УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_5 , на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2024 року, про звільнення засудженого ОСОБА_6 від покарання відповідно до ч.2 ст.74 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою подання ДУ «Вознесенська виправна колонія № 72» - задовольнити частково.

ОСОБА_6 звільнити від покарання:

-призначеного вироком Горностаївського районного суду Херсонської області від 18.09.2017 року, а саме : 3 років позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України

-призначеного вироком Горностаївського районного суду Херсонської області від 22.12.2021 року, а саме : 3 років позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України

Вважати ОСОБА_6 засудженим за вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 06.08.2020 року, за ч.3 ст.185, ч.1 ст.162, ч.2 ст.185 КК України з урахуванням ч.1 ст.70 КК України та ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі, визначивши початком строку відбування покарання 13.11.2019р.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» відносно засудженого ОСОБА_6 задоволено частково.

Постановлено ОСОБА_6 , звільнити від покарання, призначеного йому за такими епізодами з вироків:

від 22.12.2021 року Горностаївського районного суду Херсонської області вартість майна, яке намагався викрасти ОСОБА_6 02 листопада 2017 року за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України становить 1010 грн., тобто менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за 2017 рік;

за вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 06.08.2020 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185 КК України, де вказано, що в першому епізоді він викрав майно без дати вчинення на суму 741,67 грн. з проникненням у приміщення сараю, оскільки дата вчинення правопорушення у вироку не вказано, то суд приймає до уваги дату вчинення інших правопорушень, а саме 2018 рік, тобто менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за 2018 рік;

за вироком Горностаївського районного суду Херсонської області від 18.09.2017 року за епізодом від 12 грудня 2016 року, коли засуджений вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднаний на проникнення в інше сховище на суму 1210 грн. - кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК, що не перевищує розмір двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в 2016 році.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з підстав неправильного застосування Закону про кримінальну відповідальність.

Вказує, що судом не враховано, що відповідно до вироку Великолепетиського районного суду Херсонської області від 06.08.2020, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні двох кримінальних правопорушень, які суд кваліфікував за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникнення в інше приміщення та як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше сховище та призначив покарання без застосування ст. 70 КК України у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Тобто, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що за кожним з цих двох кримінальних правопорушень ОСОБА_6 окремо покарання не призначалось, оскільки кримінальним законом не передбачено можливості призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена однією частиною однієї статті Кримінального кодексу України.

З огляду на це, суд першої інстанції не мав повноважень звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання за вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 06.08.2020 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодом таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникнення в інше приміщення, без зазначення дати вчинення такого, на суму 741,67 грн., на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, оскільки судом не призначалось окремо покарання за вчинення цього кримінального правопорушення.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло подання начальника ДУ «Вознесенська ВК 72» в якому останній просить суд звільнити засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у зв`язку із скасуванням кримінальної відповідальності за вчинене ним правопорушення, згідно із ч.2 ст.74 КК України.

Ухвалою суду подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» відносно засудженого ОСОБА_6 задоволено частково. Постановлено ОСОБА_6 , звільнити від покарання, призначеного йому за такими епізодами з вироків:

від 22.12.2021 року Горностаївського районного суду Херсонської області вартість майна, яке намагався викрасти ОСОБА_6 02 листопада 2017 року за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України становить 1010 грн., тобто менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за 2017 рік;

за вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 06.08.2020 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185 КК України, де вказано, що в першому епізоді він викрав майно без дати вчинення на суму 741,67 грн. з проникненням у приміщення сараю, оскільки дата вчинення правопорушення у вироку не вказано, то суд приймає до уваги дату вчинення інших правопорушень, а саме 2018 рік, тобто менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за 2018 рік;

за вироком Горностаївського районного суду Херсонської області від 18.09.2017 року за епізодом від 12 грудня 2016 року, коли засуджений вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднаний на проникнення в інше сховище на суму 1210 грн. - кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК, що не перевищує розмір двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в 2016 році.

Задовольняючи частково подання та звільняючи засудженого від призначеного йому покарання, суд посилаючись на вимоги Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, - ст.51 КУпАП, констатував, що вартість викраденого засудженим ОСОБА_6 майна за певними епізодами вироків за ст. 185 КК України становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день розгляду подання судом і може бути підставою лише для адміністративної відповідальності.

Обставини встановлені апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив ухвалу суду скасувати, вивчивши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі вищезазначеної норми та Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», п. 13 ст. 537 КПК України, адміністрація ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» звернулась до суду з поданням щодо звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання за діяння караність яких законом усунена.

Задовольняючи частково подання та звільняючи засудженого від призначеного йому покарання, суд посилаючись на вимоги Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, - ст.51 КУпАП, констатував, що вартість викраденого засудженим ОСОБА_6 майна за певними епізодами вироків за ст. 185 КК України становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день розгляду подання судом і може бути підставою лише для адміністративної відповідальності.

ОСОБА_6 засуджений за трьома вироками, згідно з вироком Горностаївського районного суду Херсонської області від 18.09.2017 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ст.70 КК України 12 грудня 2016 року засуджений вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднаний на проникнення в інше сховище на суму 1210 грн. - кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК, інший епізод вартість майна, яке намагався викрасти засуджений становила 17 лютого 2017 року 5846,55 грн. кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК,

За другим вироком, а саме 06.08.2020 року ОСОБА_6 засуджено вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі, де вказано, що в першому епізоді він викрав майно без дати вчинення на суму 741,67 грн. з проникненням у приміщення сараю, 26.03.2018 року на суму 1923,75 грн., 16.07.2018 року викрав майно вартістю 2383 грн.

За третім вироком, а саме 22.12.2021 року вироком Горностаївського районного суду Херсонської області ОСОБА_6 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна з проникненням у інше сховище повторно 02 листопада 2017 року вартістю 1010 грн.

Таким чином за трьома вироками підлягають приведенню у відповідність із законом лише ті епізоди, які вже не утворюють складу кримінального правопорушення.

Вартість майна, яке намагався викрасти ОСОБА_6 02 листопада 2017 року за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України (вирок від 22.12.2021 року Горностаївського районного суду Херсонської області) - становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за 2017 рік, що становило 1600 грн.

За вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 06.08.2020 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185 КК України, вказано, що в першому епізоді він викрав майно без дати вчинення на суму 741,67 грн. з проникненням у приміщення сараю, оскільки дата вчинення правопорушення у вироку не вказано, то суд приймав до уваги дату вчинення інших правопорушень, а саме 2018 рік, коли розмір двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в 2018 році становив 1762 грн., а тому на думку суду першої інстанції декриміналізації підлягає лише перший епізод, а два наступні ні з огляду на вартість майна.

За вироком Горностаївського районного суду Херсонської області від 18.09.2017 року 12 грудня 2016 року засуджений вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднаний на проникнення в інше сховище на суму 1210 грн. - кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК, коли розмір двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в 2016 році становив 1378 грн., тоді як інший епізод перевищує цю суму та не може бути декриміналізований.

Проте, поза увагою суду першої інстанції залишились ті обставини, що відповідно до вироку Великолепетиського районного суду Херсонської області від 06.08.2020, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні двох кримінальних правопорушень, які суд кваліфікував за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникнення в інше приміщення та як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше сховище та призначив покарання без застосування ст. 70 КК України у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Тобто, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що за кожним з цих двох кримінальних правопорушень ОСОБА_6 окремо покарання не призначалось, оскільки кримінальним законом не передбачено можливості призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена однією частиною однієї статті Кримінального кодексу України.

З огляду на це, суд першої інстанції не мав повноважень звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання за вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 06.08.2020 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодом таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникнення в інше приміщення, без зазначення дати вчинення такого, на суму 741,67 грн., на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, оскільки судом не призначалось окремо покарання за вчинення цього кримінального правопорушення, як про це вірно в апеляційній скарзі зазначає прокурор.

Разом з тим, як вбачається з листа начальника ДУ «Вознесенська виправна колонія № 72» від 12.11.2024 року, засуджений ОСОБА_6 13.11.2024 року був звільнений з ДУ «Вознесенська виправна колонія № 72» по кінцю строку відбуття покарання.

Враховуючи, що питання про звільнення засудженого ОСОБА_6 від покарання відповідно до ч.2 ст.74 КК України на цей час втратило свою актуальність, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 жовтня 2024 року, щодо засудженого ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді