Справа № 296/5789/21
Ухвала

Іменем України

13 грудня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000300 від 28.02.2021р. по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Корольовським районним судом м. Житомира розглядається кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 21.12.2024 року, однак судове провадження по даній справі не закінчено, обвинувачений, потерпілий, всі свідки судом не допитані, по справі оголошено перерву.

Ст.331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Через канцелярію суду 18.11.2024 року надійшло письмове клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 . В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, з викладених у ньому підстав. Вказала про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів, зазначаючи про наявність визначених в ст. 177 КПК України ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою вказаної статті. В обґрунтування клопотання прокурором зазначено наступне. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, не має стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, має невизначене місце проживання, за станом здоров`я стаціонарного лікування не потребує, з метою уникнення покарання може переховуватися від суду, двічі оголошувався в розшук. Крім того, ухвалою суду від 31.08.2023р. обвинуваченому ОСОБА_5 судом обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, який ним порушено. Додатково повідомила, що вироком Житомирського районного суду від 02.07.2024р. обвинуваченого засуджено до 5 років позбавлення волі за ч.5 ст.407 КК України, наразі вирок не набрав законної сили.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 щодо клопотання прокурора просила прийняти рішення згідно норм чинного законодавства.

Обвинувачений ОСОБА_5 щодо клопотання прокурора не заперечував.

Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворювати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд при вирішенні питання, на виконання вимог ст.178 КПК України, приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, суспільну небезпеку правопорушення, в якому обвинувачується особа, що відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим, задовільний стан здоров`я, можливість ухилення від суду та перешкоджати кримінальному провадженню. Ухвалами суду від 30.11.2022р. та 24.10.2023р. ОСОБА_5 двічі оголошувався в розшук. Ухвалою суду від 31.08.2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби. В зв`язку із неодноразовою неявкою ОСОБА_5 до суду, останнього повторно ухвалою суду оголошено в розшук. Вказане свідчить про можливість останнього переховуватися від суду та перешкоджанню кримінальному провадженню, ризик чого є не абстрактним, а реальним. Крім того, з копії вироку Житомирського районного суду від 02.07.2024р. вбачається, що ОСОБА_5 визнано винним у кримінальному провадженні №0000337 за фактом самовільного залишення військової частини. В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира (головуючий суддя ОСОБА_6 ) на розгляді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч.3 ст. 408 КК України.

Оскільки строк дії ухвали про тримання під вартою, визначений ст.197 КПК України, стосовно ОСОБА_5 спливає, враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, даних, що характеризують особу останнього, суд не вбачає на час розгляду клопотання достатніх підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу. Приймаючи таке рішення суд також враховує, що в судовому засіданні не встановлено будь-яких ґрунтовних даних про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору, у тому числі за станом здоров`я.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження раніше обраного запобіжного заходу, виходячи із необхідності забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, відсутність даних про зменшення чи відсутність ризиків, які передбачені ст.177 КПК України.

Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, обставин, які б свідчили про те, що на даний час необхідність у раніше обраному запобіжному заході відпала, судом не встановлено.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд продовжує ОСОБА_5 строк тримання під вартою.

Керуючись ст.29 Конституції України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 177, 178, 183, 331, 392, 395 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО Житомирської УВП №8 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, а саме по 10 лютого 2025 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_7