ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/525/25 Справа № 932/1517/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_6 , який діє в інтересах військової частини НОМЕР_1 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 , який діє в інтересах військової частини НОМЕР_1 , а бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року повернуто скаргу ОСОБА_6 , який діє в інтересах військової частини НОМЕР_1 , на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що скаржник подав заяву про вчинення кримінального правопорушення до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську 30.10.2024 року. Вказана скарга була подана до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 16.11.2024 року.

Суд зазначає, що у своїй скарзі представник військової частини НОМЕР_1 ставить питання про поновлення строку на оскарження бездіяльності уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, однак, жодних доказів на підтвердження поважності причин пропущення строку до скарги не надає. З тих підстав, що скарга подана після встановленого строку на оскарження бездіяльності слідчого, а особа, яка її подала не підтвердила поважності прични пропуску такого строку, суд прийшов до висновку про повернення її скаржнику.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі представник скаржника ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2025 року, постановити нову ухвалу, якою поновити строк звернення зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслудвань, розташованого у місті Краматорську, зобов`язати слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, внести відомості до ЄРДР за повідомленням вч НОМЕР_1 , наведеними у тексті скарги, та надіслати скаржнику відповідний витяг з ЄРДР.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що слідчим суддею не виконано вимог ст. 2 КПК України та здійснено формальний розгляд скарги без дослідження матеріалів справи на наявність саме ознак кримінального правопорушення.

Звертає увагу, що орган досудового розслідування отримав повідомлення про вчинення кримінального правопорушення 01.11.2024 року, тому строк на внесення таких відомостей до ЄРДР сплив 02.11.2024 року.

Обрахунок процесуального строку, згідно правил КПК України починається з наступного дня після настання відповідної події, а отже з 03.11.2024 року.

Просить врахувати, що скаргу було подано 16.11.2024 року, коли строк на оскарження сплив 13.11.2024 року.

Разом з тим, просить врахувати, що строк оскарження, передбачений ст. 303 КПК України, було порушено всього на 3 дні, а питання про поновлення такого строку зазначалось в скарзі. Вважає, що слідчий судді необґрунтовано не врахував, що військова частина НОМЕР_1 виконує обов`язки військової служби, пов`язані з захистом Батьківщини, перебуває в зоні ведення бойових дій, з об`єктивних і незалежних причин пропустила строк на оскарження бездіяльності слідчого, а тому просить його поновити.

Позиції сторін в суді :

В судове засідання сторони не з`явилися, були належним чином повідомленні про день, місце та час судового розгляду. Представник скаржника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі зазначив про розгляд апеляційної скарги без участі представника військової частини НОМЕР_1 за наявними в ній матеріалами.

Висновки суду:

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Повертаючи представнику військової частини НОМЕР_1 скаргу, подану в порядку ст.303 КПК України, слідчий суддя керувався вимогами ч. 1 ст. 303 КПК України, а також виходив з того, що вимогами ч. 1 ст. 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Та слідчий суддя суду першої інстанції не знайшов підстав для поновлення строку на оскарження бездіяльності органу досудового розслідування, оскільки заявником не надано жодних належних доказів поважності причин пропуску строку для звернення до суду із вказаною скаргою, тому дійшов висновку про повернення скарги військовій частині.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді суду першої інстанції, вважаючи їх передчасними, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, з 29 повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 407, 408 КК України, скаржник надіслав 30.10.2024 року засобами поштового зв`язку на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Краматорську. 01.11.2024 року згідно Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу за № 732 від 30.10.2024 року, Повідомлення було отримано уповноваженою особою органу досудового розслідування ОСОБА_7 .

В ході судового розгляду встановлено, що станом на час подання скарги до слідчого судді першої інстанції відомості до ЄРДР за заявою представника військової частини НОМЕР_1 не внесені, у зв`язку з чим представник ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою від 16 листопада 2024 року на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з частиною 1 статті 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Тобто, можливість поновлення вищезазначеного строку кримінальний процесуальний закон пов`язує з тим, чи були причини його пропуску поважними.

Поновлення процесуального строку за своєю правовою природою передбачає встановлення учасникам кримінального провадження додаткового проміжку часу для вчинення процесуальної дії за умови пропуску строку з поважних причин.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами необхідно розуміти ті обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому про поважність причин для поновлення процесуального строку може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом установленого законом строку, виникли раптово, мали несподіваний характер і не могли бути контрольовані особою, яка звернулася зі скаргою.

Отже, під час вирішення питання про поновлення пропущеного строку, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) й інші доречні обставини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 30 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Тобто окрім принципу правової визначеності важливим також є і принцип добросовісності, як загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Повертаючи скаргу представника заявника, на підставі п.3 ч.2 ст.304 КПК України, слідчий суддя належним чином не врахував та не оцінив доводи представника військової частини щодо причин пропуску строку на оскарження дій слідчого ТУ ДБР та не врахував, що військова частина НОМЕР_1 виконує обов`язки військової служби, пов`язані з захистом Батьківщини, перебуває в зоні ведення бойових дій. Не враховано слідчим суддею, що з моменту ініціювання кримінального провадження та станом на дату звернення до слідчого судді суду 1-ї інстанції зі скаргою відомості про вчинення кримінальних правопорушень органом досудового розслідування до ЄРДР внесені не були.

Також, на переконання колегії суддів, поза увагою слідчого судді залишились вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме право на справедливий суд, зокрема, право бути заслуханим судом є однією з базових гарантій учасника судового спору рішення у справі Претто проти Італії (Pretto and Others v. Italy, 8 December 1983, Series A no. 71) Також рішення у справі Голдер (Golder, 21.02.1975, Series A, №4451/70 ) проти Об`єднаного Королівства, де суд зазначив: « на думку Суду, було б немислимим, щоб стаття 6 пункт перший містила детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій у справах і не захищала би в першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями доступу до суду. Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм, позбавляються сенсу, якщо немає самого судового розгляду. Все вищенаведене свідчить про те, що право доступу до правосуддя є одним із невід`ємних складових права, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Щодо прийняття заяви, в ухвалі ЄСПЛ по справі Скорик проти України (N 32671/02 рішення від 08.01.2008 р.) зазначено, що обмеження права на доступ до суду не повинні впливати на користування право у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено.

Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги норми ст. 7 КПК України, якими закріплені загальні засади кримінального провадження, до яких, серед інших, відносяться: доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень і забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, з метою їх дотримання та гарантій, які вони надають учасникам судового провадження, колегія суддів вважає, що в даному випадку слідчим суддею безпідставно повернуто апеляційну скаргу військовій частині на підставі п. 3 ч. 2 ст. 303 КПК України, оскільки на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, пропущений строк на оскарження бездіяльності слідчого ТУ ДБР підлягає поновленню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи, що слідчим суддею суду 1-ї інстанції скарга розглянута не була, а апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості розглянути скаргу по суті, оскільки не має процесуальних повноважень щодо відкриття провадження за скаргою в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд (лист ВС вих. №3567/0/2-20 від 31.12.2020, п. 2), згідно якої, виходячи з ч. 3 ст 407 КПК, суд апеляційної інстанції не має право самостійно вирішити по суті клопотання, яке не було розглянуто по суті судом першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2025року підлягає скасуванню, апеляційна скарга частковому задоволенню з поверненням матеріалів скарги до слідчого судді суду першої інстанції для виконання вимог, передбачених ст. ст.304-306 КПК України та розгляду по суті.

Керуючись статтями 376, 404-407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , який діє в інтересах військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2025року про повернення скарги ОСОБА_6 , який діє в інтересах військової частини НОМЕР_1 скасувати.

Матеріали провадження за скаргою представника ОСОБА_6 , який діє в інтересах військової частини НОМЕР_1 , разом з клопотанням про поновлення строку на оскарження бездіяльності слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, яка полягає у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повернути до слідчого судді суду 1-ї інстанції для виконання вимог, передбачених ст. ст. 304-306 КПК України та розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4