Справа № 309/430/25
Провадження № 1-кс/309/87/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 вивчивши клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_2 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000081 від 06.02.2025 р. щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_2 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000081 від 06.02.2025 р. щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України звернувся в суд з клопотанням про арешт майна .

Клопотання вмотивовано тим, що 05 лютого 2023 року біля 18 год. прикордонною службою «Яблунівка» встановлено двох осіб, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , яких ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, перевозив на автомобілі марки «HUNDAI» д.н.з. НОМЕР_1 з с. Іза, до с. Яблунівка, Хустського району та забезпечив безперешкодний проїзд контрольних пропускних пунктів у вантажному відсіку даного автомобіля з метою подальшого переправлення через державник кордон до Румунії.

06 лютого 2025 року в ході проведення огляду місця події, що проводився в будинку АДРЕСА_4 , де в присутності понятих гр. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , видала грошові кошти в сумі 2700 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, які упаковано до спец. пакету CRI1126095, крім цього від гр. ОСОБА_7 вилучено мобільний телефон марки «Редмі 9 с» з сім картою НОМЕР_2 та сім картою НОМЕР_3 , який упаковано в спец. пакет CRI1126096.

Ухвалю слідчого судді Хустського районного суду 07.02.2025 повернуто клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у зв`язку із тим, що у клопотання не вказано контактні дані власника майна.

Так, 07.02.2025 ОСОБА_7 надала заяву про розгляд клопотання у її відсутності. Вирішення питання про арешт майна залишає за судом.

Відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у частині 2 ст.167 КПК України, тобто критеріям тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, та у зв`язку з тим, що вилучені речі є речовими доказами у кримінальному провадженні, із якими необхідно провести ряд слідчих дій, та оглядів з метою встановлення осіб, причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, та згідно п.4 ст. 2 ст. 167 КПК України відповідають критеріям тимчасово вилученого майна, однак в разі не накладення арешту їх необхідно негайно повернути, згідно ч.5 ст.171 КПК України, особі у якої вилучено, що може привести до втрати чи знищення речових доказів.

У своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт на грошові кошти в сумі 2700 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, які упаковано до спец. пакету CRI1126095, мобільний телефон марки «Редмі 9 с» з сім картою НОМЕР_2 та сім картою НОМЕР_3 , який упаковано в спец. пакет CRI1126096

В судове засідання слідчий СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській ОСОБА_2 не з`явився, у своєму клопотанні просить розглянути у його відсутність.

В судове засідання власник вилученого майна ОСОБА_7 не з`явилася, надіславши на адресу суду заяву про розгляд клопотання у її відсутність, вирішення даного питання залишає на розсуд суду.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідження матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Керуючись ст. ст. 171, 172 КПК України, суддя слідчий

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_2 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000081 від 06.02.2025 р. щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України про арешт майна задоволити .

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у даному кримінальному провадженні, а саме на грошові кошти в сумі 2700 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, які упаковано до спец. пакету CRI1126095, мобільний телефон марки «Редмі 9 с» з сім картою НОМЕР_2 та сім картою НОМЕР_3 , який упаковано в спец. пакет CRI1126096.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого ОСОБА_2 та прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_8 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1