Справа № 474/1253/24
Провадження № 1-кс/474/140/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

29.01.25р. с-ще Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчої ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисниці ОСОБА_6

розглянув клопотання слідчого у кримінальному провадженні - старшого слідчого СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - начальником Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного 09.02.2024р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181, за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c. Олексіївка Миколаївського району Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, депутатом будь-яких рад не являється, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу по мобілізації на посаді стрільця 3-го відділення 3-го взводу 2-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, -

встановив:

29.11.2024р. слідчий у кримінальному провадженні - старший слідчий СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором у кримінальному провадженні - начальником Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного 09.02.2024р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181, за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті на 60 днів.

Клопотання про застосування запобіжного заходу мотивовано тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за обставин вказаних у клопотанні. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним вищевказаного злочину підтверджується зібраними у ході проведення досудового розслідування доказами.

Також у клопотанні стверджується, що на даний час існують ризики, визначені ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може:

- переховуватись від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. У зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, здійснити виїзд на непідконтрольну Україні територію Луганської, Донецької областей чи АР Крим, або на окуповану територію. Також, на даний час місцезнаходження ОСОБА_5 вжитими заходами не встановлено, у зв`язку із чим 23.11.2024р. ОСОБА_5 оголошено в розшук;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки ОСОБА_5 не маючи обмежень у пересуванні буде мати можливість особисто або через своїх колег, які є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, а також інших можливих свідків, які дотепер не допитані але підлягають допиту за обставинами кримінального провадження, які йому достовірно відомі. Зазначене беззаперечно підтверджується, крім іншого, способом вчинення вказаного кримінального правопорушення - умисним злочином;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки на даний час не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій, з метою отримання доказів вини ОСОБА_5 , а тому перебуваючи на волі останній, дізнавшись від органу досудового розслідування про здобуті в ході слідства докази на обґрунтованість його підозри та виявлені під час слідства обставини кримінального правопорушення, наявні у наданих йому додатках до клопотання про обрання запобіжного заходу, може вживати заходи до перешкоджання об`єктивності досудового розслідування;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки без застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній з метою уникнення від відповідальності може вчинити інші тяжкі кримінальні правопорушенняпов`язанні з порушенням встановленого порядку несення військової служби, у тому числі злочини, передбачені ст. 408 Дезертирство, тощо.

Також слідчий вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж взяття під варту, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та не зможе запобігти вище вказаним ризикам під час проведення досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_7 підтримали клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та наполягали на його задоволенні. Водночас, відмовилися від підтримання клопотання в частині утриманням підозрюваного ОСОБА_5 на гауптвахті та наявності ризиків, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Також прокурор пояснив, що після оголошення ОСОБА_5 , йому було роз`яснено можливість звільнення від кримінальної відповідальності та запропоновано повернутися на військову службу, однак ОСОБА_5 відмовився.

Підозрюваний ОСОБА_5 визнав вину у вчинені кримінального правопорушення та те, що переховувався від органу досудового розслідування, зазначив про своє розкаяння. Однак вказав, що в подальшому він не буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки він зрозумів неправильність своїх дій щодо переховування від органу досудового розслідування. При цьому, пояснив, що переховуватися йому порекомендував адвокат ОСОБА_8 , якому він заплатив 10 000 грн. Також підозрюваний зазначив, що він вчиняв дія спрямовані на повернення його на військову службу, однак не повернувся, оскільки боявся, що його затримають. Підозрюваний пояснив, що він самостійно забезпечує сім`ю та його середній заробіток за місяць становить від 10 000 грн. до 15 000 грн. З огляду на вищевикладене, підозрюваний просив відмовити в задоволенні клопотання.

Захисниця ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з підстав зазначених підозрюваним в своїх поясненнях. Крім цього, зазначила, що вона підготувала клопотання від імені підозрюваного щодо повернення його на військову службу.

Розглянув клопотання, заслухав доводи учасників судового розгляду, дослідив докази долученні до клопотання, вважаю встановленим таке.

Клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 184 КПК України, та вручено підозрюваному ОСОБА_5 та захисниці ОСОБА_6 з дотримання вимог ч. 2 ст. 184 КПК України.

Враховуючи приписи ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України, вважаю встановленим, що 09.02.2024р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000181 щодо вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

07.10.2024р., о 20 год. 13 хв., ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 17.04.2022р. призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу по мобілізації та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 5 (по стройовій частині) від 17.04.2022р. ОСОБА_5 призначено на посаду кравця ремонтної майстерні речового майна взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, у військовому званні шпк солдат.

З гідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 17.04.2022р., тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 до військової частини НОМЕР_1 з другого відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України Про оборону України надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу Про введення воєнного стану в Україні № 64/2022 від 24.02.2022р. на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в країні воєнний стан та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.

Так, 04.01.2024р., не раніше 05 год. 00 хв., більш точного час не встановлено, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби по мобілізації та проходячи військову службу на посаді стрільця 3-го стрілецького відділення, 3-го стрілецького взводу 2-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, всупереч вищезазначених вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту АДРЕСА_3 та до теперішнього часу незаконно перебуває поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.

Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого підозрюваному ОСОБА_5 злочину, за обставин вказаних у підозрі, підтверджується вагомістю доводів зазначених у клопотанні та доказів наданих на підтвердження клопотання, а також показаннями підозрюваного ОСОБА_5 наданими 27.01.2025р. на досудовому розслідуванні та пояснення наданими останнім в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене в сукупності, вважаю, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може переховуватися від органів розслідування та суду.

Водночас, твердження підозрюваного ОСОБА_5 та захисниці ОСОБА_6 щодо намагання підозрюваного повернутися на військову службу, та що підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування за порадою адвоката ОСОБА_8 , оцінюються критично та не беруться до уваги, оскільки стороною захисту не надано жодного належного, допустимого, достовірно та достатнього доказу на підтвердження зазначених обставин.

З долучених стороною захисту скріншотів листування в месенджері не можливо встановити між ким відбулося спілкування та щодо вирішення якого саме питання. З копії платіжної інструкції не можливо встановити за що підозрюваний ОСОБА_9 перерахував ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 10 000 грн., якого числа була здійснена банківська операції, а також чи є ОСОБА_8 адвокатом.

Частинами 1, 3 ст. 176 КПК України визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

За приписами ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-4421 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує, що обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, та міру покарання, яка передбачена кримінальним законом за його вчинення, соціальні зв`язки обвинуваченого, та те, останній свідомо не з`являвся до суду тим самим ухилявся від суду.

Таким чином, враховуючи вимоги ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 197 КПК України, встановленні під час судового розгляду обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_9 злочину, особу підозрюваного, його поведінку, стан здоров`я та соціальні зв`язки, вважаю за необхідне застосувати до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи приписи п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, з огляду на майновий стан підозрюваного, суд вважає за необхідне визначити заставу в розмірів 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті становить 60 560 грн. 00 коп.

Водночас, клопотання в частині утримання підозрюваного ОСОБА_5 на гауптвахті не підлягає задоволенню, оскільки вимоги до ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначено в ч.ч. 1 і 4 ст. 196 КПК України, які не містять положення про визначення установи, у якій запобіжний захід у виді тримання під варту, підлягає виконанню.

Стаття 4 Закону України Про попереднє ув`язнення визначає види установ для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою, а саме: слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. Проте цей Закон це регламентує повноважень слідчого судді щодо визначення відповідного виду установи, у який особа має перебувати під час виконання зазначеного запобіжного заходу.

Також п.п. 1, 2 розділу XI Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.11.2020р. № 394, визначено, що тримання на гауптвахтах узятих під варту військовослужбовців здійснюється відповідно до Закону України Про попереднє ув`язнення та цього Порядку.

Отже, чинне законодавство наділяє слідчого суддю, повноваженням застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою на підставі відповідного клопотання слідчого, прокурора, водночас не покладає обов`язку визначати місце виконання цього запобіжного заходу. Водночас, вирішення питання про визначення місця виконання цього запобіжного заходу стосовно військовослужбовця віднесено до компетенції підрозділів Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що виконують завдання з конвоювання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, відповідно до Порядку організації несення служби черговими змінами охорони і конвоювання підрозділів Військової служби правопорядку у Збройних Силах України та конвоювання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 05.07.2022р. № 178.

Тому в ухвалах слідчих суддів про обрання військовослужбовцям запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою рішення про направлення їх на гауптвахту для виконання цього запобіжного заходу не зазначається.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні - старшого слідчого СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - начальником Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного 09.02.2024р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181, за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

В задоволенні інших вимог клопотання - відмовити.

Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12 год. 05 хв. 29 січня 2025 року до 12 год. 05 хв. 30 березня 2025 року.

Заставу визначити в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Врадіївського районного суду Миколаївської області: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26299835, Банк отримувача ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0016294, призначення платежу: Застава за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000181 (судова справа № 474/1253/24, Врадіївський районний суд Миколаївської області).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до суду, прокурора, слідчого;

- не відлучатися із с-ща Врадіївка Первомайського району Миколаївської області без дозволу прокурора, слідчого;

- повідомляти суд, прокурора, слідчого про зміну свого місця роботи, проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Термін дії покладених судом обов`язків, у разі внесення застави, визначити до 12 год. 05 хв. 30 березня 2025 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Врадіївського районного суду Миколаївської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю Врадіївського районного суду Миколаївської області. У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Термін дії ухвали закінчується о 12 год. 05 хв. 30 березня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту її вручення.

Повний текст ухвали буде оголошено 03 лютого 2025 року о 16 год. 00 хв.

Повний текст ухвали складений та підписаний 03 лютого 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1