печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 29.05.2024 за вих. № 5/4-В-193,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 , у порядку статті 303 КПК України, на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 29.05.2024 за вих. № 5/4-В-193.

Оскільки заявник не отримав відомостей про те, що дані за заявою внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань щодо цього факту оскаржено до Печерського районного суду м. Києва.

У судове засідання особа, яка звернулася зі скаргою, не з`явився, про місце і час розгляду провадження повідомлявся належним чином, відеоконференція не відбулася з незалежних від суду причин. Разом з тим, ОСОБА_3 зі скаргою направив до суду заяву про призначення йому з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги у м. Києві захисника.

У судове засідання представник Державного бюро розслідувань не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки суду не повідомлено.

Згідно з частиною четвертої статті 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною третьою статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону, враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим постановити рішення по суті скарги у відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою статті 303 КПК України. Зокрема, відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Убачається, що особа, яка подала скаргу посилається на те, що він направив до Державного бюро розслідувань заяву (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 29.05.2024 за вих. № 5/4-В-193, однак відомості за його заявою не були внесені до ЄРДР.

Згідно з частиною першою статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

За змістом вказаної норми, обов`язок прийняти та зареєструвати заяву або повідомлення про кримінальні правопорушення покладено на слідчого, прокурора та інших службових осіб, що уповноважені на їх прийняття. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, незалежно від того, чи відносяться розслідування фактів про повідомлені кримінальні правопорушення до територіальної юрисдикції або процесуальної компетенції органу, до якого надійшла заява чи повідомлення.

Частиною другою статті 60 КПК України передбачено, що заявник має право отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно вимог КПК України, для оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора відповідно до положень ст. 303 КПК України необхідне безпосереднє звернення особи права, свободи чи законні інтереси якої порушено.

Обов`язок доказування обставин, на які посилається заявник, покладається саме на нього.

Водночас особа, яка звернулася зі скаргою, не надав належного та допустимого доказу звернення ним до Державного бюро розслідувань із заявою про вчинення дій, що містять ознаки злочину, оскільки відсутня копія такого звернення з відміткою про її реєстрацію в канцелярії органу, вручення посадовій особі із зазначенням дати вручення або копія квитанція про направлення такої заяви, тому, слідчий суддя позбавлений можливості перевірити чи дійсно подавалася заявником така заява до Державного бюро розслідувань, обставини, зазначені у скарзі, й у тому числі на предмет дотримання строків оскарження бездіяльності.

Слідчий суддя не вчиняє заходів щодо збирання доказів за скаргою, такий обов`язок покладається на скаржника.

Слідчий суддя, виходячи із принципу диспозитивності, не може вийти за межі своїх повноважень та вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд.

Таким чином, беручи до уваги принципи безпосередності дослідження доказів, диспозитивності та розумності строків розгляду провадження, зважаючи на те, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України, і відповідно до статті 94 КПК України слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для постановлення відповідного процесуального рішення, дійшов такого висновку.

Оскільки заявником не надано належних, допустимих та достатніх в розумінні Глави 4 КПК України доказів, які б підтвердили факт звернення до Державного бюро розслідувань із заявою (повідомленням) від 29.05.2024 за вих. № 5/4-В-193 про вчинення кримінального правопорушення та відсутності належного реагування, які б давали підстави стверджувати про існування обставин визначених частиною першою статті 303 КПК України для оскарження дій чи бездіяльності органу досудового розслідування, тому скарга задоволенню не підлягає.

Щодо заяви ОСОБА_3 про призначення з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги у м. Києві захисника ОСОБА_4 для надання йому правової допомоги у розгляді даного провадження, то слідчий суддя дійшов такого висновку.

Стаття 59 Конституції України гарантує право кожного на професійну правничу допомогу.

У випадках, передбачених законом, така допомога надається безоплатно.

Порядок реалізації державної гарантії на правничу допомогу визначений приписами Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" (далі - Закон), яка безпосередньо полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя. Перелік суб`єктів права на безоплатну вторинну правничу допомогу (далі - БВПД), яка включає в себе такі види правничих послуг: захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру, визначено статтею 14 зазначеного Закону.

Призначення адвоката особам, у кримінальних провадженнях щодо яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України залучається захисник для здійснення захисту за призначенням, або проведення окремої процесуальної дії, здійснюється на підставі отримання відповідного процесуального рішення слідчого, дізнавача, прокурора, слідчого судді чи суду.

Порядок залучення захисника для здійснення захисту за призначенням на підставі процесуального рішення органу досудового слідства чи суду визначено статтею 49 КПК України. Відповідно до частини першої цієї статті, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо:

1) відповідно до вимог статті 52 КПК України участь захисника с обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника;

2) підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно;

3) слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.

Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги. У випадках, передбачених вказаною статтею, слідчий, прокурор виносить постанову, а слідчий суддя та суд постановляє ухвалу, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правничої допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені у постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні.

3 вищезазначеного вбачається, що в рамках статті 49 КПК України центр безоплатної вторинної правничої допомоги виконує постанову/ухвалу та залучає захисника для здійснення захисту за призначенням щодо осіб, які мають відповідний процесуальний статус, а саме підозрюваного чи обвинуваченого. Інших випадків залучення захисника за призначенням для особи без визначення відповідного процесуального статусу не передбачено КПК України.

Ураховуючи зазначене вище, без отримання особою відповідного процесуального статусу (затриманого, підозрюваного, обвинуваченого) у кримінальному провадженні, залучення адвоката для представництва її інтересів, а не здійснення захисту, може відбуватися в порядку, визначеному статтею 18 Закону, тобто через безпосереднє звернення особи до бюро правничої допомоги за отриманням правничих послуг.

На підставі викладеного, керуючись статтями 60, 214, 303, 305-307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 29.05.2024 за вих. № 5/4-В-193, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1