КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таке рішення слідчий суддя мотивувала тим, що заява ОСОБА_5 від 22 травня 2024 року про можливе вчинення, на її думку, суддями Черкаського окружного адміністративного суду та працівниками апарату цього суду злочину, містить загальні відомості та суб`єктивну оцінку дій суддів і не містить викладу обставин про вчинення кримінальних правопорушень суддями, а її зміст фактично зводиться до непогодження з прийнятим судовим рішенням та процесуальними діями суддів. Таким чином, скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою

зобов`язати уповноважену особу Офісу Генерального прокурора внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 22 травня 2024 року про вчинення кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що кримінальне _________________________________________________

Справа № 11-сс/824/1109/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6

Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1

провадження, згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, судове провадження неможливе без досудового розслідування.

Законодавцем чітко встановлені часові межі протягом яких заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань - невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання відповідної заяви чи повідомлення.

Таким чином, чинні процесуальні норми законодавства не передбачають для слідчого чи прокурора іншої альтернативи, ніж невідкладне внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що слідчим суддею встановлено, що в порушення ст. 214 КПК України заяву про вчинення кримінального правопорушення не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що прямо передбачено законодавством.

При цьому слідчий суддя спотворює норми КПК України щодо порядку розгляду заяви згідно ст. 214 КПК України.

Однак, з огляду на стадію кримінального провадження, а також беручи до уваги питання, що вирішуються під час розгляду зазначеного виду скарги, оцінка у процесуальних рішеннях слідчого судді фактичних обставин є неприпустимою. У зв`язку із цим слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК, недостатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. Саме тому посилання на цьому етапі на положення ст. 2 КК України, яка визначає підставу кримінальної відповідальності, недоцільно.

Отже, згідно з вимогами ч. 1 ст. 214 КПК України, службові особи Офісу Генерального прокурора після отриманням її заяви зобов`язані були невідкладно, але не пізніше 24 годин від дати отримання такої заяви, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості та розпочати досудове розслідування, під час якого доказувати обставини визначені частиною першою ст. 91 КПК України.

Однак, в порушення вимог ч. 1 ст. 214 КПК України уповноваженими особами Офісу Генерального прокурора не було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей по її заяві та не розпочато досудове розслідування.

Тому, з метою дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, слідчому судді необхідно було зважити на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви про кримінальне правопорушення. Уповноважені органи зобов`язані лише здійснювати фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Крім того, слідчим суддею залишено поза увагою, що ч. 1 ст. 214 КПК України містить імперативний припис, згідно із яким слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування. Частиною четвертою цієї норми КПК України встановлено, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, не допускається.

Постановляючи ухвалу від 17 грудня 2024 року про відмову у задоволенні її скарги на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні про кримінальне правопорушення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий суддя фактично позбавила її права на справедливий суд, оскільки встановлення об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, на які, як на підставу вважати заяву чи повідомлення саме про злочин, вказала у цій ухвалі слідча суддя, можливе тільки під час розгляду справи по суті, що неможливо без здійснення досудового розслідування, яке, відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, може розпочатися лише з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також звертає увагу і на те, що 16 грудня 2024 року слідчій судді ОСОБА_6 було заявлено вмотивований відвід, який вона проігнорувала з метою постановлення рішення неповноважним складом суду, що призвело до постановлення ухвали в порушення вимоги «судом встановленим законом».

Також ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що копію ували було надіслано до її електронного кабінету 23 грудня 2024 року.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, учасники провадження в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про поважність причин своєї неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду не надсилали, а тому апеляційний суд, враховуючи, що, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неявка учасників провадження не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без їх участі.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

З наведеного слідує, що пропущений строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції підлягає поновленню за умови, що особа, яка подає таку скаргу, ставить питання про його поновлення та доведе поважність причин його пропуску.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 17 грудня 2024 року була постановлена без участі сторін. При цьому в матеріалах справи наявна лише копія супровідного листа Печерського районного суду м. Києва без дати про направлення копії оскаржуваної ухвали ОСОБА_5 , але відсутні докази її отримання. Зі змісту апеляційної скарги слідує, що ОСОБА_5 копію цього судового рішення отримала 23 грудня 2024 року, що нічим не спростовується. Апеляційну скаргу вона подала до суду апеляційної інстанції 26 грудня 2024 року.

Зважаючи на вказані обставини та оскільки виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження в даному випадку ОСОБА_5 пропущений із поважних причин і підлягає поновленню.

Що стосується апеляційних вимог ОСОБА_5 , то колегія суддів враховує наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписами п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України та п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30 червня 2020 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім іншого, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність події кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з наданих матеріалів, до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 22 травня 2024 року про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 255, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ст. 376-1 КК України.

Скарга ОСОБА_5 мотивована тим, що в порушення вимог ст. 214 КПК України, уповноваженими особами Офісу Генерального прокурора відомості за її заявою від 22 травня 2024 року про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.

У самій заяві ОСОБА_5 повідомляє про вчинення суддями Черкаського окружного адміністративного суду та працівниками апарату даного суду, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 255, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ст. 376-1 КК України. В заяві зазначено, що у період з 01.01.202 року по 15.03.2022 року ОСОБА_5 зверталась з позовними заявами до Черкаського окружного адміністративного суду та було подано 225 позовних заяв. Судді ОСОБА_7 , яку призначено Указом від 17.04.2019 року №148/2019 суддею Черкаського окружного адміністративного суду, розподілено 2 позовні заяви, що, на її думку, є доказом злісного втручання в автоматизовану систему документообігу Черкаського окружного адмінсуду, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та містить ознаки злочину проти правосуддя, організаторами якого є керівництво суду та керівник апарату даного суду.

Тож фактичний зміст заяви ОСОБА_5 зводиться до незгоди з прийнятим судовим рішенням та діями суддів Черкаського окружного адміністративного суду і працівників апарату суду.

Разом з тим, як встановлено за вимогами чинного законодавства, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Не кожна заява є заявою про кримінальне правопорушення, лише з огляду на те, що вона так іменується. Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

Вказане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Між тим, заява ОСОБА_5 не містить очевидних фактів та відомостей, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст. 255, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ст. 376-1 КК України, без яких викладені у її заяві обставини є лише припущеннями. При цьому, як зазначалося вище, за змістом заяви ОСОБА_5 виражає незгоду з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду, діями суддів та працівників суду.

Вищевикладене підтверджує обґрунтованість висновків слідчого судді, що скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, оскільки невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по такій заяві, яка містить твердження заявника про вчинення кримінальних правопорушень, що мають характер припущень, чого недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, бо підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення,не є бездіяльністю, про яку зазначає апелянт.

Що стосується тверджень ОСОБА_5 , що нормами КПК України не передбачено альтернативи для слідчого або прокурора, окрім як невідкладно внести відомості по заяві про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, то слід зауважити, що такі вимоги стосуються лише заяви про кримінальне правопорушення.

Також, всупереч доводам апеляційної скарги, слідчий суддя не встановив порушення уповноваженими особами Офісу Генерального прокурора вимог ст. 214 КПК України, а констатував той факт, що заява ОСОБА_5 містить загальні відомості та суб`єктивну оцінку дій суддів і працівників апарату суду і не містить викладу обставин вчинення кримінальних правопорушень, а тому скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є необґрунтованою.

Твердження ОСОБА_5 про те, що слідчий суддя не наділений правом перевіряти суть заяви про кримінальне правопорушення не ґрунтуються на вимогах закону, який передбачає, у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, необхідність попереднього вивчення слідчим суддею змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Є безпідставними і доводи апеляційної скарги, що слідчий суддя проігнорувала заявлений їй 16 грудня 2024 року відвід, адже в матеріалах провадження відсутні дані, що ОСОБА_5 подавалась така заява, і будь-яких доказів про це не долучено і до апеляційної скарги.

Натомість у матеріалах провадження наявні заяви про відвід слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 , котрі були подані ОСОБА_5 28 травня 2024 року та 18 листопада 2024 року, які розглянуті у відповідності до вимог ст. 81 КПК України та ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2024 року (слідчий суддя ОСОБА_8 ) та від 09 грудня 2024 року (суддя ОСОБА_9 ) в їх задоволенні відмовлено.

Також і в ході апеляційного розгляду справи обставин, які б у відповідності до вимог ст. 75 КПК України виключали участь слідчого судді ОСОБА_6 в розгляді скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, не встановлено.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а відтак, апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3