Справа № 237/3159/24
Провадження № 1-кп/211/336/25
У Х В А Л А

іменем України

12 лютого 2025 року

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (у режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

захисника (у режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 23 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 02.02.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло вказане кримінальне провадження у зв`язку зі зміною підсудності справ Дружківського міського суду Донецької області.

Підготовче судове засідання було призначене на 12.02.2025.

У судовому засідання прокурор подав клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

На думку прокурора наразі продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. На вказані ризики, на думку прокурора, вказують ті обставини, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до 15 років, може навмисно переховуватись від суду та повторно вчинити злочин, оскільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та бажає уникнути кримінальної відповідальності. Будучи не під вартою обвинувачений може впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Обвинуваченому вручена пам`ятка про права та обов`язки, передбачені ст. 42 КПК України, з якими обвинувачений ознайомлений, заперечує проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи, що ризики прокурором не обгрунтовані, ним протиправних дій не вчиняється.

Захисник обвинуваченого заперечував проти клопотання стосовно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначивши, що прокурором не доведено наявність ризиків, на які він посилається, зокрема щодо обставин, які свідчать про можливість ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він таких дій не вчиняв. Також просить змінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем мешкання обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу суддя зазначає наступне.

Ухвалою судді Дружківського міського суду Донецької області від 17.12.2024 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 14.02.2025.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених у ст. 177 КПК України.

Суддя, в обґрунтування продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, обвинуваченому інкриміновано вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку цього діяння, також, у даному кримінальному провадженні новим складом суду ще не було проведено жодного судового засідання, а, отже, не досліджено докази у справі, зокрема, не допитані свідки, тому мають місце ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, наявність зазначених обставин не дає підстав аби змінити обраний ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, що свідчить про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів.

Крім того, керуючись п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за неможливе встановлювати розмір застави, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 197, 314-317 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пирятин Полтавської області, у вигляді тримання під вартою продовжити на шістдесят днів до 12 квітня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Оголосити перерву у підготовчому судовому засіданні до 06.03.2025 до 14:40.

У підготовче судове засідання викликати учасників кримінального провадження: прокурора, потерпілих, обвинуваченого, його захисника.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити до виконання до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1