ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1160/25 Справа № 205/995/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю (в режимі відеоконференції):

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2025 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2025 року подання установи відбування покарання задоволено, засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Калузького районного суду Калузької області Російської Федерації від 30 грудня 2013 року.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що ОСОБА_7 , за час відбування покарання допускав порушення режиму утримання, однак вказані стягнення були застосовані за незначні порушення режиму утримання, зокрема за нетактовну поведінку, та на час розгляду справи вони погашені за плином часу.

Також суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання з 2013 року та лише у 2023 році, тобто фактично через 10 років, допустив порушення режиму утримання та протягом усього часу відбування покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці поступово доводив своє виправлення, тим самим засуджений продемонстрував позитивні зрушення в своїй свідомості.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що висновки суду є необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Вважає, що засуджений за час відбування покарання не довів свого виправлення, не з`ясовано в останнього його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці після звільнення, а також під час відбування покарання отримав 3 тягнення, та раніше неодноразово судимий.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив в задоволенні подання відмовити, зазначивши, що засуджений не довів свого виправлення; засудженого ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін, вказавши, що за час відбування покарання він має заохочення та довів своє виправлення; перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги з наступних підстав.

Так, ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК Україниумовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги закону судом дотримано. Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 перебуває в установах виконання покарань з 30.12.2013 року, на даний час засуджений вироком Калузького районного суду Калузької області РФ від 30 грудня 2013 року, з урахуванням ухвали Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років.

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення, за час відбуття покарання засуджений має 14 заохочень, 3 стягнення та 1 міру реагування.

В Дніпровській виправній колонії (№ 89) відбуває покарання з 15.07.2022 року. За час відбування покарання характеризується позитивно, допускав порушення режиму утримання, у зв`язку з чим до нього було застосовано 3 дисциплінарні стягнення, працевлаштований, до праці ставиться сумлінно, має заохочення правами начальника установи. За весь час відбування покарання має 14 заохочень, 3 дисциплінарних стягнення та 1 міру реагування ( а.с.9).

Також, як було встановлено в суді першої інстанції при розгляді справи, що ОСОБА_7 відбуває покарання з 2013 року та лише у листопаді 2022 року, тобто фактично через 10 років з початку ув`язнення, він вперше за весь час відбування покарання допустив порушення режиму утримання.

Крім того приймається до уваги, що міра реагування у вигляді профілактичної бесіди була застосована 01.11.2022 року, одночасно із застосуванням догани за невихід на ранкову перевірку. Попередження та догана за нетактовну поведінку були застосовані також одночасно, 08.08.2023 року. Накладені за них стягнення погашені у встановленому порядку, інші стягнення до цього засудженого не застосовувалися.

ОСОБА_7 бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», виявляє соціально-корисну активність.

Також, наразі БО БТ 100% ЖИТТЯ ДНІПРО розглядається можливість укладання договору цивільно-правового характеру з ОСОБА_7 щодо надання ним послуг ключовим групам населення: ЛВІН, ЛЖВ, ЧСЧ, засудженим, після його звільнення з місця позбавлення волі (а.с.10).

Згідно характеристики голови правління БО FREE ZONE ОСОБА_9 за вих. № 220 від 08.10.2024 року, благодійна організація FREE ZONE з 03.07.2023 року залучила ОСОБА_7 до проекту медико-соціального спрямування як надавача послуг, консультанта рівний-рівному, під час його перебування в ДУ Дніпровська виправна колонія (№89), на підставі цивільно-правової угоди про надання послуг.

За час проекту ОСОБА_7 зарекомендував себе як активний, відповідальний працівник, який швидко навчається і підтримує робочу комунікацію. Він має досвід роботи з ключовими групами населення: ЛВІН, ЛЖВ, ЧСЧ, засудженими, і надає послуги в межах угоди по теперішній час (а.с.11).

Аналізуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, оскільки обставини провадження свідчать лише про наявність позитивних чинників, які дають суду підстави для висновку, що засуджений своєю поведінкою, яка розцінюється судом як позитивна, став на шлях виправлення, а призначене покарання слугувало дієвим засобом його виховання.

Сам по собі той факт, що за весь тривалий період відбування покарання засуджений має 3 стягнення, не може свідчити про відсутність критичного ставлення до вчиненого кримінального правопорушення та подання ним негативного прикладу для інших засуджених. Достатніх даних на підтвердження вказаного факту прокурор не навів в апеляційній скарзі.

Доводи прокурора про те, що в цього засудженого відсутня сумлінна поведінка, спростовуються наявними у матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема, характеристикою, довідкою про заохочення та стягнення, з якої слідує, що засуджений має 14 заохочень, а також поясненнями представника установи відбування покарання, який у суді першої інстанції підтримав заявлене клопотання.

Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення. Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

З огляду на вищевикладене доводи прокурора не спростовують висновки суду першої інстанції, а також не свідчать про недоведеність засудженим свого виправлення та відсутність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, через що вказані доводи колегія суддів вважає необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції вважає, що до ОСОБА_7 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2025 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4