Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/327/2024 Справа № 641/5700/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого,

невійськовозобов`язаного, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого

за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше

не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

30.06.2021 року в денний час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 знаходячись в під`їзді № 8, будинку АДРЕСА_2 , побачив на першому поверсі сховище, яке було огороджене металевою решіткою та зачинене навісним замком, діючи умисно, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, за допомогою заздалегідь заготовленого та невстановленого предмету розігнув зазначену решітку, після чого заліз у зазначене сховище, тим самим незаконно проник до нього.

Після цього ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, відшукав дві драбини ТМ «Технолог» моделі «Трансформер 4x4 (64863002)» вартістю згідно висновку експерта 1200,00 гривень, за одну драбину та загальною вартістю 2400,00 гривень, взяв їх, вийшов із вказаного приміщення, тим самим таємно викрав зазначені драбини та з місця скоєння кримінального правопорушення-злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому, на загальну суму 2400,00 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені злочину визнав повністю, у скоєному розкаявся, та пояснив, що 30.06.2021 року за адресою м. Харків, б-р. Жасміновий, 12, номер під`їзду він не пам`ятає, на першому поверсі розігнув металеву огорожу та проник у сховище. У вказаному приміщенні він знайшов дві дробини, які він забрав з собою та пізніше вказаним майном розпорядився на власну користь.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального проступку, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КК України не заперечував. При ухваленні вироку суду покладався на розсуд суду та просив призначити обвинуваченому мінімальне покарання.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінального правопорушення, його показання повністю відповідають фактичним обставинам справи, наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду були роз`яснені та вони вважали недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, при цьому у суду нема сумнівів у добровільності їх позиції, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в таємному викрадення чужого майна (крадіжки), поєднане з проникненням у сховище, скоїв кримінальне правопорушення(злочин), передбачений ч. 3 ст.185 КК України, його дії кваліфікова вірно.

Згідно класифікації, передбаченої ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, повністю визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненому, що відповідно до ст.66 КК України визнається судом обставиною, що пом`якшує покарання.

Відповідно до ч.2 ст.67 КК України обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, не одружений, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога перебуває на обліку з 2008 року з синдромом залежності від психоактивних препаратів, за місцем проживання характеризується задовільно, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставину, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Судом, враховано вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставини що пом`якшує покарання, вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, думку прокурора, яка вважала за доцільне призначення покарання за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання строком на 3 роки, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання строком на 3 роки та покласти обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, має забезпечити виправлення та попередження скоєння ОСОБА_4 нових злочинів та надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, пом`якшуючу його відповідальність обставину, а також ставлення до скоєного, висловленого в ході судового розгляду

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Згідно довідки від 18.07.2023 року про витрати на проведення експертизи № СЕ-19/121-21/15386-ТВ становлять 858 грн. 10 коп., які повинні бути стягнуті з ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, з іспитовим строком 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем свого проживання;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем свого проживання про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 10 коп.

Речовий доказ драбину ТМ «ТЕХНОЛОГ», яка була передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 згідно розписки від 26.07.2021 року вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається прокурору та обвинуваченому.

Інші учасники мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя - ОСОБА_1