ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6927/24
Провадження № 1-в/210/1144/24
У Х В А Л А

іменем України

30 грудня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сільченко В.Є.

секретаря судового засідання Печарник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_1 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває заява засудженого ОСОБА_1 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник адміністрації Лавренко В. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Прокурор Лагтушенко Г.В. не заперечую щодо задоволення заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 13, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2015 року ОСОБА_1 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши засудженому іспитовий строк 3 (три) роки. На підставі п.п. 2), 3), 4) ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_1 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки. Згідно ч. 1 ст. 71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2015 року у вигляді двох років двох місяців позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_1 до відбуття покарання у вигляді п`яти років двох місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки; за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки один місяць. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у вигляді трьох років одного місяця позбавлення волі. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком суду у виді трьох років одного місяця позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2020 року у виді п`яти років двох місяців позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_1 до відбуття покарання у вигляді п`яти років двох місяців позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_1 , у зазначеному кримінальному проваджені не обирався. Строк відбуття покарання ОСОБА_1 рахувати з 05 серпня 2022 року. Зарахувати ОСОБА_1 в строк покарання, покарання частково відбуте за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2020 року, а саме, з 11 травня 2021 року по 04 серпня 2022 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2022 року на підставі ч. 2 ст. 72 КК України зараховано у строк попереднього ув`язнення з 31.07.2015 року по 04.12.2015 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України за вчинене діяння 15.11.2017 року, сума матеріального збитку становить 4540, 00 гривень.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом 19.09.2020 року, сума матеріального збитку становить 230,01 гривень та за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом 01.10.2020 року, сума матеріального збитку становить 248,38 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2017 на рівні 1600,00 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2017 рік, становить 800,00 грн (1600,00 грн *50% = 800,00 грн.),а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2017 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 1600,00 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2022 на рівні 2481,00 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2022 рік, становить 1135,00 грн (2481,00 грн *50% = 1240,50 грн.),а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2022 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2481,00 грн.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом№3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону №3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Відтак, за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2015 року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 3 ст. 186 КК України, яка не підпадає під дію Закону № 3886-IX.

Крім того, за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2020 року ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185 КК України, спричинив матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 4540,00 гривень, що перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, а відтак вчинене ним діяння є кримінально караним.

Враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України «Про внесення змін до КУпАП», на підставі ч.1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, засуджений ОСОБА_1 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від05.08.2022 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_1 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» задовольнити.

Вважати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2015 року за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши засудженому іспитовий строк 3 (три) роки. На підставі п.п. 2), 3), 4) ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_1 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Вважати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2020 року ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Згідно ч. 1 ст. 71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2015 року у вигляді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_1 до відбуття покарання у вигляді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Звільнити засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначеного вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2022 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі частини 2 статті 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 31.07.2015 року по 04.12.2015 рік включно із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: В. Є. Сільченко