Провадження № 1-кс/947/4836/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000184 від 03.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 249, ч. 2 ст. 209 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням в рамках кримінального провадження № 0000184 від 03.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 249, ч. 2 ст. 209 КК України про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено 28.03.2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 з метою збереження речових доказів в рамках кримінального провадження.

Cтарший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій зазначив, що клопотання підтримує, просить його задовольнити та розглянути у його відсутність.

Представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги заяву слідчого, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Одеській області на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000184 від 03.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 249, ч. 2 ст. 209 КК України за фактом організації незаконного промислового вилову риби та раків на території Одеського району Одеської області на річках Дністер та Глубокий Турунчук.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що службові особи Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області імовірно здійснюють патрулювання річок Дністер та Глубокий Турунчук на службовому катері, де здійснюють вилучення риби та раків у заборонений законом спосіб у особливо великих обсягах.

28.03.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який займає посаду старшого державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області, було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 249, ч. 2 ст. 209 КК України.

Також, 28.03.2025 року в період часу з 12 годин 29 хвилин по 13 годин 22 хвилин, з метою врятування майна, яке імовірно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

-щоденник державного інспектора рибохорони ОСОБА_5 № 26 за 2024 рік;

-щоденник державного інспектора рибохорони ОСОБА_5 № 9 за 2025 рік.

29.03.2025 року слідчим, з дотриманням вимог ст. 110 КПК України, було прийнято рішення про визнання вказаних речей речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки є достатньо підстав вважати, що вони містять відомості, які будуть використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В подальшому, слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси було надано дозвіл на проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя, на підставі долучених до клопотання матеріалів, прийшов до висновку, що вилучені під час обшуку щоденники, на які просить накласти арешт слідчий, можуть містити у собі інформацію щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 249, ч. 2 ст. 209 КК України в рамках кримінального провадження, у зв`язку із чим імовірно є речовими доказами в рамках кримінального провадження.

Отже, вилучені щоденники мають важливе значення у кримінальному провадженні, оскільки імовірно є речовими доказами в рамках кримінального провадження та у подальшому після їх дослідження вказані документи можуть або підтвердити злочинні дії, або спростувати обставини, які підлягають доказуванню.

Слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження.

Оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлена особа в порядку ст. 174 КПК України має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000184 від 03.10.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 249, ч. 2 ст. 209 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 28.03.2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- щоденник державного інспектора рибохорони ОСОБА_5 № 26 за 2024 рік;

- щоденник державного інспектора рибохорони ОСОБА_5 № 9 за 2025 рік.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1