Справа № 308/5592/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002673 про обвинувачення: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, одруженого, з середньою-спеціальною освітою, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2010 року близько 15 годин 40 хвилин, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Шевроле-Нубіра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у підйом по вулиці Університетській зі сторони вул. Докучаєва у напрямку вулиці Кошинської в м. Ужгороді, побачивши, що у зустрічному напрямку на спуск рухається автомобіль марки «Мерседес С-200», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який створював небезпеку для його руху, не вжив заходів до екстреної зупинки керованого ним транспортного засобу або щонайменше заходів до руху ближче до правого краю проїзної частини дороги, а навпаки, будучи самовпевненим та розраховуючи на свій власний досвід, продовжив рух, при цьому не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушуючи вимоги п.п.1.5, 1.10, 2.3«б», 11.1, 11.2, 12.3 Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, що склалася, та здійснив різке маневрування керованого ним автомобіля ліворуч, у результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес С-200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , керуванням яким здійснювала ОСОБА_7 , що рухалась на спуск у зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки «Мерседес С-200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичного експерта №101 від 25 серпня 2010 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, субарахноїдального крововилева над правою лобною долонею, закритої тупої травми грудної клітки, черевна, гемартроз правого променево-зап`ястного суглобу, забою лівої скулової ділянки, забою головного мозку з субарахноїдальним крововиливом у вигляді резидуальної промірної астензації ЦНС лівобічної гемі симптоматики. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження, згідно п. 2.1.3. (б, в, н, о) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Під час розгляду кримінального провадження, суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачених ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Потерпіла ОСОБА_8 у судовому засіданні в режимі відео конференції вказала, що у зв`язку з плином часу всіх деталей ДТП не пам`ятає та пояснила, що того дня рухалася з університету на автомобілі Мерседес разом із своїми сокурсницями, коли на вул. Університетській на неї виїхала зустрічна машина, внаслідок чого відбулось зіткнення. Зауважила, що вона рухалася з дуже малою швидкістю, оскільки дорожнє покриття на даному відрізку дороги було погане. Зазначила, що після ДТП її забрала карета швидкої медичної допомоги.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та поданий цивільний позов не визнав. Пояснив, що того дня він їхав по вул. Університетській вгору у правому ряді, в той час як на нього виїхав автомобіль Мерседес та відбулось зіткнення. Наголосив, що зіткнення його автомобіля з автомобілем Мерседес відбулось саме на його смузі руху. Вказав, що після ДТП йому надали медичну допомогу і учасники розійшлися. Зауважив, що правила дорожнього руху не порушував, а обвинувачення ґрунтується на припущеннях його вини.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні також вказав на відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_5 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та просив виправдати свого підзахисного.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 вказав, що деталі справи добре не пам`ятає у зв`язку з плином часу та вказав, що працював інспектором ДАІ та прибув на місце ДТП. Вказав, що дорожньо-транспортна пригода сталася за участю автомобіля Мерседес та Шевроле. Свідок пояснив, що Мередес стоя посередині проїзної частини у напрямку міської лікарні, а Шевроле був з лівого боку у напрямку УжНУ, після чого він відібрав пояснення в учасників та склав схему ДТП.

Зазначив, що ОСОБА_7 була у шоковому стані, у неї було почервоніння обличчя та вона себе погано відчувала, проте від госпіталізації обидва водії відмовилися.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина підтверджується безпосередньо дослідженими у судовому наступними доказами.

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.04.2010 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди та ілюстрованою таблицею, згідно з яким було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, а саме м. Ужгород по вул. Університетська неподалік вул. Кавказька, зафіксована загальна обстановка на місці події та слідоутворюючі сліди на автодорозі.

Протокол додаткового огляду місця події від 29.04.2010 року, згідно якого вказано, що 23.04.2010 близько 13.40 год. водій ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом «Шевроле Нубіра», номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись по вул. Університетській зі сторони вул. Докучаєва в напрямку вул. Кошицької, поблизу перехрестя з вул. Кавказька, під час виникнення небезпеки для руху, яку вчинила водій автомобіля «Мерседес С-200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , яка рухалась у зустрічному напрямку, намагаючись уникнути з нею зіткнення виїхав ліворуч на зустрічну смугу руху, а вона, в свою чергу, повернулась на свою, допустив з нею зіткнення.

Протокол огляду транспортного засобу від 23.07.2010 та фото таблицею до нього, згідно якого було оглянуто автомобіль марки «Шевроле-Нубіра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, зафіксовані пошкодження правої частини транспортного засобу та заднього бампера.

Протокол огляду транспортного засобу від 23.07.2010 та фото таблицею до нього, згідно якого було оглянуто автомобіль марки «Мерседес С-200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також зафіксовано його пошкодження.

Висновок експерта №1721/284 від 17.08.2010, згідно якого на момент огляду і експертного дослідження робоча гальмівна система автомобіля марки «Мерседес С-200», номерний знак НОМЕР_2 , відповідала вимогам на експлуатацію, знаходилась працездатному стані. Технічний стан елементів системи освітлення та світлової сигналізації автомобіля «Мерседес С-200», номерний знак НОМЕР_2 , в цілому, дає підстави стверджувати, що до ДТП вона була у працездатному стані і могла виконувати свої функції. Технічний стан елементів і системи рульового керування дає підстави стверджувати, що до ДТП рульове керування було у працездатному стані і могло виконувати свої функції по зміні напрямку руху транспортного засобу.

Висновок експерта №1720/285 від 17.08.2010, згідно якого на момент огляду і експертного дослідження робоча гальмівна система автомобіля марки «Шевроле Нубіра», номерний знак НОМЕР_3 , відповідала вимогам на експлуатацію, знаходилась працездатному стані. Технічний стан елементів системи освітлення та світлової сигналізації автомобіля «Шевроле Нубіра», номерний знак НОМЕР_3 , в цілому, дає підстави стверджувати, що до ДТП вона була у працездатному стані і могла виконувати свої функції. Технічний стан елементів і системи рульового керування дає підстави стверджувати, що до ДТП рульове керування було у працездатному стані і могло виконувати свої функції по зміні напрямку руху транспортного засобу.

Висновок експерта №101 від 25.08.2010, згідно якого на момент проведення судово-медичного обстеження, у гр. ОСОБА_7 яких-небудь тілесних ушкоджень не виявлено. На момент звернення гр. ОСОБА_7 в первинний медичний заклад в ОКЦНН згідно виписки №424, у неї був встановлений діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, тупа травма живота, тупа травма грудної клітки. Згідно первинного акту судово-медичного обстеження №409 від 26.05.2010 та медичної документації, заповненої на її ім`я (історія хвороби №4089/845/312) відомо, що після повного всебічного обстеження, у неї були виявлені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, субарахноїдального крововилива над правою лобною долею (2,7х0,3 см), закритої тупої травми грудної клітки, черева. Гемартроз правого променево-зап`ястного суглобу. Забою лівої акулової ділянки.

Згідно консультації обласного нейрохірурга від 17.06.2010 року, у засвідчуваної виявлено: стан після ЗЧМТ, забою головного мозку з субарахноїдальним крововиливом у вигляді резидуальної помірної асенізації ЦНС на лівобічної гемі симптоматики.

Виникли вище описані тілесні ушкодження та їх наслідки, внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, або ударі об такі, певно могли виникнути при обставинах, на які вказує потерпіла і вкладаються у час пригоди, що мала місце 23.04.2010.

По своєму характеру, локалізації, вищеописані тілесні ушкодження, та їх наслідки, потягли за собою розлад здоров`я більше 21 дня, і по даній ознаці, згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, слід кваліфікувати як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

При цьому, суд вважає, що стороною захисту викладені висновки експерта щодо визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої належним чином спростовані не були, натомість витребувати медичну документацію ОСОБА_7 станом на момент розгляду справи не являється за можливе. Також обвинувачений та його захисник не скористалася своїм правом та не подали клопотання про призначення повторної/комісійної судово-медичної експертизи для встановлення ступнею тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої.

Тому, суд бере до уваги те, що потерпіла перебувала на лікуванні більше 21 дня, і по даній ознаці її тілесні ушкодження слід кваліфікувати, як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Висновок експерта №730 від 11.08.2010, згідно якого на основі викладених даних судово-медичного обстеження громадянина ОСОБА_5 з врахуванням даних медичної документації, заповненої на його ім`я, відповідно з питаннями, поставленими на вирішення даної експертизи, на момент судово-медичного обстеження на тілі гр. ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: саден на шкірних покривах волосистої частини голови та обличчя а також синця обличчя. Згідно даних консультації спеціалістів у нього виявлено: «Забій грудної клітини, поперекового відділу. Множинні садна голови, верхнього та нижнього повіка справа.» Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізмі дії, якими могли бути виступаючі частини салона автомобіля під час ДТП, яка відбулася 23.04.2010 року.

Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6 але менше 21 дня і по цій ознаці, згідно п. 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1992 доку кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Вищевказані тілесні ушкодження характерні для транспортного травматизму в салоні автомобіля.

Висновок експерта №1755/286 від 17.08.2010, відповідно до якого форма і характер пошкоджень транспортних засобів співпадає в тому випадку, якщо при першочерговому контактуванні повздовжні осі транспортних засобів марки «Мерседес С-200», реєстраційний номер НОМЕР_2 та «Шевроле-Нубіра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебували під кутом 140+- 5 градусів, при цьому автомобіль марки «Шевроле-Нубіра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , першопочатково контактував боковою правою частиною з передньою правою кутовою частиною автомобіля «Мерседес С-200», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Протокол відтворення обстановки події від 16.09.2010 з фото таблицею за участю ОСОБА_5 , згідно якого останній приїхавши на місце події, зорієнтувавшись на місцевості показав місце зіткнення автомобіля під його керуванням з автомобілем марки «Мерседес С-200», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Проведеними замірами встановлено, що дане місце знаходиться на проїзній частині вулиці Університетська, на відстані 28,8 м. від кінця огорожі новобудови, що знаходиться з правої сторони проїзної частини та 7,1 м. до правого краю проїзної частин дороги.

З метою встановлення конкретної видимості рухомого об`єкта, у даному випадку транспортного засобу, виходячи зі швидкостей руху транспортних засобів, зустрічного і того, яким було скоєно наїзд, визначились відстані, які вони долають за 1 секунду, зокрема зустрічний автомобіль проїхав при швидкості 30 км/год.: 3,6 с = 8,3 м, автомобіль, під керуванням ОСОБА_5 , при швидкості 55 км/год.: 3.6 с = 15,3 м.

Далі від місця зіткнення у напрямку протилежному до напрямку руху автомобіля «Шевроле-Нубіра», номерний знак НОМЕР_1 , і на шляху його руху відзначались 4 ділянки, довжина яких дорівнює відстані, яку долає транспортних засіб за 1 секунду (15,3 м). Крім цього, від місця зіткнення у напрямку протилежному до напрямку руху зустрічного транспортного засобу марки «Мерседес», було розмічено 4 ділянки, довжина яких дорівнює відстані, яку долає транспортних засіб за 1 секунду (8,3 м).

Після проведених розрахунків та відображенні відповідних точок на асфальті, транспортні засоби передніми частинами ставились на межі різних точок із врахуванням смуг руху, які вони займали та відповідно до показів водія ОСОБА_5 . Після чого вони переміщувались на межі різних точок, при цьому кожного разу визначалась відстань конкретної видимості зустрічного транспортного засобу для ОСОБА_5 з місця водія.

Протокол відтворення обстановки події від 23.09.2010 з фото таблицею за участю ОСОБА_7 , згідно якого остання приїхавши на місце події, зорієнтувавшись на місцевості показала місце зіткнення автомобіля під її керуванням з автомобілем марки «Шевроле-Нубіра», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Проведеними замірами встановлено, що дане місце знаходиться на проїзній частину вулиці Університетська, на відстані 28,8 м. від кінця огорожі новобудови, що знаходиться з правої сторони проїзної частини та 7,1 м. до правого краю проїзної частин дороги.

З метою встановлення конкретної видимості рухомого об`єкта, у даному випадку транспортного засобу, виходячи зі швидкостей руху транспортних засобів, між якими відбулось зіткнення, визначились відстані, які вони долають за 1 секунду, зокрема автомобіль під керуванням потерпілої ОСОБА_7 проїжджає при швидкості 30 км/год.: 3,6 с = 8,3 м., автомобіль під керуванням підозрюваного ОСОБА_5 при швидкості 55 км/год. : 3,6 с = 15.3 м.

Далі від місця зіткнення у напрямку, протилежному до напрямку руху автомобіля марки «Мерседес С-200», номерний знак НОМЕР_2 , і на шляху його руху відзначались 5 ділянок, довжина яких дорівнює відстані, яку долає транспортний засіб за 1 секунду (8,3 м). Крім цього, від місця зіткнення у напрямку протилежному до напрямку руху зустрічного транспортного засобу марки «Шевроле-Нубіра», номерний знак НОМЕР_1 , теж було розмічено 5 ділянок, довжина яких дорівнює відстані, яку долає даний транспортний засіб за 1 секунду (15,3 м).

Після проведених розрахунків та відображенні відповідних точок на асфальті, транспортні засоби передніми частинами ставились на межі різних точок із врахуванням смуг руху, які вони займали та відповідно до показів водія ОСОБА_7 . При цьому, визначалась відстань конкретної видимості стрічного транспортного засобу для ОСОБА_7 з робочого місця водія.

Висновок експерта №2299/415 від 09.11.2010, згідно якого в даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій біля марки „Шевроле - Нубіра", номерний знак НОМЕР_1 гр. ОСОБА_5 повинен був керуватися вимогами пунктів 11.2 та 12.3 ПДР. В даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій біля марки "Мерседес - С 200", номерний знак НОМЕР_2 гр. ОСОБА_7 , повинна була керуватися вимогами пунктів 11.2 та 12.3 ПДР.

Водій автомобіля марки „Шевроле - Нубіра", номерний знак НОМЕР_1 гр. ОСОБА_5 мав технічну можливість зупинити керований ним автомобіль до місця зіткнення з автомобілем марки "Мерседес - С 200", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_7 , шляхом застосування своєчасного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки.

Знаходження автомобіля марки "Мерседес - С 200", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_7 , на смузі руху автомобіля марки „Шевроле - Нубіра", номерний знак НОМЕР_4 , є ознакою виникнення небезпеки для руху його водію гр. ОСОБА_5 , а п. 12.3 Правил дорожнього руху з урахуванням визначення терміну «небезпека для руху», що є в загальних положеннях ПДР в п. 1.10 регламентує в таких ситуаціях застосовувати тільки гальмування, а не маневрування, і тому застосування гр. ОСОБА_5 маневрування в ситуації, що розглядається, протирічить вимогам ПДР.

Водій автомобіля марки "Мерседес - С 200", номерний знак НОМЕР_2 гр. ОСОБА_7 не мала технічної можливості зупинити керований нею автомобіль до місця зіткнення автомобілем марки „Шевроле - Нубіра", номерний знак НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_5 , шляхом застосування своєчасного гальмування з моменту виникнення їй небезпеки для руху.

З технічної точки зору причиною даної ДТП стали дії водія автомобіля марки «Шевроле Нубіра», номерний знак НОМЕР_1 гр. ОСОБА_5 , який з моменту виникнення йому небезпеки для руху не вжив заходів до своєчасного гальмування, а маючи можливість безпечно проїхати своєю смугою руху, застосував маневрування ліворуч, що призвело до зіткнення з автомобілем марки "Мерседес - С 200", номерний знак НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_7 , яка з моменту виїзду на її смугу руху автомобіля „Шевроле - Нубіра", номерний знак НОМЕР_1 вже була позбавлена технічної можливості зупинити керований автомобіль до місця зіткнення шляхом застосування своєчасного гальмування.

Висновок №701/702 від 01.06.2011 судової автотехнічної експертизи з дослідження механізму зіткнення транспортних засобів, у якому зазначено, що в дорожній обстановці, що досліджується, водій автомобіля СHEVROLET NUBIRA ОСОБА_5 , керуючись вимогами пунктів 11.2., 12.3. Правил дорожнього руху повинен був рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини дороги, а в момент коли він на віддалі 59,3 м. побачив зустрічний автомобіль, що рухається по його смузі руху, він повинен був застосувати екстрене гальмування.

В дорожній ситуації, що досліджується, водій автомобіля MERSEDES BENZ С 200 ОСОБА_7 повинна була керуючись вимогами пункту 11.2. Правил дорожнього руху рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини дороги.

З технічної точки зору, при умові, якби в заданих слідством дорожніх умовах, водій автомобіля СHEVROLET NUBIRA ОСОБА_5 не виконував маневр об`їзду, і застосував гальмування, то зіткнення транспортних засобів не відбулося б.

Висновок №4091 транспортно-трасологічної експертизи від 27.06.2013, згідно якого в момент первинного контакту під час ДТП мало місце зустрічно-перехресне, блокуючи, ексцентричне зіткнення, при цьому повздовжні осі транспортних засобів були розташовані під кутом близько 140 градусів відносно одна одної, який розкривається в напрямку руху годинникової стрілки відносно повздовжньої осі автомобіля Мерседес С200, номерний знак НОМЕР_2 .

В наступні моменти ДТП відбувалось взаємне проникнення здеформованих частин і деталей транспортних засобів до лінії максимальних деформацій кульмінаційна фаза ДТП і в подальшому, розходження автомобілів з ковзним контактуванням в даній фазі ДТП, частин і деталей їх правих сторін.

Місце зіткнення автомобіля Мерседес С200, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , з автомобілем Шевроле Нубіра, номерний знак НОМЕР_3 , розташоване повністю на правій стороні проїзної частини вул. Університетської.

Висновок №4092 комісійної судової автотехнічної експертизи від 10.07.2013, у якому зазначено, що причинами настання даної ДТП, з технічної точки зору, є та обставина, що водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Мерседес Бенц С200», номерний знак НОМЕР_5 , виїхала на зустрічну сторону проїзної частини вул. Університетської, чим створила небезпеку для руху водієві ОСОБА_5 , а водій ОСОБА_5 з моменту настання об`єктивної видимості зустрічного автомобіля «Мерседес» на смузі руху автомобіля «Шевроле» своєчасно не застосував екстреного гальмування, щоб забезпечити його зупинку у межах найкоротшої віддалі.

Вказані висновки експерта в комплексі з іншими доказами беззаперечно вказують на наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Показання обвинуваченого щодо відсутності в його діях вини у вчиненні даного ДТП, суд до уваги не приймає у зв`язку з тим, що такі спростовуються сукупністю досліджених та перевірених в ході судового розгляду належними та допустимими доказами.

Суд приймає до уваги доводи обвинуваченого про те, що у діях потерпілої також містяться ознаки порушення правил дорожнього руху та зауважує, що відносно неї були складені відповідні адміністративні матеріали та її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Одночасно, суд вказує, що згідно матеріалів кримінального провадження та Висновку №4091 транспортно-трасологічної експертизи від 27.06.2013, місце зіткнення автомобіля Мерседес С200, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , з автомобілем Шевроле Нубіра, номерний знак НОМЕР_3 , розташоване повністю на правій стороні проїзної частини вул. Університетської, тобто на смузі руху потерпілої.

Суд визнає здобуті по даному кримінальному провадженню докази належними, допустимими, достатніми і достовірними, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено. Судом було досліджено всі докази, надані учасниками кримінального провадження, та вжито передбачені законом заходи для допиту усіх свідків, зазначених стороною обвинувачення та захисту. На допиті інших свідків сторони кримінального провадження не наполягали.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

Оцінюючи кожний досліджений в судовому засіданні доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому середньої тяжкості та тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує, що відповідно до ст. 25 КК Українидане кримінальне правопорушення є вчинене з необережності та передбачає необережну форму вини, а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами.

Разом з тим, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у статті 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі частини 5 статті 74, статті 49 КК України звільняє від нього засудженого.

Згідно з приписами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини 5 статті 74 КК України особу також може бути за вироком суду звільнено від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до статті 49 КК України. Зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину або виправдання. Тоді суд за наявності підстав визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та частини 5 статті 74 вказаного Кодексу.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності №12 від 23.12.2005 року судам роз`яснено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що вчинене кримінальне діяння відноситься до нетяжких злочинів у відповідності до ст. 12 КК України (станом на момент вчинення злочину невеликої тяжкості), з дати вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення 23.04.2010 року, до винесення судового рішення минуло більше 3 років, а тому суд вважає, що у даному випадку підлягає застосуванню загальний термін звільнення від кримінальної відповідальності, який відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (станом на момент вчинення) становить три роки. Будь-яких підстав для перерви чи зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 49 КК України судом не встановлено, сторонами в судовому засіданні відповідних зауважень не подано, а відтак, на переконання суду, наявні підстави, передбачені ст. 49 КК України для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Водночас, слід зазначити, що звільнення від кримінальної відповідальності в порядку ст. 49 КК України не відноситься до реабілітуючих підстав.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_5 шкоди, спричиненої в результаті ДТП, дослідивши надані докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями ч. 1 ст. 56 КПК України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Основними умовами пред`явлення цивільного позову в кримінальному процесі є подання позовної заяви; процесуальна правоздатність позивача; відсутність винесеного судом рішення за тією ж підставою та предметом позову.

Як вказує позивач, обвинуваченим внаслідок вчинення кримінального правопорушення завдано матеріальну шкоду водію автомобіля «Мерседес С200», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7 у розмірі 120 251.99 грн., підтвердженням чого є висновок судової авто товарознавчої експертизи №194 від 17.12.2010 року, завдано шкоду її здоров`ю, пов`язану з лікуванням та реабілітацією на загальну суму 12 000 грн., а також ОСОБА_7 понесено витрати при розслідуванні кримінальної справи у розмірі 2 400 грн.

До спірних правовідносин слід застосувати норми ЦК України.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За приписами ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Аналізуючи докази, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами довела лише частину тих обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог, про що свідчать додані до позову квитанції.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги до особи, яка завдала їй шкоду, шляхом заявлення цивільного позову до ОСОБА_5 щодо стягнення суми завданого матеріального збитку на загальну суму 2 400 (дві тисячі чотириста) грн.

Позивач також вказала, що неправомірними діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яку вона оцінює у розмірі 15 000 гривень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку) з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п. 9 Постанови ВСУ №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

З наведеного суд вбачає підстави для застосування до спірних правовідносин загальних норм цивільного законодавства України щодо підстав для відшкодування моральної шкоди, що найбільш відповідатиме вимогам розумності та справедливості.

При цьому, судом враховано глибину понесених позивачем моральних страждань, завданих ДТП, та вважає за необхідне стягнути із відповідача ОСОБА_5 на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 /два/ роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Відповідно до частини 5 статті 74 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від призначеного судом покарання на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди внаслідок вчинення ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) гривень та завданої моральної шкоди у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Речові докази:

- автомобіль марки «Шевроле-Нубіра», реєстраційний номер НОМЕР_3 повернути ОСОБА_5 ;

- автомобіль марки «Мерседес С-200», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1