Справа № 553/2880/24
Провадження № 1-кп/553/404/2025
В И Р О К

Іменем України

27.02.2025м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду м. Полтави кримінальне провадження № 0000150 від 28.07.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, офіційно працюючого машиністом відокремленого структурного підрозділу «Полтавський Центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця», що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2024 близько 02:00 год., ОСОБА_3 правомірно перебуваючи в коридорі квартири за адресою АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виникнувших неприязних відносин, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс один удар пальцями руки, стиснутими в кулак, в ділянку лівої скроні ОСОБА_5 . Після того, як потерпілий та ОСОБА_3 перемістилися до спальної кімнати, останній завдав ще одного удару кулаком в перенісся потерпілого, після чого останній упав на підлогу. В результаті вищевказаних неправомірних дій, ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забою, синця шкіри перенісся та нижньої повіки лівого ока, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що він дійсно скоїв вказане кримінальне правопорушення при тих обставинах, які викладені в обвинувальному акті. В скоєному щиро кається, цивільний позов не визнав.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату і час судового засідання був повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься його заява у якій останній просив провести розгляд справи без його участі та задовольнити вимоги цивільного позову в повному обсязі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченої та дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченої.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразилися в нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до ст. ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 125 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Обставинами, що пом`якшує покарання, суд, згідно ст. 66 КК України, визнає те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Як особа обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального проступку, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального проступку.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, цивільний позов визнав повністю в частині майнової шкоди та частково в частині моральної шкоди , завдану шкоду потерпілому не відшкодував, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією частини 1 статті 125 КК України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

26.09.2024 під час підготовчого судового провадження потерпілим ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому останній просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 8758,01 грн. матеріальної шкоди, 20000,00 грн. моральної шкоди, а також 1600,00 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову потерпілий вказав, що 28.07.2024 року близько 02.00 год. обвинуваченим нанесено йому тілесні ушкодження. Після того, як обвинувачений завершив наносити удари він відійшов від потерпілого. В цей момент потерпілий зміг піднятися та вибіг з квартири і попрямував до сусіднього будинку де зателефонував в домофон та попросив телефон, щоб зателефонувати в поліцію. Невідомий чоловік виніс потерпілому телефон з якого він зателефонував на спецлінію "102". Поліцію потерпілий чекав на вулиці. В подальшому разом з поліцейськими потерпілий підійшов до його квартири. При огляді було встановлено, що двері відчинені та в квартирі пошкоджені камери відеоспостереження та сигналізація. Зазначає, що вказані дії вчинені обвинуваченим з метою приховування слідів злочину. Як наслідок, з огляду на псування своїми діями обвинуваченим належного потерпілому майна він був вимушений звернутися за ремонтом камер відеоспостереження. У відповідності до квитанції А00876 від 22.08.2024 року вартість ремонтних робіт складає 2750,00 грн. Крім того, фактично все інше обладнання було знищено чи завдано збитків на загальну суму 6008.01 грн., що підтверджується відповідним розрахунком вартості та пусконалагоджувальних робіт з системи охоронної сигналізації. Протиправними діями обвинуваченого, потерпілому завдано майнової шкоди на загальну суму 8758,01 грн.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову суд виходить з такого.

Положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Також у ч. 1 ст. 368, частинах 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦК України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода , завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого заподіяної потерпілому матеріальної шкоди, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Під час судового розгляду кримінального провадження суд вважає, що заявлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 8758,01 грн., знайшли своє підтвердження відповідно до наданих копій квитанції А00876 від 28.08.2024 з якої вбачається що ОСОБА_5 передав для здійснення ремонту наружну камеру Hikvision, попередня вартість ремонту склала 2750,00 грн. та копії розрахунку вартості монтажу та пусконалагоджувальних робіт з системи охоронної сигналізації, з якої вбачається, що ФОП ОСОБА_6 виконав вищезазначені роботи на загальну суму 6008,01 грн. В нижній частині зазначеного документа міститься напис про отримання коштів у розмірі 6008 грн.

Отже,з урахуванням наданих доказів та визнання позову в цій частині , цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 8758,01 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_5 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч.3ст.23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оскільки внаслідок протиправних дій обвинуваченого, потерпілий ОСОБА_5 переніс ряд негативних емоцій, фізичні та психологічні страждання внаслідок нанесення тілесних ушкоджень, страх можливого повторення події, а тому грошовим еквівалентом такого відшкодування буде стягнення грошових коштів в сумі 5000 грн., що на переконання суду є співмірним тим душевними та психологічними стражданнями, які переніс потерпілий внаслідок вчинення щодо нього кримінального проступку, яка буде співрозмірною, справедливою і розумною.

Відповідно до ч. 2 ст. 120, ч. 1 ст. 124 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, а у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження понесених витрат, позивач надав копію договору про надання правової допомоги № 644-ПІО від 20.09.2024, копію додаткової угоди №1 до вищезазначеного договору, у якій погоджено розмір гонорару у сумі 1600,00 грн., акт прийому-передачі наданих послуг №1 з детальним описом наданих послуг на суму 1600,00 грн., платіжну інструкцію 0.0..1 від 23.09.2024, відповідно до якої ОСОБА_5 сплатив гонорар у сумі 1600,00 грн.

Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, оскільки обвинувачений не заявляв клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та не доводив суду їх неспівмірність, суд дійшов висновку, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, що зазначені потерпілим витрати на правничу допомогу є співмірними наданій послузі. Тому, в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 1600,00 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого а користь потерпілого.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 124, 349, 368-371, 374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.(вісімсот п`ятдесят грн.)

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 8758,01грн. (вісім тисяч сімсот п`ятдесят вісім грн. 01 коп.), моральну шкоду у розмірі 5000грн. (п`ять тисяч грн.)та витрати на правову допомогу в розмірі 1600 грн.(одна тисяча шістсот грн.).

У задоволенні решти вимог цивільного позову відмовити.

Речові докази CD-R диск -1 шт.,опис до мультиспіральної компютерної томографії на 1 арк., довідку № 11157 на 1 аркуші, викопіровку «Журналу реєстрації амбулаторних хворих по травмпункту відділення екстреної (невідкладної медичної допомоги на 2024рік) на 2 арк-залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1