16.04.2025
Справа № 331/4269/24
Провадження № 1-кп/331/311/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» квітня 2025 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000537 від 22.05.2024 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, який має повну загальну середню освіту, сімейний стан незаміжня, дітей на утриманні не має, має 3 групу інвалідності (робочу), зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 29.09.2023 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 185, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 висунуто обвинувачення в тому, що вона приблизно о 13 годині 25 хвилин 19 травня 2024 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, переконавшись в тому, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись в приміщенні магазину «ЄВА» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базарна, буд. 11, шляхом вільного доступу взяла з полиці туалетну воду «VersaceBrightCrystal 50 мл» в кількості однієї штуки. Після цього, ОСОБА_4 , не розрахувавшись, зникла з місця вчинення злочину разом із викраденим майном та в подальшому розпорядилась ним на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_4 викрала майно на суму 1225 гривень 05 копійок без урахування ПДВ, тим самим спричинила матеріальну шкоду ТОВ «РУШ» на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України, яке кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні захисник звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_4 на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України, яким крадіжки на суму, що не перевищують двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Обвинувачена підтримала клопотання захисника за викладеними вище мотивами та обґрунтуванням, просила його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на наявність законних підстав для закриття кримінального провадження.

Представник ТОВ «РУШ» - ОСОБА_6 , який був належним чином повідомлений про місце та час розгляду кримінального провадження, в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив і від нього не надійшло повідомлення про поважні причини неприбуття.

Розглянувши клопотання по суті, заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, суд дійшов наступного висновку.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинила 19 травня 2024 року.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 1514 гривень.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 3028 гривень (1514?2=3028).

Як убачається з досліджених матеріалів кримінального провадження, діями ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому в особі ТОВ «РУШ» в розмірі 1225 гривень 05 копійок.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна становила 1225 гривень 05 копійок, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 гривень, то суд вважає, що, з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, скоєння ОСОБА_4 19 травня 2024 року таємного викрадення майна, належного ТОВ «РУШ», вчиненого в умовах воєнного стану, не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Згідно з пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Таким чином внесені законодавцем зміни, відповідно до Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, призвели до декриміналізації діяння, а дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

З огляду на те, що Законом № 3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини у даному випадку є підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Стосовно цивільного позову, заявленого представником ТОВ «РУШ» ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь ТОВ «РУШ» шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 2725 гривень 05 копійок, суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову або відмову в ньому може бути прийнято лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи постановленні ухвали про застосування до особи примусових заходів медичного або виховного характеру.

Вирішення цивільного позову при закритті провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд приходить до висновку, що цивільний позов представника ТОВ «РУШ» ОСОБА_7 не підлягає розгляду у випадку закриття кримінального провадження судом.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження за встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, у зв`язку закриттям кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , заявлений представником ТОВ «РУШ» ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «РУШ» матеріальної шкоди в сумі 2725 гривень 05 копійок, необхідно залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не позбавляє можливості представника потерпілої особи пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 284, 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000537 від 22.05.2024 року відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов, заявлений представником ТОВ «РУШ» ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «РУШ», матеріальної шкоди в розмірі 2725 гривень 05 копійок залишити без розгляду.

Роз`яснити представнику ТОВ «РУШ», що залишення цивільного позову без розгляду не перешкоджає його праву на звернення до суду з аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.

Речові докази:

- компакт-диск, який містить відеозапис з камер спостереження, що розташовані в магазині «Єва» за 19.05.2024 року, який долучений до матеріалів даного кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (а.п. 117-119).

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1