Справа № 701/1484/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі : головуючого-судді: ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Христинівка, кримінальне провадження № 0000064 від 12.08.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Маньківка Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, який обіймає посаду головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Жашківському, Маньківському, Монастирищенському, Уманському, Христинівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України,-

сторони та учасники кримінального провадження: прокурор: ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , являючись службовою особою Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, вирішив вчинити злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.

ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Жашківському, Маньківському, Монастирищенському, Уманському, Христинівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, будучи в силу примітки до ст. 364 КК України службовою особою, переслідуючи мету одержання неправомірної вигоди для себе, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, достовірно знаючи про незаконність своїх дій, вирішив вчинити злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.

05.04.2019 ОСОБА_3 , будучи головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Жашківському, Маньківському, Монастирищенському, Уманському, Христинівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та державним інспектором в сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель підготував службову записку №195/3-19-0-43, в якій відобразив інформацію про виявлення ним порушень використання земель, в тому числі земельної ділянки сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Попівської сільської ради в с. Філіція (в межах населеного пункту) площею 4.3544 га, к/н :02:001:0015. Вказану службову записку ОСОБА_3 скерував до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області для прийняття рішення щодо проведення перевірки.

За результатами розгляду вказаної службової записки, видано наказ начальника Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №127-ДК від 09.04.2019, яким державному інспектору в сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Черкаській області - головному спеціалісту відділу контролю за використанням та охороною земель у Жашківському, Маньківському, Монастирищенському, Уманському, Христинівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області ОСОБА_3 доручено здійснити державний контроль за дотриманням земельного законодавства, використання та охороною земель усіх категорій форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки використання земель в адміністративних межах Попівської сільської ради (с. Філіція) та Молодецької сільської ради Маньківського району у термін з 09.04.2019 по 22.04.2019.

За результатами проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства в адміністративних межах Попівської сільської ради в

с. Філіція (в межах населеного пункту) площею 4.3544 га,

к/н :02:001:0015 ОСОБА_3 виявив порушення вимог ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України щодо самовільного зайняття вказаної земельної ділянки сільськогосподарським фермерським господарством «Яблуневий цвіт», (далі - СФГ «Яблуневий цвіт»), про що 17.04.2019 ОСОБА_3 склав акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки №127-ДК/190/АП/09/01/-19.

У подальшому, 18.04.2019 ОСОБА_3 склав протокол про адміністративне правопорушення №127-ДК/0055П/07/01/-19 відносно директора СФГ «Яблуневий цвіт» ОСОБА_6 , за результатами якого останнього визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Цього ж дня, ОСОБА_3 відносно СФГ «Яблуневий цвіт» вніс припис №127-ДК/0077Пр/03/01/19, яким підприємство в особі ОСОБА_6 зобов`язано у 30-ти денний термін усунути порушення земельного законодавства, шляхом звільнення земельної ділянки або оформлення правовстановлюючих документів на ділянку сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Попівської сільської ради в с. Філіція (в межах населеного пункту) площею 4.3544 га, к/н :02:001:0015, який у визначений строк виконаний не був.

У подальшому, ОСОБА_3 не ініціюючи питання видання наказу Головним Управлінням Держеокадастру, яким державному інспектору в сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель доручається здійснити державний контроль за дотриманням земельного законодавства, використання та охороною земель, тобто фактично не ініціюючи встановленим порядком проведення перевірки, будучи обізнаними, що на законодавчому рівні не закріплено строків призначення перевірок виконання внесеного інспекторами припису, на початку липня 2019, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 зателефонував директору сільськогосподарського СФГ «Яблуневий цвіт», що знаходиться за адресою: Черкаська область, Маньківський район, село Філіція, вулиця Молодіжна, 1 ОСОБА_6 та повідомив останньому, що його господарство не виконує вимоги припису №127-ДК/0077Пр/03/01/19 та досі без відповідних договорів оренди та відповідної реєстрації в державних органах використовує земельну ділянку загальною площею близько 4 га, що знаходяться в адміністративних межах Попівської сільської ради Маньківського району, Черкаської області. В подальшій розмові ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_6 надати йому неправомірну вигоду в розмірі 6 тис. грн. за надання позитивного висновку щодо стану виконання вимог зазначеного припису.

У подальшому, протягом липня місяця 2019 року ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, будучи службовою особою, у порушення вищезазначених норм законодавства та службових обов`язків, переслідуючи мету одержання неправомірної вигоди для себе, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, достовірно знаючи про незаконність своїх дій, неодноразово телефонував, а також зустрічався з ОСОБА_6 та обумовлював обставини одержання неправомірної вигоди та проведення перевірки стану виконання припису від 18.04.2019.

В середині липня 2019 року, точної дати в ході досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_3 зустрівся з ОСОБА_6 та запропонував надати йому неправомірну вигоду в розмірі 6 тис. грн. за те, що останній, тобто ОСОБА_3 не буде фіксувати невиконання виданого ОСОБА_6 припису №127-ДК/0077Пр/03/0119, не буде ініціювати перед Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області проведення перевірки стану виконання цього припису, а також за не притягнення

ОСОБА_6 , як директора СФГ «Яблуневий цвіт», до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення та не внесення у відповідності до ст. 144 Земельного кодексу України повторного припису на усунення виявлених порушень. В свою чергу, ОСОБА_3 за надання обумовленої неправомірної обіцяв ОСОБА_6 надати час для збору урожаю на земельній ділянці сільськогосподарського призначення к/н :02:001:0015, після чого скласти акт про усунення ОСОБА_6 порушень вимог земельного законодавства та виконання вимог припису №127-ДК/0077Пр/03/0119.

Також ОСОБА_3 просив ОСОБА_6 , щоб до моменту складання ним акту перевірки виконання припису підприємство звільнило від посівів земельну ділянку сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Попівської сільської ради в с. Філіція (в межах населеного пункту) площею 4.3544 га, к/н :02:001:0015. На вказану пропозицію ОСОБА_6 погодився та повідомив ОСОБА_3 , що він, тобто ОСОБА_6 , розрахується з ним, тобто надасть неправомірну вигоду в розмірі 6 тис. грн., після збору урожаю.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №323-ДК від 25.07.2019 про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, ОСОБА_3 зобов`язано у термін з 29.07.2019 по 09.08.2019 здійснити державний контроль за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороню земель усіх категорій форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки використання земель в адміністративних межах, в тому числі Попівської селищної ради, де розташована земельна ділянка к/н :02:001:0015, яку використовує СФГ «Яблуневий цвіт».

30.07.2019 ОСОБА_3 на виконання наданих ним обіцянок щодо надання ОСОБА_6 позитивного висновку за результатами проведення перевірки стану виконання припису №127-ДК/0077Пр/03/0119 склав акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки №323-ДК/499/АП/09/01/-19, яким засвідчено виконання СФГ «Яблуневий цвіт» вимог зазначеного припису.

У подальшому, 16.08.2019 в першій половині дня ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, будучи службовою особою, у порушення вищезазначених норм законодавства та службових обов`язків, переслідуючи мету одержання неправомірної вигоди для себе, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, достовірно знаючи про незаконність своїх дій, зателефонував ОСОБА_6 та під час розмови з останнім попросив в термін до 19.08.2019 розрахуватися з ним, тобто надати йому неправомірну вигоду в розмірі 6 тис. грн., згідно попередньої домовленості.

У подальшому, 20.08.2019 ОСОБА_7 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, будучи службовою особою, у порушення вищезазначених норм законодавства та службових обов`язків, переслідуючи мету одержання неправомірної вигоди для себе, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, достовірно знаючи про незаконність своїх дій, за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 , близько 14 год. 50 хв. приїхав на службовому автомобілі марки ВАЗ-2199,

д.н.з. НОМЕР_1 , темно синього кольору на територію СФГ «Яблуневий цвіт», що знаходиться за адресою: Черкаська область, Маньківський район, село Філіція, вулиця Молодіжна, 1, де під час особистої зустрічі ОСОБА_3 одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 6 (шість) тис. грн., які за вказівкою ОСОБА_3 , ОСОБА_6 поклав в нішу карти передньої правої пасажирської двері зазначеного автомобіля, які перед цим відкрив ОСОБА_3

20.08.2019 о 15 год. 20 хв. в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_3 після одержання неправомірної вигоди, був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення, його протиправна діяльність була припинена, а грошові кошти в сумі 6 (шість) тис. грн., які були предметом неправомірної вигоди, вилучено.

На час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення санкція ч. 1 ст.368 КК України передбачала покарання у виді штрафу від однієї тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк від трьох до шести місяців, або позбавлення волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

За таких обставин кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 368 КК України, згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, визначеною ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Відповідно до ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Таке звільнення здійснюється виключно судом у порядку, встановленому законом. Кримінальним кодексом України визначено, що закінчення строків давності є однією із підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Так, п. 3 ч.1 ст.49ККУкраїни передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у ч. 1, 2 цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч. 3 ст. 49 КК України).

Відповідно до ч. 5 ст.49 КК України давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-2, катування, передбаченого частиною третьою статті 127, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Порядок звільнення від кримінальної відповідальності унормовано § 2 глави 24 КПК України.

Частинами 1, 4 ст. 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК України).

Аналогічна норма міститься у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим ч. 8 ст.284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Тобто, у разі настання обставин, передбачених ч. 1, 2 ст. 49 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язком суду за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого на таке звільнення. Водночас звільнення особи від кримінальної відповідальності є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Зважаючи на викладене суд звільняє особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриває кримінальне проводження щодо неї за сукупності таких умов: (1) з дня вчинення особою кримінального правопорушення та до набрання вироком законної сили минув відповідний диференційований строк давності, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України, або ж загальний строк, передбачений ч. 2 ст. 49 КК України, (2) вчинене кримінальне правопорушення не входить до переліку злочинів, який міститься в ч. 5 ст. 49 КК України, до яких давність не застосовується, (3) особа надала згоду на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Суд зауважує, що на обчислення строку давності впливають факти вчинення особою до закінчення зазначених у ч. 1, 2 ст.49 КК України строків нового злочину (за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років), а також ухилення особи від досудового розслідування або суду. За таких обставин строк давності відповідно переривається та зупиняється.

Хоча положення ст.49 КК України передбачають, що особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення минули певні строки, проте ст.62 КонституціїУкраїни визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Частиною 6 статті 13 ЗаконуУкраїни «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

В постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року в справі №345/2618/16-к викладено такий висновок: «відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до набрання вироком законної сили минуло три роки. За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст.49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 ККстроків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК».

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 20.10.2020 року у справі 204/4728/15-к, від 25.02.2021 року в справі №192/3301/16-к, від 10.06.2021 року в справі №640/11750/17, від 12.04.2023 року в справі №522/20663/17 та інших, що свідчить про усталену правову позицію з цього питання.

Також в ухвалі Верховного Суду від 14.09.2020 року в справі №493/1843/16-к викладена така правова позиція: «Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України».

З урахуванням того, що стороною захисту порушено перед судом питання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, що фактично свідчить про відмову обвинуваченого від свого права на повний судовий розгляд, таке клопотання розглядається невідкладно, при його розгляді не передбачено встановлення винуватості особи у вчиненні певного кримінально караного діяння, визнання своєї винуватості є правом, а не обов`язком особи, звільнення від кримінальної відповідальності відбувається незалежно від визнання обвинуваченим вини, суд вважає, що встановлення наявності такої умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності як вчинення нею кримінального правопорушення обмежується лише фактом висунення їй обвинувачення. Більш широке тлумачення зазначеної умови на цій стадії кримінального провадження вочевидь суперечитиме засадам презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Так в постанові Верховного Суду від 29.07.2021 року в справі № 552/5595/18 викладена така правова позиція: «Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а тому невизнання цими особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.»

Згідно з обвинуваченням днем завершення вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.368 КК України, є 20.08.2019 року.

Матеріали справи не містять доказів того, що у період перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.368 КК України, ОСОБА_3 вчинив новий злочин.

Отже, такий строк давності не переривався.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.368КК України, не належить до злочинів перелік яких визначено в ч. 5 ст. 49 КК України. Тобто законодавча заборона звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на нього не поширюється.

Враховуючи, що строк давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.368 КК України, закінчився, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.368 КК України, не входить до переліку злочинів, який міститься у ч. 5 ст. 49 КК України, до яких давність не застосовується, обвинувачений надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності судом йому роз`яснено, що це не реабілітуючи обставина на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.368 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження №0000064 від 12.08.2019 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Отже, клопотання захисника ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Статтею 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.

Згідно з приписами ч. 1, 2 ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта лише у разі ухвалення обвинувального вироку.

Водночас ч. 1 ст.126 КПК України унормовано, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.Тобто суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненнямо соби від кримінальної відповідальності. Вказане твердження узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17.

Згідно з матеріалами справи у кримінальному провадженні було проведено ряд експертизупід час досудового розслідування, які складають: 2355 грн. 15 коп.

Враховуючи позицію висловлену в постанові ОП ККС ВС від 02.12.2024 року у справі №686/1699/20, такі документально підтверджені витрати підлягають стягненню в порядку ст.124 КПК України.

Окрім того, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (ч. 4 ст. 174 КПК).

Питання щодо долі речових доказів, слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст.ст.284, 314, 372 КПК України, суд,- ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , про звільнення та закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.368 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.368 КК України , у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000064 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 12.08.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1 ст.368 КК України, закрити у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності.

Скасувати накладений рішенням слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.08.2019 (справа № 711/6799/19) арешт на майно, зокрема на: - грошові купюри з легким люмінесцентним світінням, в сумі 6 (шість) тис. грн. (номіналом по 500 грн. в кількості 12 купюр серії/номер ФГ3311162, ГК5750301, ВХ3591157, ВЗ6996743, СГ9702128, ВЗ4212124, ЛИ1480418, МА3376856, СБ4641196, СЖ7432358, ВБ3916771, УГ2845472) та господарчі рукавички.

Грошові купюри з легким люмінесцентним світінням, в сумі 6

(шість) тис. грн. (номіналом по 500 грн. в кількості 12 купюр серії/номер ФГ3311162, ГК5750301, ВХ3591157, ВЗ6996743, СГ9702128, ВЗ4212124, ЛИ1480418, МА3376856, СБ4641196, СЖ7432358, ВБ3916771, УГ2845472) повернути за належністю до Управління Служби безпеки України в Черкаській області, господарчі рукавички, які 20.08.2019 були вилучені в ході обшуку в службовому автомобілі ВАЗ 2199, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 знищити, контрольний відрізок тампону, змив із внутрішньої частини поверхні карти правої передньої дверцяти автомобіля ВАЗ 2199, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , залишити при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати, в тому числі витрати на залучення експерта під час досудового розслідування, які складають: 2355 грн. 15 коп. віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Чркаського апеляційного суду через Христинівський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_8