СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 1-кс/759/447/25
ун. № 759/1160/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України в рамках кримінального провадження №0001101 від 27.05.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2025 р. до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання про скасування арешту, накладеного ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2021 у справі №759/28785/21 у кримінальному провадженні №0001101 від 27.05.2021 на вилучене майно, володільцем якого є ОСОБА_4 , а саме: автомобіль марки «Opel» модель «Vivaro», д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та передачу на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2021 накладено арешт на транспортний засіб: червоного кольору «Opel» модель «Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_3 (попередній реєстраційний номер), номер кузова НОМЕР_2 , 2009 року випуску з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування. зникнення, втрати, знищення, використання, пересування, передачі та відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0001101 від 27.05.2021. У свою чергу, автомобіль з чисельними пошкодженнями з 31.12.2021, тобто більше трьох років, зберігається на відкритій місцевості, що призводить до подальшого його пошкодження. У процесі досудового розслідування автомобіль оглянуто, виконані всі необхідні процесуальні дії органом досудового розслідування. Передача власнику речового доказу на відповідальне зберігання можлива без шкоди для кримінального провадження. ОСОБА_4 є власником автомобіля марки «Opel» «Vivaro», д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , не є обвинуваченою чи підозрюваною по даному кримінальному провадженню, не має жодного відношення до події, з приводу якої на її автомобіль накладено арешт. Отже, є підстави для передання автомобіля марки «Opel» модель «Vivaro», д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , на зберігання ОСОБА_4 , як володільцю автомобіля.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив.

З урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, положень ч. 2 ст. 174 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання у відсутність прокурора та слідчого, на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши зміст, мотиви клопотання та надані до суду письмові докази слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2021 накладено арешт на майно з позбавленням права розпоряджатися та користуватися майном, а саме автомобілем марки «Opel» модель «Vivaro», д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію, автомобіль «Opel Vivaro», номер кузова НОМЕР_2 , 2009 року випуску, д.н. НОМЕР_4 , на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Правові підстави для накладення арешту на майно визначені ст. 170 КПК України.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.10.2007).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Під час судового розгляду встановлено, що законним володільцем вилученого транспортного засобу «Opel» модель «Vivaro», д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , інвентарний номер 101511682 є ОСОБА_4 , яка зазначає, що її права порушені, зокрема на відчуження, розпоряджання та/або користування майном.

Частиною 4 ст. 21 КПК України встановлено, що здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу до особи інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України, та статті 13 Конвенції, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Тобто, чинним кримінальним процесуальним законом передбачено способи захисту прав власника або володільця майна, який не є учасником кримінального провадження. Разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у порядку цивільного судочинства.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 24.04.2018 у справі № 202/5044/17 (провадження №14-119ц18); від 28.11.2018 у справі № 636/959/16-ц (провадження N? 14-366ц 18); від 12.122018 року у справі №640/17552/16-ц (провадження №14-418це18).

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання подане володільцем майна, який не є учасником кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що у застосуванні заходів накладення арешту майна на автомобіль марки «Opel» модель «Vivaro», д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 відпала потреба.

З огляду на вищевикладене слідчий суддя, розглянувши дане клопотання та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази з урахуванням ч. 10 ст. 170 КПК України, прийшов до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 170, 174, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України в рамках кримінального провадження №0001101 від 27.05.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20.12.2021 у справі №759/28785/21 у кримінальному провадженні №0001101 від 27.05.2021 на вилучене майно, володільцем якого є ОСОБА_4 , а саме: автомобіль марки «Opel» модель «Vivaro», д.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Святошинського

районного суду м. Києва ОСОБА_1