Провадження №11-кп/801/300/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційно скаргою прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого,

останній раз 09.11.2023 вироком Франківського районного суду м. Львова за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, з врахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць,

визнано винуватим у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та засуджено до покаранняу виді 2 років 5 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання призначеного вироком Франківського районного суду м. Львова від 09.11.2023, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

В порядку ч. 4 ст. 70 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано частково відбуте ним покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 09.11.2023, за період з 02.10.2023 по дату набрання вироком законної сили.

Позовну заяву ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 23 152 (двадцять три тисячі сто п`ятдесят дві) грн та компенсацію моральної шкоди в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 витрати на правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) грн.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.05.2023 по справі № 127/12316/23 на майно, а саме: книгу з назвою «Святая Русь против Хазарии».

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 , 26.04.2023 в період часу з 15 год 00 хв по 16 год 00 хв, діючи за попередньою змовою із невстановленою слідством особою, маючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, достовірно знаючи про те, що невстановлена особа, яка діяла за попередньою змовою з ним, подзвонила потерпілій ОСОБА_9 та повідомила неправдиву інформацію, що, нібито, її подруга потрапила у дорожньо-транспортну пригоду і для оплати її лікування необхідні грошові кошти, прийшов за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_9 , а саме до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де, реалізуючи спільний злочинний умисел групи осіб, повідомив ОСОБА_9 , що прийшов за грошовими коштами для лікування її подруги.

Далі, ОСОБА_9 , будучи введеною в оману щодо дійсності намірів ОСОБА_7 , передала останньому грошові кошти в сумі 10000 грн та 300 Євро (згідно з офіційним курсом НБУ станом на 21.04.2023 становить 12019,92 грн), після чого ОСОБА_7 запевнив потерпілу, що отримані ним кошти підуть на лікування її подруги.

Заволодівши грошовими коштами, ОСОБА_7 , не маючи реальної можливості і наміру виконати взяті на себе зобов`язання, залишив приміщення квартири. В подальшому розпорядився грошовими коштами на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 22019,92 грн.

В апеляційній скарзі прокурор Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 , не оспорюючи правильність кваліфікації вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та доведеність його винуватості, порушує питання про зміну вироку в частині визначення початку строку відбування покарання у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, а саме виключити з резолютивної частини вироку вказівку про визначення початку строку відбування покарання ОСОБА_7 з дня набрання вироком законної сили. Доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про визначення початку строку відбування покарання ОСОБА_7 з моменту ухвалення вироку.

Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 09.11.2023 засуджений Франківським районним судом м. Львова до покарання у виді позбавлення волі, строк відбування якого ухвалено рахувати з дня ухвалення вироку Соснівським районним судом м. Черкаси, тобто з 02.10.2023.

Таким чином, починаючи з 02.10.2023 ОСОБА_7 розпочав відбувати покарання призначене йому Франківським районним судом м. Львова у виді позбавлення волі строком 2 роки 1 місяць.

Враховуючи вказане, строк з 02.10.2023 по день ухвалення Вінницьким міським судом вироку - 10.12.2024 є відбутою частиною покарання за попереднім вироком, яка мала бути зарахована судом в оскаржуваному вироку при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, а початок строку відбування покарання обвинуваченому необхідно було рахувати саме з 10.12.2024, тобто з дня ухвалення оскаржуваного вироку.

Заслухавши доповідь головуючого судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти апеляційної скарги сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального провадження, за яке його засуджено оскаржуваним вироком, обґрунтований та базується на досліджених у судовому засіданні доказах, сукупності яких у вироку дана належна оцінка, дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України кваліфіковані вірно.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. /12 КК України є нетяжкими злочином, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, обставину, що обтяжує покарання -вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Крім того, враховано, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення корисливих умисних злочинів, не перебуває, не працює, тому призначене покарання узгоджується з роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ національні суди застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фризе проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було отримано принципу «законності» і воно не було свавільним», та у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Крім того, у справі «Скополла проти Італії від 17.09.2009 року (заява №10249/03), суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. ст. 65-67 КК України, суд 1-ї інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання, передбачене санкціями ч.2 ст. 190 КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, та застосував реальну міру покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, а також даних щодо особи обвинуваченого.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та допущене істотне порушення вимог кримінального процесуального закону в частині обрахування початку строку відбуття покарання, як зазначає в апеляційній скарзі прокурор.

У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п.29 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається початок строку відбування обвинуваченим покарання.

В порушення вищезазначених вимог у резолютивній частині вироку суд першої інстанції невірно визначив початок строку відбування покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 фактично в місцях позбавлення волі відбуває покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 09.11.2023, строк відбування якого ухвалено рахувати з дня ухвалення вироку Соснівським районним судом м. Черкаси, тобто з 02.10.2023.

Тобто з 02.10.2023 ОСОБА_7 відбуває покарання, призначене вироком Франківського районного суду м. Львова у виді позбавлення волі строком 2 роки 1 місяць.

Строк з 02.10.2023 по день ухвалення Вінницьким міським судом вироку - 10.12.2024 є відбутою частиною покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 09.11.2023, яку суд мав би зарахувати при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Отже, початок строку відбування покарання ОСОБА_7 у цьому провадженні має рахуватись з дня ухвалення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2024 року.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст. ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 , - задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2024 року відносно ОСОБА_7 , - змінити в частині визначення строку відбування покарання.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про визначення початку строку відбування покарання ОСОБА_7 з дня набрання вироком законної сили.

Доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про визначення початку строку відбування покарання ОСОБА_7 з моменту ухвалення вироку - з 10 грудня 2024 року.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4