Провадження №: 1-кс/336/314/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , слідчої - ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 , відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, неодруженого, який має на утриманні неповнолітнього сина 2011 року народження, який має свідоцтво на здійснення професійної діяльності адвоката №441, виданого 03.12.2003 Радою адвокатів Запорізької області (зупинене на підставі п.3 ч.1 ст.31 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 22 грудня 2016 року на підставі Рішення дисциплінарної палати КДКА Запорізької області №54-5/2016), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого: 28 червня 2019 року Запорізькою обласною прокуратурою скеровано до суду обвинувальний акт за ч. 4 ст. 27, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.4 ст.27, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.369, ч.3 ст.369, ч.4 ст.27, ч.2 ст.369, ч.2 ст.15, ч.2 ст.369, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України; 13 грудня 2019 року Запорізькою обласною прокуратурою скеровано до суду обвинувальний акт за ч.2 ст.15, ч.3 ст.369, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.2 ст.369 КК України.

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у якому зазначає, що при невставлених досудовим розслідуванням обставинах, часі та місці ОСОБА_6 , будучи обізнаним про наявність вищевказаних обмежень, керуючись прагненням до наживи, перебуваючи у невстановленому місці, при невстановлених обставинах, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, вирішив зайнятися злочинною діяльністю, спрямованою на організацію незаконного переправлення осіб чоловічої статі у віці від 18 до 60 років через державний кордон України, шляхом виготовлення офіційних документів, які містять завідома неправдиві відомості та надають право громадянам України безперешкодно перетинати державний кордон України, з метою незаконного збагачення.

Злочинні дії ОСОБА_6 полягали у наступному: за допомогою кола знайомих, останній підшукував осіб з числа громадян України чоловічої статі призовного віку, які виявили бажання ухилитись від проходження служби у лавах Збройних сил України, після чого незаконно перетнути державний кордон України. Крім того, ОСОБА_6 взяв на себе обов`язки посередника, та передавав невстановленим у ході досудового розслідування особами частину грошових коштів, за виготовлення ними відповідних документів, які містять завідома неправдиві відомості.

Так, ОСОБА_6 , діючи за попереднього змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, розуміючи законодавчу процедуру проходження військово-лікарської експертизи (далі по тексту - ВЛЕ), встановлення придатності за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, підшукав особу, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі по тексту - ОСОБА_7 ), яка має сина призовного віку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого 06 березня 2025 року мобілізували та направили до тренінгового центу ЗСУ для проходження військової служби.

Цього ж дня, ОСОБА_7 представляючи інтереси свого сина ОСОБА_8 використовуючи власний номер телефону здійснила телефонний дзвінок на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . В ході телефонної розмови останній повідомив, що має можливість допомогти ОСОБА_8 у виготовленні документів для ухилення від проходження військової служби та подальшого безперешкодного перетину державного кордону України за грошову винагороду.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом сприяння порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, діючи з корисливих мотивів, за попередньої змовою групою осіб, 27 березня 2025 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, за адресою: місто Запоріжжя, проспект Інженера Преображенського, біля ТЦ «Амстор», відбулася особиста зустріч ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в ході якої були обговорені умови отримання документів, які надають право громадянам України безперешкодно перетинати державний кордон України та вартість такої послуги, яка становила 15 000 доларів США, на що ОСОБА_7 погодилась.

В подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, 29 березня 2025 року, приблизно о 10 годині 25 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США, після чого повинен був у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб та час передати данні ОСОБА_8 та грошові кошти невстановленим досудовим розслідуванням особам, з метою виготовлення документів військово-лікарської комісії про проходження військово-лікарської експертизи на непридатність до проходження військової служби, з подальшим виключенням з військового обліку, які надають право безперешкодного перетину державного кордону України, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, тому що був затриманий працівниками поліції під час отримання грошових коштів.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 КК України, а саме у незакінченому замаху на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом сприяння порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий зазначає, що 29 березня 2025 року стороною обвинувачення, відповідно до ст.ст. 278 КПК України, ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 КК України. Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення останньому підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколами допиту в якості свідка ОСОБА_7 від 13 березня 2025 року, 28 березня 2025 року, 29 березня 2025 року, яка пояснила обставини вчинення злочину; протоколами оглядів від 29 березня 2025 року, згідно яких оглянуто грошові кошти в сумі 15 000 доларів США, які в подальшому видано ОСОБА_7 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які були присутні в якості понятих при огляді грошових коштів; протоколом затримання ОСОБА_6 у порядку ст. 208 КПК України від 29 березня 2025 року; іншими матеріалами кримінального провадження.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання прокурор зазначає, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який йому інкримінується, є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також ОСОБА_6 може використати наявні у нього засоби і можливості для переховування від правоохоронних органів та суду та може покинути територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності або може переховуватись на території України, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити речі, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження, а саме речі та предмети, що використовувались ним як знаряддя злочину, що зберігаються у місцях, які підлягають встановленню під час проведення досудового розслідування, що є ризиком, передбаченим п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, існує ризик незаконного впливу на свідків, що обґрунтовується тим, що наразі у кримінальному провадженні триває досудове розслідування, встановлюються інші співучасники злочинної діяльності, крім того, в ході розгляду даного клопотання підозрюваному стають відомі матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допиту свідків, з яких він дізнався зміст їх показань та особисті дані, понятих, які приймали участь у слідчих діях, а також інших осіб, які були свідками вчинення кримінального правопорушення та які у подальшому будуть допитані у якості свідків, що уможливлює вплив на останніх. Таким чином, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, підозрюваний перебуваючи поза межами місця позбавлення волі, шляхом погроз або умовлянь може схилити свідків до дачі неправдивих показів, або провокувати бажання відмовитися від наданих свідчень, очікуючи на можливу помсту з його боку, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Крім того, беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, цей злочин підозрюваний вчинив не під впливом будь-яких скрутних життєвих обставин, тим самим орган досудового розслідування приходить до висновку, що злочинна діяльність пов`язана з незаконним переправленням осіб через державний кордон України є стабільним, систематичним та звичайним способом його життя, і тому є обґрунтовані підстави сумніватися, що, підозрюваний перебуваючи на волі, знов не опиниться у аналогічних обставинах і знов не вчинить нового злочину, що підтверджує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий вказує, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

А тому на підставі вищенаведеного просить застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 заперечив проти клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просив суд обрати відносно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Зазначив, що немає наміру ухилятися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, заявивши клопотання про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Зазначивши, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, є необґрунтованою, а зазначені слідчим ризики не доведені і ґрунтуються на припущеннях. Пояснила, що її підзахисний не має наміру ухилятися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також додала, що стосовно кримінальних проваджень, які слухаються в Ленінському районному суді м.Запоріжжя, обвинувальний вирок не постановлен, а тому посилання прокурора щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, є хибним. Просила слідчого суддю врахувати, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, а саме матір, з якої проживає підозрюваний та за якою він здійснює догляд, та неповнолітній син, який знаходиться за кордоном. Також додала, що підозрюваний, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, зможе працювати он-лайн (з дому), оскільки він працює юрисконсультом ТОВ «ПРОМ РЕСУРС - Україна», та, відповідно, утримувати матір та сина.

Заслухавши думку прокурора та слідчого, які підтримали клопотання, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та позицію його захисника, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя доходить наступного.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».

За визначенням ЄСПЛ "обґрунтована підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин" (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Зокрема, згідно з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дає підстави вважати повідомлену ОСОБА_6 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується і з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п"ять років.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Під час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 слідчий суддя враховує вимоги ст. ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також положення викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі Лабита проти Італії від 06.04.2000 року, згідно якого тримання підозрюваного під вартою на початку розслідування може бути обгрунтовано лише показаннями свідків, а також рішення Європейського суду з прав людини у справі Фераро- Бараво проти Італії від 14.03.1984 року, в якому зазначено що затримання і тримання під вартою особи під вартою, безумовно, допустимі не тільки у випадках доведеності факту вчинення злочину і його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого служить тримання під вартою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінують ОСОБА_6 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, дає підстави вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину, може переховуватися від органу досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску через державний кордон України, знаючи осіб, які можуть посприяти покинути територію України у такий спосіб, а також переховуватись на території України.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 року, заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 року, заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. У рішенні по справі «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

2. Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, які вже встановлені та тих, що будуть встановлені з метою дачі, зміни ними показань на його користь.

Крім цього, ОСОБА_6 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками, які будуть встановлені, тим самим схиляти їх до зміни даних органу досудового розслідування показань.

Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі, ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, інформувати та скеровувати дії та показання осіб, які також причетні до його вчинення, однак на даний час не допитані, а також підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

4. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, будучи на волі, ОСОБА_6 й надалі матиме можливість вчиняти правопорушення, пов`язані із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України в умовах воєнного стану.

Окрім того, судом також враховується той факт, що відносно підозрюваного здійснюється розгляд кримінального провадження в Ленінському районному суд м.Запоріжжя з обвинувальним актом за ч. 4 ст. 27, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.4 ст.27, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.369, ч.3 ст.369, ч.4 ст.27, ч.2 ст.369, ч.2 ст.15, ч.2 ст.369, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України. Також 13 грудня 2019 року Запорізькою обласною прокуратурою скеровано до суду обвинувальний акт за ч.2 ст.15, ч.3 ст.369, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.2 ст.369 КК України.

Окрім того, ОСОБА_6 будучи обізнаним про шляхи та способи незаконного переправлення осіб через державний кордон поза пунктами пропуску, може сам незаконно перетнути державний кордон України. Крім того, у зв`язку з тим, що у підозрюваного є неповнолітня дитина, яка перебуває за кордоном, він має можливість безперешкодно виїхати за кордон та переховуватись там від органів досудового розслідування та суду.

Також слід зазначити, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. Відповідно до пункту 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 3 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Зазначені обставини в своїй сукупності, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може знищити, сховати або спотворити документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність вищевказаних ризиків.

У відповідності до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, також враховує, дані, що характеризують ОСОБА_6 .

Так, судом враховується, що підозрюваний має на утриманні неповнолітнього сина, 2011 року народження, який перебуває за кордоном, проживає разом з матір`ю ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується відповідною довідкою. Разом з тим, посилання захисника на той факт, що підозрюваний здійснює догляд за матір`ю суд відкидає, оскільки належних доказів тому надано не було.

Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, слідчий суддя враховуючи обґрунтованість підозри, тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного, вважає, що матеріали внесеного клопотання містять достатньо обставин, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що внесене слідчим клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам закону та підлягає до задоволення.

Враховуючи вище викладене, підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді цілодобового арешту - немає.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених цим Кодексом, становить - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 876 000 (вісімсот сімдесят шість тисяч ) грн., оскільки, на думку слідчого судді саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 27 травня 2025 включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Встановити ОСОБА_6 заставу, в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 876 000 (вісімсот сімдесят шість тисяч) гривень 00 копійок.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_6 з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на ОСОБА_6 на строк не більше двох місяців.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду у п`ятиденний строк з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 02.04.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_1