Провадження № 11-кп/824/1157/2025 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0004030 від 29.09.2023 року обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Скадовськ Херсонської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого неофіційно будівельником, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу вимог ст. 89 КК України,

визнано винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

29.09.2023 приблизно о 05 годині 40 хвилини, тобто в період дії воєнного стану запровадженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ затвердженого Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, продовжено Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, та продовжено Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, та продовжено Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 3 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, та продовжено Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 305 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб,та продовжено Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, та продовжено Указ Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 2023 року 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 вирішив таємно викрасти чуже майно з під`їзду, вказаного будинку, яке належить ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в період воєнного стану, діючи з корисливим мотивом, ОСОБА_7 , 29.09.2023 о 05 годині 40 хвилин, зайшов до під`їзду, будинку АДРЕСА_3 та помітив цінне для себе майно, а саме електро велосипед з рамкою чорного кольору марки «Benetty» 3п-0007988 вартістю 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, який належать ОСОБА_9 .

Після цього, 29.09.2023 о 05 годині 42 хвилини, ОСОБА_7 перебуваючи в під`їзді будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 за допомогою завчасно підготовлених інструментів пошкодив замок, яким був прикріплений електро велосипед з рамкою чорного кольору марки «Benetty» 3п-0007988 вартістю 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок та незаконно ним заволодів, після чого разом з викраденим майном покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

А всього ОСОБА_7 таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , на загальну суму 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що звільняючи ОСОБА_7 від покарання з випробуванням, суд першої інстанції не надав належної оцінки встановленим конкретним обставинам події, способу та характеру вчинення кримінального правопорушення, аналізу даних про особу винного як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, а також не навів об`єктивних даних про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного судом покарання. Так, в силу ст. 89 КК України ОСОБА_7 є раніше не судимим, разом з тим, дані про особу ОСОБА_7 свідчать про те, що він раніше неодноразово засуджувався за вчинення злочинів проти власності, однак такі покарання не мали належного виховного впливу на обвинуваченого, оскільки він після закінчення відбуття реального строку покарання, знову скоював нові корисливі злочини, до того ж вже більш тяжкі. На час вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_7 офіційно не працював, соціальних зв`язків не мав, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який проти неї заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також правильність кваліфікації дій останнього за ч. 4 ст. 185 КК України учасниками процесу не оспорюються, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК, апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого та даними про його особу, через м`якість, то колегія суддів вважає, що вони є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до змісту ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Нормами статті 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлено, що призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Наведених вимог закону суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції дотримався в повному обсязі, при цьому звільняючи його від відбування покарання з випробуванням, навів переконливі мотиви на підтвердження прийнятого рішення про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який не перебуває під наглядом лікаря-нарколога та психіатра, є раніше несудимою особою в силу вимог ст. 89 КК України. Обставиною, що пом`якшує покарання судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

На підставі наведеного, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, беручи до уваги те, що ОСОБА_7 раніше не судимий в силу вимог ст. 89 КК України, зважаючи на його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому визнав за доцільне застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки, в даному випадку звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений іспитовий строк буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Відтак, є безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неврахування даних про те, що ОСОБА_7 раніше судимий, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки суд надав оцінку всім даним про особу обвинуваченого в сукупності, зокрема і тому, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Доказів на спростування висновків місцевого суду прокурором в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя