Номер провадження:1-кп/521/716/25
У Х В А Л А

26 березня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР 27.02.2023 року за №0000288, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.360 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду міста Одеси перебуває кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР 27.02.2023 року за №0000288, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.360 КК України.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання в якому просив продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти продовження тримання під вартою, посилаючись на відсутність доведення ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України. Просив змінити запобіжний захід на інший, більш м`який, а саме на домашній арешт, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_5 має цивільну дружину, сина, постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Звертали увагу суду, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, має батьків, цивільну дружину ОСОБА_6 , з якою виховує спільну дитину та постійне місце реєстрації та місце проживання.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали, що маються на цей час в розпорядженні, суд приходить до наступних висновків.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі ризики, що визначені у частині першій статті 177 Кримінального процесуального кодексу України:

- ризик переховування від суду;

- ризик впливу на свідків, потерпілих;

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі "Клішин проти України" наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Ризик переховування обвинуваченого від суду

В обґрунтування ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду прокурор посилається лише на те, що обвинувачений, розуміючи невідворотність кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, може переховуватись від суду.

Дійсно, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 є тяжким, санкцією передбачено покарання у виді позбавлення волі до 08 (восьми ) років позбавлення волі.

Проте, підозра щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі "Адам`як проти Польщі").

Наведені у клопотанні твердження прокурора мають абстрактний характер. Всупереч положенням частини п`ятої статті 132, частини третьої статті 199 Кримінального процесуального кодексу України стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували поведінку обвинуваченого вчиняти дії з переховування від суду чи не виконання ним процесуальних обов`язків до затримання та взяття під варту.

Отже, суд дійшов висновку, що ризик переховування обвинуваченого від суду існує, проте є незначним, тому не зможе виправдати продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого.

Стороною обвинувачення обґрунтовується продовження існування цього ризику тим, що більшість з них проживає у м. Херсон.

Оцінюючи можливість впливу на свідків суд виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша та друга статті23, стаття224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень та дослідження їх судом.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків та потерпілого з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні не зменшився та продовжує існувати, що обумовлює необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення

Указаний ризик прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого мотивував тотожним твердженням про те, що відсутність в обвинуваченого доходів та пред`явлене обвинувачення у вчиненні крадіжки вказує на ризик можливого вчинення ними іншого кримінального правопорушення з метою отримання коштів на існування.

Ураховуючи, що в силу засад диспозитивності та змагальності суд розглядає порушене перед ним питання лише в межах доводів клопотання та доданих до нього доказів, суд вважає, що наведені у клопотанні твердження прокурора мають неконкретний характер, мотивований лише характером пред`явленого обвинувачення та не доводяться відповідними доказами стосовно обвинуваченого.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що указаний ризик прокурором не доведено належним чином.

Щодо обґрунтованості подальшого тримання під вартою

При вирішенні заявлених стороною обвинувачення та стороною захисту клопотань та з`ясування можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та запобігання доведених прокурором ризиків судом враховується наступне.

Вирішуючи питання про продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує:

- вимоги статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі "Тодоров проти України", відповідно до якої "для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку";

- правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі "Харченко проти України", відповідно до якої тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля.

Згідно з частиною шостою статті 22 Кримінального процесуального кодексу України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Відповідно до частин першої та другої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Положеннями ст.ст. 183, 199 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується і може бути продовженим у разі доведення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти визначеним законом ризикам, протягом часу ризики, що виправдовують тримання під вартою, не зменшились, або з`явились нові, а також, що з об`єктивних причин судовий розгляд не може бути завершений до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Приймаючи рішення про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, судом враховується, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст.185 та ч. 2 ст.360 КК України.

Разом з тим, суд зважає на наявність відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_5 , має міцні соціальні зв`язки, раніше судимий, але покарання за попередніми вироками відбув повністю.

Судом також враховується, що ОСОБА_5 , що цивільна дружина ОСОБА_5 мешкає у місті Миколаєві, де і буде перебувати під домашнім арештом обвинувачений, хоча потерпілі та свідки проживають у мсті Херсоні.

Таким чином, суд вважає, що можливо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, враховуючи сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_5 , те що він має матір, дружину та дитину, постійне місце реєстрації та проживання, суд вважає, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 можливо забезпечити застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 22:00 години до 06:00 години ранку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 182, 183, 194 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора щодо продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити застосований відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 22:00 години до 06:00 години ранку наступного дня.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 у період часу з 22: 00 години до 06:00 години наступного дня ( окрім звернень до медичних установ та переміщення до укриття під час повітряних тривог), та в разі прибуття до Малиновського районного суду м. Одеси.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з-під варти в залу судового засідання.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Органу Національної поліції негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_5 та повідомити суд про виконання ухвали у цій частині.

Строк дії запобіжного заходу визначити до 24 травня 2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому перебуває, без дозволу суду, крім прибуття до приміщення Центрального районного суду міста Миколаєва для прийняття участі в судовому засіданні у Малиновському районному суді міста Одеси в режимі відео конференції;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з особами, зазначеними як потерпілий та свідки в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити в Головне управління Національної поліції в Миколаївській області (Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. Захисників Миколаєва, будинок 5) та до Одеського слідчого ізолятора для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Головуючий суддя ОСОБА_1