Справа № 947/9667/25
Провадження № 1-кс/947/3927/25
УХВАЛА

18.03.2025 м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши матеріали за скаргою заявника ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Київської окружної прокуратури м.Одеси, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2025 до Київського районного суду м.Одеси надійшла скарга заявника ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Київської окружної прокуратури м.Одеси, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від 03.03.2025, яка передана Київській окружній прокуратурі м.Одеси на особистому прийомі громадян і зареєстрована за №92 від 10.03.2025.

Зокрема, заявник у скарзі зазначає, що 10.03.2025 він звернувся до Київської окружної прокуратури м.Одеси з заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.109 ч.1, 111 ч.1, 111-1 ч.1, 111-2 ч.1, 114-1 ч.2, 436-2 ч.2, 442 ч.1 КК України Президентом України ОСОБА_4 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 , прочитавши у повному обсязі свою скаргу, підтримав доводи, викладені ним в скарзі, та просив задовольнити скаргу, оскільки згідно ст.24 Конституції України всі громадяни мають рівні конституційні права і свободи, та є рівними перед Законом, відповідно до ст.6 КПК України кримінальне провадження здійснюється щодо будь-якої особи, а Президент України ОСОБА_4 , повноваження якого закінчилися, не підпадає під дію глави 37 КПК України, та у зв`язку із закінченням повноважень Президента України процедура імпічменту щодо ОСОБА_4 недопустима.

Від Київської окружної прокуратури м.Одеси до слідчого судді представник не прибув, на час розгляду скарги будь-яких відомостей чи документів з приводу скарги не надав. Адресат напередодні був належним чином сповіщений про судове засідання. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність прокурора чи слідчого не є перешкодою в розгляді скарги.

Згідно сталої судової практики ненадання правоохоронним органом відповідної інформації чи матеріалів не перешкоджає розгляду скарги по суті на підставі наданих зацікавленою стороною документів та може слугувати підставою для задоволення вимог скарги за правовим принципом «мовчазної згоди», тобто через юридичний факт, який полягає у бездіяльності сторони кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, заявником, його представником, зокрема, може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Системний аналіз положень Конституції України, норм КПК України дає підстави вважати, що положення ст.214 КПК України, якими на слідчого та прокурора покладено обов`язок внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення після отримання відповідної заяви, є безальтернативними. Водночас, зважаючи на загальні засади кримінального провадження, конституційні гарантії недоторканності Президента України, такі положення повинні кореспондуватися задля недопущення посягання на встановлені національним законодавством України гарантії недоторканності, незалежності і безпеки. Тобто йдеться про імунітет від кримінального переслідування, у даному випадку Президента України.

З моменту складення присяги Президент України користується гарантією недоторканності. Як зазначено у висновку Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України про надання висновку щодо відповідності Конституції України Римського Статуту Міжнародного кримінального суду (справа про Римський Статут) від 11 липня 2001 року №3-в/2001-недоторканність певної категорії посадових осіб це не їх привілей; вона пов`язана з виконанням ними важливих державних функцій, а тому відповідно до Конституції України і міжнародно-правових зобов`язань України не може розглядатися як гарантія їх безкарності. Недоторканність народних депутатів України, Президента України, суддів передбачає лише спеціальні умови притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Таким чином, право недоторканності Президента України треба розуміти як органічну складову його конституційного статусу, що має на меті забезпечення умов для реалізації покладених на нього повноважень.

Конституція України відповідно до ст.8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії. Суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого Закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції України і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Статтею 111 Конституції України встановлений певний порядок усунення Президента України з посади, та певна процедура порушення питання щодо притягнення Президента України до кримінальної відповідальності. Зокрема, для проведення розслідування Верховна Рада України створює спеціальну тимчасову слідчу комісію, до складу якої включаються спеціальний прокурор і спеціальні слідчі. Висновки і пропозиції тимчасової слідчої комісії розглядаються на засіданні Верховної Ради України. За наявності підстав Верховна Рада України не менш як двома третинами від її конституційного складу приймає рішення про звинувачення Президента України. Отримується висновок Верховного Суду про те, що діяння, в яких звинувачується Президент України, містять ознаки державної зради або іншого злочину. Додержання конституційної процедури розслідування і розгляду справи перевіряється Конституційним Судом України, який надає свій висновок Верховній Раді України.

Відтак, через описану вище конституційну процедуру притягнення Президента України до кримінальної відповідальності уповноважений прокурор Київської окружної прокуратури м.Одеси правомірно не вніс до ЄРДР відомості про злочин, нібито, вчинений Президентом України.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні від 21 листопада 2019 року у справі «Мельник проти України» (CASEOFMELNYKv.UKRAINE) (заява № 72286/01) Європейський Суд з прав людини наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Слід також зазначити, що відповідно до ст.105 Конституції України за посягання на честь і гідність Президента України винні особи притягаються до відповідальності на підставі закону.

Тому, в задоволені скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303 - 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені скарги заявника ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Київської окружної прокуратури м.Одеси, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення про можливе вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.109 ч.1, 111 ч.1, 111-1 ч.1, 111-2 ч.1, 114-1 ч.2, 436-2 ч.2, 442 ч.1 КК України Президентом України ОСОБА_4 , відмовити з мотивів, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом п`яти діб з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Учаснику судового засідання, який не був присутнім у судовому засіданні копію ухвали направити не пізніше наступного дня після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1