Справа № 456/489/16-к
Провадження № 1-в/456/125/2024
УХВАЛА

Іменем України

13 грудня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрий заяву лікаря-психіатра КНП Стрийської міської ради «Територіальне медичне об`єднання «Стрийська міська об`єднана лікарня» ОСОБА_3 про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_4 ,

за участю сторін та інших учасників:

прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и в:

До Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшла заява лікаря-психіатра КНП Стрийської міської ради «Територіальне медичне об`єднання «Стрийська міська об`єднана лікарня» ОСОБА_3 про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_4 .

В обґрунтування заяви представник медичної установи покликається на те, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння передбачене ч.1 ст. 186 КК України та згідно ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 березня 2016 року відносно ОСОБА_4 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

У поліклінічному відділенні КНП «ТМО « СМОЛ» ОСОБА_4 амбулаторна примусова психіатрична допомога в примусовому порядку надається з 10.05.2016 року. За період надання амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_4 консультується у лікаря-психіатра, приймає підтримуюче лікування, періодично лікується стаціонарно у добровільному порядку.

Спостерігаючи за ОСОБА_4 та корегуючи медикаментозне лікування у його психічному стані особливих змін не відбулося. Періодично спостерігається галюцинаторно-параноїдна симптоматика, ознаки емоційно-вольового дефекту, критично свій стан не оцінює. Психічний стан пацієнта потребує тривалої корекції, спостереження та лікування у психіатра.

В судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_7 , заяву про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_4 підтримала, покликаючись на викладені у заяві обставини.

Прокурор в судовому засіданні заяву підтримала та просить клопотання про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку задоволити.

Захисник заперечив проти задоволення заяви про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, вважає її передчасною та подав до суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та доповнив, що у випадку коли суд дійде до висновку про відмову в задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності то не заперечує щодо задоволення заяви про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Прокурор заперечив у задоволенні клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у зв?язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності оскільки, ОСОБА_4 є особою, щодо якого застосовано примусові заходи медичного характеру тобто, неосудним і адвокат не вправі подавати таке клопотання тому, в його задоволенні слід відмовити.

Лікар-психіатр ОСОБА_3 у вирішенні клопотання захисника поклалася на думку суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши викладені в заяві аргументи та долучені до неї документи, суд доходить такого висновку.

Відповідно до частини 1 ст. 95 КК України та частин 1, 3 ст. 514 КПК України продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу, на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Частина 2 ст. 95 КК України передбачає, що у разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Верховним Судом України у пункті 18 постанови Пленуму від 03.06.2005 №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» роз`яснено, що статтею 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з доєднанням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. При цьому необхідно мати на увазі, що продовжувати застосування примусових заходів медичного характеру можна кожного разу на строк, який не перевищує шість місяців.

Згідно ч. ч. 2, 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Судом встановлено, що ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.03.2024 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку на строк шість місяців.

Згідно з висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №5 від 04.09.2024 року, ОСОБА_4 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та зважаючи на те, що ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, з огляду на те, що його стан здоров`я потребує подальшого спостереження та лікування у лікаря-психіатра, а тому заяву слід задовольнити.

Щодо клопотання адвоката ОСОБА_8 , про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд зазначає, наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України,цього Кодексу,міжнародних договорів,згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як вбачається з ухвали суду від 12 березня 2016 року ОСОБА_4 , вчинив суспільно-небезпечне діяння передбачене ст. 186 ч. 1 КК України та відносно ОСОБА_4 , продовжено застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно із клопотанням спостерігаючи за ОСОБА_4 та корегуючи медикаментозне лікування у його психічному стані особливих змін не відбулося. Періодично спостерігається галюцинаторно-параноїдна симптоматика, ознаки емоційно-вольового дефекту, критично свій стан не оцінює. Психічний стан пацієнта потребує тривалої корекції, спостереження та лікування у психіатра. Вперше психотичні розлади у ОСОБА_4 діагностували у 2014р., у вигляді галюцинаторно-параноїдної симптоматики, захворювання набуло несприятливого перебігу, сформувався дефект в емоційно-вольовій сфері.

За даними висновку експертизи №5 від 04.09.2024 року встановлено, що ОСОБА_4 , потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Стаття 49 КПК України передбачає звільнення особи від кримінальної відповідальності після спливу певного проміжку часу з дня скоєння діяння до моменту набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

За вимогами ст.ст. 18, 19 КК України осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, при якому вона під час скоєння злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Здатність особи під час скоєння злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу й місця, способу його скоєння, його суспільно небезпечних наслідків тощо. Така здатність повинна бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Тут свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 , з 2014р., хворіє психічним розладом у вигляді галюцинаторно-параноїдної симптоматики, захворювання набуло несприятливого перебігу, сформувався дефект в емоційно-вольовій сфері.

Тобто, ОСОБА_4 , не може бути суб`єктом кримінального правопорушення, оскільки під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебував в стані неосудності. А тому він не може бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності., а відтак задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 514, 372 КПК України, ст. 95 КК України суд, -

ухвалив:

Заяву лікаря-психіатра про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку задоволити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку на строк 6 (шість) місяців.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1