У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту застосованого до ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ

У провадженні Володимир-Волинського міського суду Волинської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Ухвалою суду від 30 липня 2024 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час, та покладені обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Так, у судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 на два місяці, посилаючись на обвинувачення у скоєнні ним особливо тяжкого злочину, вина у вчиненні якого підтверджується у повному обсязі сукупністю зібраних доказів, а санкція статті за яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі. Мотивувала свою позицію тим, що обвинувачений має можливість переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, та, з урахуванням даних, що характеризують особу винного, є достатні підстави вважати, що ризики передбачені ст.177 КПК України, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на теперішній момент не зменшились і продовжують існувати, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить їх запобіганню.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників судового провадження суд дійшов таких висновків.

Згідно ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.181 домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

22 лютого 2022 року слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області своєю ухвалою застосував до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки останнього, та запобігання встановленим ризикам переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Надалі судом неодноразово продовжувався строк тримання обвинуваченого під вартою, останній раз ухвалою від 13.06.2024 до 11.08.2024.

Ухвалою суду від 20.07.2024 запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 змінено з тримання під вартою на домашній арешт строком до 30.09.2024. В подальшому строк застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою суду від 07 листопада 2024 року до 07 січня 2025 року.

Суд вважає, що ризики, існування яких стало підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, передбачені ст.177 КПК України, своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше застосування до обвинуваченого цього запобіжного заходу.

Обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від суду, оскільки наслідки та ризик втечі ним можуть бути визнані менш небезпечними ніж можливе покарання. Не маючи постійного законного джерела прибутку, будучи раніше неодноразово судимим ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обраний щодо обвинуваченого, на теперішній час необхідний для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що ризики, котрі існували при обранні запобіжного заходу, жодним чином не зменшилися і не відпали, суд вважає, що продовження строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є обґрунтованою та необхідною мірою, а тому клопотання прокурора слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.177,181, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити на два місяці строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною йому залишати житло за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , в період з 22:00 до 06:00 наступної доби.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками, іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали закінчується 24 лютого 2025 року.

Ухвалу передати для виконання у Володимирський РВП ГУНП У Волинській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна і резолютивна частина ухвали виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 24.12.2024. Повний текст ухвали виготовлений 27.12.2024.

Головуючий ОСОБА_1