КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №759/9568/23Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2330/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001019, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

· 17.03.2023 вироком Октябрського районного суду міста Полтави за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

На підставі ч.3 ст.72 КК України вирок Октябрського районного суду міста Полтави від 17.03.2023 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, ухвалено виконувати самостійно.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 12.05.2023 у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, домовився з невстановленою особою про придбання особливо небезпечної психотропної речовини - 4-ММС (4-метилметкатинону), для особистого вживання, здійснивши оплату шляхом переказу коштів в сумі 470 грн. на вказаний йому банківський рахунок.

Діючи за вказівкою зазначеної невстановленої особи, ОСОБА_7 , того ж дня, прибув до лісопаркової зони по вул. Робітнича в м. Києві, де з указаного йому місця забрав залишений в схованці-«закладці» поліетиленовий пакет з пазовим замком, всередині якого знаходилась кристалоподібна речовина.

17.05.2023, приблизно о 17 год. 41 хв. ОСОБА_7 біля будинку № 65 по вулиці Робітнича в місті Києві був викритий працівниками поліції, яким добровільно видав для подальшого вилучення поліетиленовий пакет з пазовим замком, всередині якого знаходилась кристалоподібна речовина, масою 0,472 г., яка згідно висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/111-23/24954-НЗПРАП від 24.05.2023 року є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено -4-ММС (4-метилметкатинону).

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати через неправильне застосування судом кримінального закону (ст.ст.71,72 КК України) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що, судом першої інстанції неправильно призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків, оскільки суд повинен був визначити остаточне покарання у виді сукупності невідбутого реального покарання за попереднім вироком та покарання, призначеного за новим вироком.

Також вважає, що судом при призначенні покарання по ч.1 ст.309 КК України належним чином не враховано обставини, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше засуджувався за вчинення кримінального правопорушення та був звільнений від відбування покарання на підставі статті 75 КК України, вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Наведені обставини свідчать про те, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає загальним засадам, визначених статтями 50, 65 КК України.

За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 17.03.2023 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік і 3 місяці.

В решті вирок суду просить залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просила її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти поданої апеляційної скарги та вважали вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, діючи у відповідності до положень ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу винного.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання по ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, неодружений, неофіційно працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покаранням по ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, відповідає мінімальній межі санкції даної норми та призначено з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та особі винного.

Цим самим спростовуються апеляційні доводи прокурора про те, що призначене ОСОБА_7 по ч.1 ст.309 КК України покарання у виді штрафу не відповідає положенням ст.ст.50, 65 КК України і є м`яким.

Разом з цим, слушними є доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні про порушення судом першої інстанції норм кримінального закону України через неправильне призначення покарання за сукупністю вироків, з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При цьому, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 17 березня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В період іспитового строку, встановленого за вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 17 березня 2023 року, ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення у справі, що переглядається за даним вироком.

За таких обставин остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків необхідно визначити шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутого покарання за вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 17.03.2023 року. На підставі положень ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

У відповідності до ч.1 ст.409, п.4 ч.1 ст.420 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.ст.71, 72 КК України) з необхідністю застосування більш суворого покарання є підставою для скасування вироку в цій частині та ухвалення нового вироку.

З цих підстав апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 420, ч.15 ст.615 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 17.03.2023 року та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, який на підставі положень ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4