Справа № 592/3268/22
Провадження № 1-в/592/116/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , засудженого ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми клопотання ОСОБА_3 , 1992 року народження, про приведення вироку Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.10.2023 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до Ковпаківського районного суду м.Суми з клопотанням про приведення вироку Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.10.2023 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, та звільнення його від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор подала заяву про розгляд клопотання без її участі, проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 не заперечувала.

Вислухавши думку ОСОБА_3 , перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.10.2023 року ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 05 років. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком у виді п`яти років позбавлення волі частково приєднати невідбуту частині покарання за вироком Зарічного районного суду м.Суми від 06.07.2021 року у виді трьох місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі.

За вироком Зарічного районного суду м.Суми від 06.07.2021 року, за яким ОСОБА_3 був засуджений за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 01 року 03 місяців позбавлення волі, останній відбув покарання і був звільнений 29.03.2024 року з ДУ «Сумський СІЗО» (відбув покарання з 29.12.2022 року по 29.03.2024 року).

Вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.10.2023 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України за таємне викрадення чужого майна на суму 2058грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2481грн.).

Вирок Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.10.2023 року набрав законної сили 01.05.2024 року. На виконання вироку суду ОСОБА_3 був затриманий 09.01.2025 року.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином діяння, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення якого засуджено ОСОБА_3 за вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.10.2023 року наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_3 є засудженим за діяння, кримінальна караність якого усунута, останній підлягає звільненню від призначеного судом покарання за ч. 4 ст. 185 КК України відповідно до частини 2 статті 74 КК України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України суд вважає необхідним звільнити засудженого ОСОБА_3 , 1992 року народження, від призначеного покарання за вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.10.2023 року за ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.71 КК України

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.10.2023 року за ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.71 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми, а засудженим протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1