КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

власника майна: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0009870 від 12 вересня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2024 року клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна - задоволено.

Поновлено пропущений з поважних причин строк на подання клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0009870.

Накладено арешт на майно, вилучене 12 листопада 2024 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження, розпорядження та користування даним майном, а саме на:

- ноутбук сірого кольору марки HP SN#CND 119596J;

- зошит синьо-білого кольору з надписом на обкладинці «Право на захист», в якому на 18 (вісімнадцяти) аркушах містяться чорнові записи та зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ;

- зошит коричневого кольору, в якому на 28 (двадцяти восьми) аркушах та на обкладинці містяться чорнові записи та зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ;

- 2 (два) аркуші паперу із зошита в клітинку, на яких містяться зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ;

- 1 (один) аркуш паперу формату А4, на якому містяться зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон ОСОБА_7 марки «OPPO» Model: CPH2127 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ;

- сім-картку з номером НОМЕР_3 , що знаходилася в телефоні марки «OPPO» Model: CPH2127 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ;

- сім-картку з номером НОМЕР_4 , що знаходилася в телефоні марки «OPPO» Model: CPH2127 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_7 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати.

Уважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що ухвалена з порушенням норм кримінального процесуального закону.

У мотивування апеляційної скарги зазначає, що її майно було вилучено незаконно, оскільки ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2024 року клопотання про надання дозволу на проведення обшуку в її квартирі було задоволено частково, а саме надано дозвіл лише на проникнення до житла за адресою: АДРЕСА_1 та проведення в ньому обшуку.

На переконання скаржника слідчим суддею невірно застосовані норми закону про строки подання клопотання про арешт майна, у зв`язку з чим безпідставно поновлено прокурору строк на звернення з таким клопотанням.

Вказує, що вилучені у неї під час обшуку 12 листопада 2024 року особисті речі не є речовими доказами, оскільки ніякого відношення до обставин кримінальних правопорушень, викладених в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, не мають та слідчий суддя в ухвалі не зазначив які ж саме сліди вчинення кримінальних правопорушень зберегли на собі її речі: ноутбук, телефон та записні щоденники з графіком призначених до розгляду справ.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Слідчими Головного слідчого управляння Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0009870 від 12 вересня 2024 року за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною третьою статті 332 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20 серпня 2024 року у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення громадян України чоловічої статі в умовах воєнного стану через державний кордон України, сприяння вчиненню таких дій порадами, вказівками, наданням засобів шляхом забезпечення ухвалення судових рішень в цивільних справах за завідомо надуманих обставин, які дають підставу для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а також виїзду за кордон під час дії на території України воєнного стану, та надання таких рішень для подальшого перетину кордону.

З цією метою, розуміючи, що самостійно та без залучення інших осіб реалізувати злочинний умисел буде неможливо, у точно не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20 серпня 2024 року ОСОБА_9 домовився із працівниками Мар`їнського районного суду Донецької області та іншими на цей час не встановленими службовими особами, ухвалювати позитивні рішення у справах щодо розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав матері та встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини віком до 18 років, за неправомірну вигоду у розмірі 3 000 доларів США. При цьому особа чоловічої статі, в інтересах якої ухвалюється відповідне судове рішення, не повинна підписувати та подавати до суду позовну заяву, сплачувати судовий збір, а також брати участь в судовому засіданні.

З метою відшукання найбільшої кількості військовозобов`язаних громадян, які зацікавлені отримати відстрочку від призову на військову службу, а також виїхати за кордон під час дії воєнного стану, ОСОБА_9 , 20 серпня 2024 року, діючи з метою особистого збагачення, перебуваючи в м. Покровськ Донецької області, повідомив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про свої можливості щодо організації ухвалення Мар`їнським районним судом Донецької області судового рішення в інтересах осіб чоловічої статі, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, щодо розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав матері та встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини за надуманих обставин, на підставі якого можливо уникнути призову на військову службу під час мобілізації та безперешкодно виїхати за межі кордону України. При цьому, ОСОБА_9 довів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що для винесення відповідного судового рішення необхідно надати йому електронні копії паспортів особи, в інтересах якої ухвалюється судове рішення, та його дружини, їх ідентифікаційних кодів, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження неповнолітньої дитини, а також надати номери їх мобільних телефонів. Також ОСОБА_9 повідомив, що судове рішення буде ухвалене через 10 днів після надання йому за допомогою месенджерів копій вищевказаних документів, при цьому запевнив, що брати участь в судовому засіданні, підписувати будь-які документи та сплачувати судовий збір, не потрібно. Також, ОСОБА_9 вказав, що за організацію підготовки указаного ним судового рішення, кожна зацікавлена особа перед його отриманням, повинна буде передати йому грошові кошти у розмірі 3 000 доларів США, частина з яких буде ним передана працівникам Мар`їнського районного суду Донецької області.

Розуміючи, що написання позовної заяви та супроводження цивільної справи коштують значно дешевше, ніж 3 000 доларів США, а самі судові рішення є незаконними, оскільки ґрунтуються на видуманих обставинах, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дійшли висновку, що вказана сума грошових коштів є неправомірною вигодою для ОСОБА_9 та працівників Мар`їнського районного суду Донецької області.

У період з 17 вересня 2024 року по 28 вересня 2024 року ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з працівниками Мар`їнського районного суду Донецької області та іншими невстановленими особами, вчинив умисні дії, направлені на організацію незаконного переправлення особи - громадянина ОСОБА_12 через державний кордон України та сприяння вчиненню таких дій порадами, вказівками, наданням засобів за наступних обставин.

Так, 17 вересня 2024 року ОСОБА_10 , перебуваючи в м. Покровськ Донецької області, під час приватної бесіди повідомив своєму знайомому ОСОБА_12 про можливість організації та сприяння ОСОБА_9 переправлення останнього через державний кордон України шляхом забезпечення ухвалення Мар`їнським районним судом Донецької області рішення щодо розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав матері та встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком неповнолітньої дитини, яке надає підставу для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а також виїзду за кордон, при наданні електронних копій раніше вказаних ОСОБА_9 документів, та при умові надання йому грошової винагороди в сумі 3000 доларів США. Розуміючи, що подібні судові рішення є незаконними, оскільки ґрунтуються на видуманих обставинах та без необхідності підписання та подачі до суду позовної заяви, ОСОБА_12 дійшов висновку, що вказана сума є неправомірною вигодою для ОСОБА_9 та працівників Мар`їнського районного суду Донецької області.

Надалі, 18 вересня 2024 року ОСОБА_12 через месенджер «WhatsApp» надіслав ОСОБА_10 фотокопії сторінок паспортів громадян України на своє ім`я ОСОБА_12 та на ім`я його дружини ОСОБА_13 , ідентифікаційних кодів його, дружини та неповнолітнього сина, свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дитини. У свою чергу, ОСОБА_10 , одержавши вказані документи, 18 вересня 2024 року о 09 год. 32 хв. переслав їх через месенджер «WhatsApp» ОСОБА_9 на номер його мобільного телефону НОМЕР_5 , на що останній повідомив, що організує ухвалення судового рішення Мар`їнським районним судом Донецької області щодо розірвання шлюбу ОСОБА_12 , позбавлення батьківських прав його дружини, а також встановлення факту самостійного виховання та утримання ОСОБА_12 неповнолітнього сина.

27 вересня 2024 року о 08 год. 30 хв. ОСОБА_9 через месенджер «WhatsApp» з номеру мобільного телефону НОМЕР_5 написав ОСОБА_10 повідомлення про зустріч 28 вересня 2024 року з метою передачі йому примірників судового рішення Мар`їнського районного суду Донецької області, ухваленого за позовом ОСОБА_12 , та одержання грошової винагороди у сумі 3 000 доларів США.

Діючи на виконання незаконної вказівки ОСОБА_9 , прибувши 28 вересня 2024 року приблизно о 12 год. 44 хв. до визначеного місця поблизу залізничного вокзалу у м. Дніпро, ОСОБА_10 одержав від ОСОБА_9 картонний конверт з логотипом «Нова пошта», в якому знаходились три паперові примірника копії судового рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 25 вересня 2024 року у справі №237/3699/24, ухваленого суддею ОСОБА_14 , про розгляд у відкритому судовому засіданні цивільної справи за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_13 , третя особа: орган опіки і піклування Курахівської міської ради Покровського району Донецької області. Зазначеним рішенням суду розірвано шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , позбавлено батьківських прав ОСОБА_13 , встановлено факт, що ОСОБА_12 самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_15 . Після одержання вказаного судового рішення ОСОБА_10 , дотримуючись попередніх домовленостей, передав ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 3 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 28 вересня 2024 року становить 123 625 гривень 50 копійок, поклавши їх на виконання вказівки останнього до автомобіля «Honda Accord», номерний знак НОМЕР_6 , на якому ОСОБА_9 прибув на вказану зустріч.

Також під час вказаної зустрічі ОСОБА_9 , сприяючи порадами та вказівками в організації незаконного переправлення громадян України чоловічої статі через державний кордон України та ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, вказав ОСОБА_10 про необхідність у подальшому подачі одержаного судового рішення до відповідного РТЦК та СП не особисто ОСОБА_12 , а через адвоката. Крім того, ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, повідомив про можливість організувати ухвалення подібних судових рішень в інтересах інших осіб за грошову винагороду.

Крім того, ОСОБА_16 у період з 29 вересня 2024 року по 09 жовтня 2024 року, продовжуючи свою протиправну діяльність, діючи за попередньою змовою з працівниками Мар`їнського районного суду Донецької області та іншими невстановленими особами, повторно вчинив дії, направлені на організацію незаконного переправлення особи - громадянина ОСОБА_17 через державний кордон України та сприяння вчиненню таких дій порадами, вказівками, наданням засобів за наступних обставин.

29 вересня 2024 року ОСОБА_10 , перебуваючи в м. Хмільник Вінницької області, під час приватної бесіди за участі ОСОБА_12 , розповів ОСОБА_17 про можливість організації та сприяння ОСОБА_9 переправлення останнього через державний кордон України шляхом забезпечення ухвалення Мар`їнським районним судом Донецької області рішення щодо розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав матері та встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком неповнолітньої дитини, яке надає підставу для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а також виїзду за кордон при наданні електронних копій раніше вказаних ОСОБА_9 документів та при умові надання йому грошової винагороди в сумі 3 000 доларів США. Розуміючи, що подібні судові рішення є незаконними, оскільки ґрунтуються на видуманих обставинах, судовий розгляд відбувається без участі та без необхідності підписання та подачі до суду позовної заяви, ОСОБА_17 дійшов висновку, що вказана грошова сума є неправомірною вигодою для ОСОБА_9 та працівників Мар`їнського районного суду Донецької області.

Надалі, 02 жовтня 2024 року ОСОБА_17 надіслав через месенджер «WhatsApp» ОСОБА_10 фотокопії сторінок паспортів громадянин України на своє ім`я ОСОБА_17 та на ім`я його дружини ОСОБА_18 , ідентифікаційних кодів його, дружини та неповнолітньої доньки, свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дитини. У свою чергу, ОСОБА_10 , одержавши вказані документи, 02 жовтня 2024 року о 14 год. 06 хв. переслав їх через месенджер «WhatsApp» ОСОБА_9 на номер його мобільного телефону НОМЕР_5 , на що останній повідомив, що організує ухвалення судового рішення Мар`їнським районним судом Донецької області щодо розірвання шлюбу ОСОБА_17 , позбавлення батьківських прав його дружини, а також встановлення факту самостійного виховання та утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_19 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 04 жовтня 2024 року під час телефонної розмови ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_10 про те, що готові паперові примірники судового рішення Мар`їнського районного суду Донецької області за позовом ОСОБА_17 він матиме 08 жовтня 2024 року. У подальшому, 08 жовтня 2024 року під час телефонної розмови ОСОБА_9 надав вказівку ОСОБА_10 передати йому попередньо обумовлену суму грошової винагороди в сумі 3 000 доларів США в гривневому еквіваленті, оскільки такі вимоги йому висунули судді Мар`їнського районного суду Донецької області, а також останній домовився з ОСОБА_10 про їх зустріч у м. Дніпро для передачі грошових коштів в обмін на судове рішення.

Прибувши 09 жовтня 2024 року до визначеного місця, а саме на територію паркувального майданчика ТРЦ «NEO PLAZA», який розташований за адресою: м. Дніпро, вулиця Марії Кюрі, 5, під час зустрічі, приблизно о 16 год. 27 хв. ОСОБА_10 одержав від ОСОБА_9 картонний конверт з логотипом «Нова пошта», в якому знаходились три паперові примірника копії судового рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 08 жовтня 2024 року у справі №237/3818/24, ухваленого суддею ОСОБА_14 , про розгляд у відкритому судовому засіданні цивільної справи за позовом ОСОБА_17 до ОСОБА_18 , третя особа: служба у справах дітей Мар`їнської військової адміністрації Покровського району Донецької області, про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав. Зазначеним рішенням суду розірвано шлюб між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , позбавлено батьківських прав ОСОБА_18 , встановлено факт, що ОСОБА_17 самостійно виховує та утримує неповнолітню доньку ОСОБА_19 . Після одержання вказаних судових рішень ОСОБА_10 , дотримуючись попередніх домовленостей, сівши до автомобіля марки «Chevrolet Cruze», номерний знак НОМЕР_7 , на якому ОСОБА_9 прибув на вказану зустріч, передав йому грошові кошти в сумі 124 500 гривень, які ОСОБА_10 попередньо за вказівкою ОСОБА_9 обміняв з 3 000 доларів США, а ОСОБА_9 поклав ці грошові кошти у бардачок автомобіля.

12 листопада 2024 року за вказаними обставинами злочинної діяльності ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною третьою статті 332 КК України.

Так, судові рішення Мар`їнського районного суду Донецької області про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав, винесені в інтересах ОСОБА_12 та ОСОБА_18 , ухвалені суддею Мар`їнського районного суду Донецької області ОСОБА_14 при секретарі ОСОБА_20 , а тому під час досудового розслідування наявна необхідність перевірити їх причетність, а також інших суддів та працівників Мар`їнського районного суду Донецької області до організації незаконного переправлення громадян України в умовах воєнного стану через державний кордон України шляхом ухвалення судових рішень в цивільних справах за завідомо надуманих обставин, які дають підставу для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а також виїзду за кордон під час дії на території України воєнного стану.

Під час досудового розслідування на виконання доручення слідчого оперативними працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, здобуто інформацію про те, що особи, які можуть бути причетними до вчинення вказаних кримінальних правопорушень вживають заходів щодо знищення речових доказів (чорнових записів, документів, мобільних телефонів, носіїв інформації та іншого майна), що можуть мати суттєве значення у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі частини третьої статті 233 КПК України, з метою врятування від знищення майна - речових доказів у кримінальному провадженні, що мають значення для розслідування кримінальних правопорушень, 12 листопада 2024 року старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_21 проведено невідкладний обшук за місцем проживання судді Мар`їнського районного суду Донецької області ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить ОСОБА_7 .

У ході проведеного обшуку виявлено та вилучено:

1. ноутбук сірого кольору марки HP SN#CND 119596J;

2. зошит синьо-білого кольору з надписом на обкладинці «Право на захист», в якому на 18 (вісімнадцяти) аркушах містяться чорнові записи та зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ;

3. зошит коричневого кольору, в якому на 28 (двадцяти восьми) аркушах та на обкладинці містяться чорнові записи та зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ;

4. 2 (два) аркуші паперу із зошита в клітинку, на яких містяться зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ;

5. 1 (один) аркуш паперу формату А4, на якому містяться зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ;

6. мобільний телефон ОСОБА_7 марки «OPPO» Model: CPH2127 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ;

7. сім-картку з номером НОМЕР_3 , що знаходилася в телефоні марки «OPPO» Model: CPH2127 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

8. сім-картку з номером НОМЕР_4 , що знаходилася в телефоні марки «OPPO» Model: CPH2127 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

Постановою слідчого від 12 листопада 2024 року вилучені в ході проведеного обшуку речі та документи визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження, оскільки зберегли на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

28 листопада 2024 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0009870 від 12 вересня 2024 року та поновлення пропущеного з поважних причин строку на подання клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0009870.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2024 року клопотання прокурора третього відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна - задоволено.

Поновлено пропущений з поважних причин строк на подання клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0009870.

Накладено арешт на майно, вилучене 12 листопада 2024 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження, розпорядження та користування даним майном, а саме на:

- ноутбук сірого кольору марки HP SN#CND 119596J;

- зошит синьо-білого кольору з надписом на обкладинці «Право на захист», в якому на 18 (вісімнадцяти) аркушах містяться чорнові записи та зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ;

- зошит коричневого кольору, в якому на 28 (двадцяти восьми) аркушах та на обкладинці містяться чорнові записи та зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ;

- 2 (два) аркуші паперу із зошита в клітинку, на яких містяться зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ;

- 1 (один) аркуш паперу формату А4, на якому містяться зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон ОСОБА_7 марки «OPPO» Model: CPH2127 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ;

- сім-картку з номером НОМЕР_3 , що знаходилася в телефоні марки «OPPO» Model: CPH2127 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ;

- сім-картку з номером НОМЕР_4 , що знаходилася в телефоні марки «OPPO» Model: CPH2127 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на: ноутбук сірого кольору марки HP SN#CND 119596J; зошит синьо-білого кольору з надписом на обкладинці «Право на захист», в якому на 18 (вісімнадцяти) аркушах містяться чорнові записи та зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ; зошит коричневого кольору, в якому на 28 (двадцяти восьми) аркушах та на обкладинці містяться чорнові записи та зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ; 2 (два) аркуші паперу із зошита в клітинку, на яких містяться зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ; 1 (один) аркуш паперу формату А4, на якому містяться зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ; мобільний телефон ОСОБА_7 марки «OPPO» Model: CPH2127 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; сім-картку з номером НОМЕР_3 , що знаходилася в телефоні марки «OPPO» Model: CPH2127 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; сім-картку з номером НОМЕР_4 , що знаходилася в телефоні марки «OPPO» Model: CPH2127 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , які було вилучено 12 листопада 2024 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , зважаючи на те, що вказане майно могло зберегти на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень та містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.

Дослідивши матеріали поданого клопотання про накладення арешту на майно колегія вважає, що прокурором у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказане у клопотанні майно має відношення до кримінального провадження та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що вилучені у неї під час обшуку 12 листопада 2024 року особисті речі не є речовими доказами, оскільки ніякого відношення до обставин кримінальних правопорушень, викладених в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, не мають та слідчий суддя в ухвалі не зазначив які ж саме сліди вчинення кримінальних правопорушень зберегли на собі її речі: ноутбук, телефон та записні щоденники з графіком призначених до розгляду справ, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вказане у клопотанні та вилучене майно може бути об`єктом кримінально протиправних дій, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже дане майно відповідає ознакам, зазначеним у статті 98 КПК України, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Як убачається з положень частини сьомої статті 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З урахуванням наведеного, відсутність дозволу на вилучення майна, а саме: ноутбуку сірого кольору марки HP SN#CND 119596J; зошиту синьо-білого кольору з надписом на обкладинці «Право на захист», в якому на 18 (вісімнадцяти) аркушах містяться чорнові записи та зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ; зошиту коричневого кольору, в якому на 28 (двадцяти восьми) аркушах та на обкладинці містяться чорнові записи та зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ; 2 (два) аркушів паперу із зошита в клітинку, на яких містяться зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ; 1 (один) аркушу паперу формату А4, на якому містяться зразки підпису та почерку ОСОБА_7 ; мобільного телефону ОСОБА_7 марки «OPPO» Model: CPH2127 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; сім-картки з номером НОМЕР_3 , що знаходилася в телефоні марки «OPPO» Model: CPH2127 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; сім-картки з номером НОМЕР_4 , що знаходилася в телефоні марки «OPPO» Model: CPH2127 IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 в ухвалі слідчого Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2024 року, не є перешкодою для тимчасового вилучення майна та звернення у подальшому з клопотанням про арешт такого майна з дотриманням вимог частини п`ятої статті171 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги, що майно ОСОБА_7 було вилучено незаконно, оскільки ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2024 року клопотання про надання дозволу на проведення обшуку в її квартирі було задоволено частково, а саме надано дозвіл лише на проникнення до житла за адресою: АДРЕСА_1 та проведення в ньому обшуку, є безпідставними.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апелянта про порушення слідчим вимог частини п`ятої статті 171 КПК України щодо необхідності дотримання строку подання клопотання про арешт вилученого під час обшуку майна не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Як установлено з матеріалів судової справи, у відповідності до вимог статей 233, 234, 236 КПК України, статті 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», заступник Генерального прокурора ОСОБА_22 невідкладно, після проведення обшуку за місцем проживання судді Мар`їнського районного суду Донецької області ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про дозвіл на його проведення, яке слідчим суддею розглянуто 19 листопада 2024 року та задоволено частково.

Про факт часткового задоволення клопотання, а саме надання дозволу лише на проникнення до житла за адресою: АДРЕСА_1 та проведення в ньому обшуку, стало відомо лише 27 листопада 2024 року після одержання органом досудового розслідування тексту ухвали слідчого судді Печерського районного суду в. Києві від 19 листопада 2024 року та в цей же день підготовлено клопотання про арешт майна, яке надійшло до Печерського районного суду м. Києва 28 листопада 2024 року.

Відповідно до вимого частини сьомої статті 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно частини п`ятої статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до частини першої статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Таким чином, зважаючи на те, що про ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2024 року, якою клопотання про надання дозволу на проведення обшуку було задоволено частково, органу досудового розслідування стало відомо лише 27 листопада 2024 року, клопотання прокурора про арешт майна отримано Печерським районним судом м. Києва 28 листопада 2024 року, слідчим суддею дійдено обґрунтованого висновку про наявність підстав для поновлення строку для зверненням з клопотанням про арешт майна.

Окрім того, на переконання колегії суддів, недотримання органом досудового розслідування визначеного частиною п`ятою статті 171 КПК України строку звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна саме по собі не може бути безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4