК України, статті 377 КПК України, засудженого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити негайно у зв`язку з повним відбуттям покарання за вироком Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 22.01.2024 за ч.2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 08.02.2023 остаточне покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_4