"04" березня 2025 р. Справа № 363/6428/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000939, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

31.05.2022 року ОСОБА_4 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 151, 31.05.2022 року матроса ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону вказаної військової частини.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, матрос ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2,4 Дисціплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Однак, під час дії воєнного стану військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, матрос ОСОБА_4 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників), близько 09 год. 00 хв. 13.02.2023 року не з`явився вчасно без поважних причин на службу (с. Катюжанка Вишгородського району Київської області) та до 04.11.2024 року, тобто до моменту його фактичного затримання в порядку ст. 191 КПК України, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення військовослужбовцем вчасно без поважних причин на службу, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні захисником ОСОБА_5 було заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, а також закриття кримінального провадження у зв`язку з цим.

Клопотання захисника мотивовано тим, що ОСОБА_4 повністю та безумовно визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, не заперечує обставин та фактів, викладених в обвинувальному акті. Обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, добровільно повідомив про своє бажання повернутися до військової служби. Командуванням військової частини НОМЕР_2 надано письмову згоду на проходження ОСОБА_4 військової служби.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнає у повному обсязі, щиро кається у скоєному, обставини та факти, викладені в обвинувальному акті, беззаперечно підтверджує. Обвинувачений ОСОБА_4 також зазначив, що 24.02.2022 року з початком повномасштабного вторгнення російської федерації він добровільно повернувся на територію України з Республіки Польща, добровільно пішов до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у АДРЕСА_1 , після чого був мобілізований та зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби у ОСОБА_4 виникли проблеми зі станом здоров`я, у зв`язку з чим він був направлений до медичного закладу у м. Кропивницький Кіровоградської області. Під час проходження медичного огляду ОСОБА_4 повідомили про необхідність проведення лікування, на яке у нього не вистачало коштів. Після цього ОСОБА_4 до військової частини не повернувся, вирішив поїхати додому у м. Світловодськ Кіровоградської області. Літом 2023 року до додому ОСОБА_4 приїхали представники військової служби правопорядку, склали рапорт про його місце перебування і поїхали. Восени 2024 року ОСОБА_4 отримав виклик до місцевого органу поліції, за яким одразу добровільно з`явився. У відділенні поліції ОСОБА_4 передали працівникам поліції Вишгородського РУП ГУНП в Київської області, які доставили його до м. Києва до ДБР, де він і був затриманий.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що добровільно, без жодного тиску та примусу бажає повернутися на військову службу, командуванням військової частини НОМЕР_2 надано письмову згоду на його прийняття до особового складу військової частини у разі закриття кримінального провадження.

У зв`язку з цим ОСОБА_4 клопотання захисника підтримав у повному обсязі, та клопотав перед судом особисто звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, у зв`язку з цим закрити кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання сторони захисту підтримав, не заперечував проти його задоволення, звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи та подане клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Вказаний факт не заперечувався ОСОБА_4 та був визнаний ним під час судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2, 12 ПП ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року № 1 - умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.

Суди повинні враховувати, що в ряді норм Особливої частини КК України (зокрема, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 114, ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 212, ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 258, ч. 6 ст. 260, ч. 3 ст. 263, ч. 4 ст. 289, ч. 4 ст. 307, ч. 4 ст. 309, ч. 4 ст. 311, ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 401) передбачено спеціальні підстави звільнення від кримінальної відповідальності. У всіх зазначених випадках за наявності обставин, передбачених конкретною нормою закону, суд зобов`язаний звільнити відповідних осіб від кримінальної відповідальності.

У ч. 5 ст. 407 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

У ч. 5 ст. 401 КК України встановлено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Положення ст. 401 КК України доповнено приписом ч. 5 шляхом прийняття Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану» № 3902-IX від 20.08.2024 року, який набрав законної сили 07.09.2024 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Положеннями Закону України № 3902-IX від 20.08.2024 року передбачено право суду за наявності визначених умов звільнити від кримінальної відповідальності особу, яка обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Вказане свідчить про можливість відмови держави від кримінально-правового переслідування особи, що обвинувачується у вчиненні певного кримінального правопорушення, за наявності для того відповідних умов. Відповідно це кореспондує праву особи не зазнавати такого переслідування, якщо наявні умови для звільнення від кримінальної відповідальності. Наведені обставини свідчать про те, що положення Закону України № 3902-IX від 20.08.2024 року пом`якшують становище осіб, які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407, 408 КК України.

Враховуючи, що приписами Закону України № 3902-IX від 20.08.2024 року закон про кримінальну відповідальність було доповнено можливістю звільнення особи від кримінальної відповідальності, то суд приходить до висновку, що вказаний Закон має зворотну дію та поширюється на вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення.

Аналіз ч. 5 ст. 401 КК України дає можливість зробити висновок, що звільнення особи від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, можливе при дотриманні наступних умов: 1) особа вперше в період дії воєнного стану вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України; 2) особа добровільно звернулася з клопотанням про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби; 3) наявність письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вперше в період діє воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України. Раніше кримінальних правопорушень ОСОБА_4 не вчиняв.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 за першим викликом добровільно з`явився до правоохоронних органів. Під час судового розгляду ОСОБА_4 добровільно, з власної ініціативи, без будь-якого тиску, примусу, погроз звернувся з клопотанням, в якому повідомив про свій намір продовжувати військову службу. Вказані обставини були підтверджені також прокурором.

Таким чином, судом встановлено, що після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_4 добровільно з`явився до правоохоронних органів, а також повідомив про свій намір повернутися до військової служби.

З листа військової частини НОМЕР_2 № 80/1518 від 03.02.2025 року, підписаного командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_6 , судом встановлено, що командуванням військової частини НОМЕР_2 надано письмову згоду на продовження військової служби матросом ОСОБА_4 з наступним призначенням на вакантну посаду.

Таким чином, судом встановлено наявність всіх умов, передбачених ч. 5 ст. 401 КК України, для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 вперше в умовах воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, добровільно звернувся з клопотанням про намір продовжити проходження військової служби, а командування військової частини надало письмову згоду на проходження ОСОБА_4 військової служби. ОСОБА_4 не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності з цих підстав, а також проти закриття кримінального провадження.

Вирішуючи питання можливості звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, суд враховує конкретні обставини та факти вчиненого правопорушення, обставини, що зумовили вчинення ОСОБА_4 правопорушення, тяжкість вчиненого правопорушення, визнання ОСОБА_4 вини у вчиненому правопорушенні, щире каяття щодо своєї поведінки та усвідомлення її суспільної небезпечності, факт добровільного з`явлення ОСОБА_4 до правоохоронних органів. Крім того, судом враховано, що ОСОБА_4 раніше до відповідальності не притягався.

За наведених обставин суд вважає за можливе застосувати своє право, визначене ч. 5 ст. 401 КК України, та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у провадженні № 13-47кс20 (справа № 598/1781/17), постанові ККС ВС від 01.02.2024 року у справі № 930/497/23 (провадження № 51-4798км23) зроблено висновок, що нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона. Тобто, питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватись не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали.

Разом з тим, судом встановлено, що процесуальні витрати в межах кримінального провадження відсутні. Речові докази в межах кримінального провадження відсутні. Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано, цивільний позов в межах кримінального провадження не подавався.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 182 КПК України, п. 8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15, застава повертається заставодавцю лише після припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави та постановлення вироку (ухвали), у якому міститься рішення про повернення застави.

У зв`язку з вищевикладеним, грошові кошти, внесені захисником ОСОБА_5 за обвинуваченого ОСОБА_4 в якості застави на підставі ухвали слідчого судді, підлягають поверненню ОСОБА_5 .

Керуючись ч.5 ст.401 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 288, 372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Кримінальне провадження № 0000939, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 після набрання ухвалою суду законної сили невідкладно прийняти/поновити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на військову службу у військовій частину НОМЕР_2 , а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання такою ухвалою суду законної сили, прибути до військової частини НОМЕР_2 для проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 повідомити Вишгородський районний суд Київської області та Дарницьку спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Центрального регіону про прийняття/поновлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на військовій службі у військовій частини НОМЕР_2 .

Клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення застави задовольнити.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в місті Києві () повернути ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошові кошти у розмірі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, що були внесені ним на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві в якості застави відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали Печерського районного суду міста Києва від 05.11.2024 року по справі № 757/43005/24-к.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено і проголошено 07.03.2025 року о 10 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1