Справа №766/5026/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 06.02.2020 під №0000285, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

-вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 11.03.2010 за ч. 1 ст. 186 КК України до 120 годин громадських робіт;

-вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 21.04.2011 за ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 місяців 5 днів арешту (звільнений за відбуттям строку покарання 25.06.2011);

-вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 26.06.2013 за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ст. 198, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі (звільнений за відбуттям строку покарання 23.09.2016),

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів),

передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 361 КК України, -

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене обвинуваченому

і визнане судом недоведеним

1. ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що 25.10.2019 о 14:42 годині, реалізовуючи свій злочинний умисел, умисно, керуючись мотивом направленим на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, порушуючи становлений порядок збирання, використання, поширення конфіденційної інформації, передбачений ст. 302 ЦК України, Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» від 05.07.1994 №80/94-ВР, ст. 21 Закону України «Про інформацію», ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації», знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за попередньою змовою з ОСОБА_6 (матеріали щодо якого виділено в окреме провадження та закрито у зв`язку зі смертю останнього) у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб отримали несанкціонований доступ до банківських реквізитів до клієнтського рахунку ПАТ КБ «Приват Банк» належного потерпілій ОСОБА_7 , та в подальшому за допомогою мобільного телефону забезпеченого доступом до мережі Інтернет, використовуючи заздалегідь встановлену програму, призначену для проведення платіжних операцій з використанням наданого банком віртуального розрахункового рахунку, який зв`язаний з кредитною або дебетовою картою та відомі йому необхідні персональні дані для реєстрації електронного гаманця, з використанням мобільного додатку «Google Pay», здійснив реєстрацію електронного гаманця у мобільному додатку з використанням номеру банківської карти № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_7 , порушуючи порядок доступу до інформації, не санкціоновано, без дозволу власника банківської карти, здійснили використання цих реквізитів платіжної картки для реєстрації електронного гаманця у сервісі «Google Pay», чим проник шляхом впливу в автоматизовану систему АТ КБ «Приватбанк» «Приват24» (база даних програмно-апаратний комплекс банку, що забезпечує здійснення клієнтом операцій по рахунках/картках/вкладах і містить інформацію про клієнта, достатню для його ідентифікації та аутентифікації відповідно договору), яка згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, якою було ідентифіковано осіб, які не є власниками банківського рахунку, як законного утримувача банківської платіжної картки, яка належить потерпілій та у подальшому було створено віртуальний рахунок за допомогою якого ОСОБА_5 здійснив безконтактні платежі о 15:24:32 годині, 15:27:16 годині, 15:20:38 годині з банківської платіжної картки потерпілої окремими розрахунками на суми 59 497 гривень, 24 4697 гривень та 7 999 гривень в ТОВ «СВП ПЛЮС» (магазин «ТТТ»), розташованого на території ТОВ «ТРЦ Фабрика» за адресою: вул. Залаегерсег, 18, м. Херсон, при цьому спотворив інформацію про належного користувача облікового запису не маючи законного доступу до нього.

Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , умисно, несанкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи, втрутились в роботу банківської автоматизованої системи, що призвело до підробки інформації, що виразилось у відображенні на екрані мобільного телефону даних поточного тану рахунку потерпілої ОСОБА_7 та спотворенні обробки інформації на рахунку останньої.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 361 КК України як несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку інформації та спотворення процесу обробки інформації, за попередньою змовою групою осіб.

2. Також ОСОБА_5 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що перебуваючи у приміщенні ТОВ «СВП ПЛЮС» (магазин «ТТТ»), розташованому на території ТОВ «ТРЦ Фабрика», за адресою: м. Херсон, вул. Залаегерсег, 18, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи єдиний прямий умисел, направлений на протиправне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно, повторно, за допомогою наданого ОСОБА_6 мобільного телефону невстановленої марки та серії, забезпеченого доступом до мережі Інтернет, використовуючи заздалегідь встановлену програму призначену для проведення платіжних операцій з використанням наданого банком віртуального розрахункового рахунку, який зв?язаний з кредитною або дебетовою картою та відомі йому необхідні дані для реєстрації електронного гаманця, з використанням мобільного додатку «Google Pay» здійснили використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 для реєстрації електронного гаманця у сервісі «Google Pay» та в подальшому створили віртуальний рахунок, який було використано ОСОБА_5 для подальшого здійснення безконтактних платежів (розрахунків): 1) 15:24:32 годині, провів розрахункову операцію з банківської платіжної картки потерпілої ОСОБА_7 на суму 59 497 гривень, 2) 15:27:16 годині, провів розрахункову операцію з банківської платіжної картки потерпілої ОСОБА_7 на суму 24 497 гривень, 3) о 15:29:38 годині провів розрахункову операцію з банківської платіжної картки потерпілої ОСОБА_7 на суму 7 999 гривень.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 91 993 гривень.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

ІІ. Докази сторони обвинувачення, якими обґрунтовано обвинувачення

1. Протокол огляду від 15.06.2020, відповідно до якого оглянуто відеозапис з камер спостереження ТРЦ «Фабрика» та магазину «ТТТ» 25.10.2019 за період часу з 14:10 години по 15:42 годину, які також були досліджені і під час судового розгляду (отримані на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08.05.2020 та вилученого згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 03.06.2020), на яких зафіксовано двоє чоловіків, які відвідували у зазначений час ТРЦ «Фабрика» та магазин «ТТТ» зовні схожих на ОСОБА_5 ОСОБА_6 .

Оглядом файлів виявлено також особу схожу на ОСОБА_5 , який 25.10.2019 о 15:42 годині виходить з ТРЦ «Фабрика» разом з громадянином схожим на директора магазину «ТТТ» ОСОБА_8 , зокрема ОСОБА_5 тримає в руці упаковку з плазмовим телевізором.

2. Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.03.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнав фото із зображенням ОСОБА_5 як особи, яка 25.10.2019 в магазині «ТТТ» за допомогою функції безконтактних розрахунків здійснив придбання товарів.

3. Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.03.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнав фото із зображенням ОСОБА_5 як особи, яка 25.10.2019 в магазині «ТТТ» за допомогою функції безконтактних розрахунків здійснив придбання товарів.

4. Протокол обшуку від 12.11.2020 з відеозаписом до нього, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12.11.2020, за змістом якого за місцем проживання ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) виявлено та вилучено телевізор марки Ergo LE43CT5520AK.

5. Лист-відповідь директора магазину «ТТТ» ОСОБА_11 від 12.01.2021 про те, що телевізор марки Ergo LE43CT5520AK фактично був проданий кінцевому споживачу 25.10.2019 о 15:24:32 у магазині ТОВ СВП Плюс (ТМ ТТТ.ua), розташованого на території ТРЦ «Фабрика» за адресою: вул. Залаегерсег, 18, м. Херсон.

6. Лист-відповідь директора магазину «ТТТ» ОСОБА_11 про те, що 25.10.2019 були реалізовані товари відповідно до звіту зміни Т від 25.10.2019, які були сплачені карткою Приватбанку за допомогою безконтактної оплати NFC через термінал магазину 25.10.2019, зокрема: Samsung A505F ZBU (Blue) 64Gb та Samsung A505F ZWU (White) 64Gb;

7. Лист-відповідь директора магазину «ТТТ» ОСОБА_11 від 17.12.2020 про те, що за допомогою функції NFC в магазині цілком можливо розрахуватися за декілька найменувань товарів одним платежем, а також для зручності клієнтам можна здійснити комбіновану оплату за участю готівки і картки. Крім того час проведення операцій з використанням терміналу та фактичне списання товарів у програмі 1С може не співпадати.

25.10.2019 було придбано декілька товарів за допомогою функції NFC, а саме: о 15:29:38 годині Samsung A505F ZWU (White) 64Gb, о 15:24:32 годині було придбано телевізор марки Ergo LE43CT5520AK, вартість якого відповідно до товарного чеку №4640620 від 25.10.2019 становить 5 299 гривень.

8. Відомості щодо ідентифікуючих ознак товарів, придбаних 25.10.2019 в магазині «ТТТ» за допомогою безконтактного платежу

9. Протокол огляду від 20.01.2021, відповідно до якого оглянуто на сайті «ПриватБанк» інструкцію з використання сервісу Google Pay

10. Протокол огляду від 20.01.2021, відповідно до якого оглянуто сайт support.google.com, де виявлено відомості щодо використання сервісу Google Pay

11. Протокол огляду від 20.01.2021, відповідно до якого оглянуто мобільний додаток Google Pay.

Інших доказів на обґрунтування вини ОСОБА_5 суду надано не було, допит потерпілої ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 стороною обвинувачення не забезпечено, не зважаючи на постановлення судом ухвали про встановлення строку для подання доказів від 17.07.2024.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину під час судового розгляду не визнав повністю, заперечив проти обставин викладених в обвинувальному акті. Дав показання про те, що 25.10.2019 йому зателефонував ОСОБА_6 та запропонував зустрітись на ТРЦ «Фабрика» в м. Херсоні. Коли вони зустрілись, то з ОСОБА_6 був ще один чоловік, якого він знав. Вони поспілкувались, ОСОБА_6 розказував про якісь свої проблеми, а потім попросив його в магазині «ТТТ» на території ТРЦ «Фабрика» розрахуватись за техніку за допомогою телефону, який він йому дасть, пояснивши це тим, що має десь відійти.

Він зі свого боку, не усвідомлюючи того, що приймає участь в шахрайській схемі, погодився допомогти і розрахувався в магазині «ТТТ», де забрав телевізор. ОСОБА_6 викликав таксі і вони все придбане туди загрузили, проте останній з технікою пересів в інший автомобіль, після того як від`їхали від ТРЦ «Фабрика». Години через дві вони знову зустрілись і ОСОБА_6 попросив закласти придбану техніку в ломбард, що він також зробив. Вже там ОСОБА_6 на його питання став натякати про незаконність придбання техніки, через що вони сильно посварились і більше ОСОБА_6 не звертався з подібними питаннями.

Захисник просила виправдати ОСОБА_5 , оскільки прокурор, не зважаючи на вимоги ст. 93 КПК України не довів обсяг обвинувачення інкримінований згідно обвинувального акту. Доказів на обґрунтування вчинених протиправних дій, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України зібрано не було. Оглянуті документи свідчать про те, що відповідні дії не виключені і могли мати місце, проте не мають жодного відношення саме до карткового рахунку потерпілої особи.

Докази того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діяли за попередньою змовою матеріали справи не містять. Крім того дата вчинення крадіжки в обвинувальному акті не встановлена, що також не відповідає вимогам ст. 91 КПК України. Жодних матеріалів на підтвердження того, що грошові кошти були витрачені саме з карти потерпілої під час досудового розслідування здобуті не були.

Прокурор під час судового розгляду вважав доведеними обставини, інкримінованих обвинуваченому протиправних дій, які на його переконання обґрунтовані достатнім та допустимим обсягом доказів. Просив призначити покарання із застосуванням правил ч. 1 ст. 70 КК України і виді 3 років позбавлення волі.

ІV. Мотиви суду

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України (аналогічна позиція держави закріплена й у ч. 2 ст. 17 КПК України), ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України та рішення Конституційного Суду від 20.10.2011 №12-рп/2011 обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 в розумінні Суду принцип презумпції невинуватості полягає в наступному. Тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Вказані обставини встановлюються зібраними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінюючи досліджений судом обсяг доказів, наданий стороною обвинувачення на обґрунтування вини ОСОБА_5 , суд звертає увагу на наступне.

Так під час досудового розслідування, враховуючи досліджений обсяг доказів, фактично було встановлено лише факт придбання техніки в магазині «ТТТ» 25.10.2019, розташованого на території ТРЦ «Фабрика».

Сторона обвинувачення посилається на отримання несанкціонованого доступу до банківських реквізитів клієнтського рахунку, відкритого на ім`я потерпілої ОСОБА_7 з подальшим здійсненням розрахунків, проте матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей про належність банківської карти № НОМЕР_1 саме потерпілій, як і відсутні дані про здійснені розрахунки з використанням останньої саме 25.10.2019 в магазині «ТТТ» на території ТРЦ «Фабрика» в м. Херсоні, про що обґрунтовано зазначено стороною обвинувачення.

Хоча матеріали справи і містять відомості про придбання в зазначену дату техніки, а факт її придбання не заперечується й ОСОБА_5 , проте відсутні підстави вважати, що відповідні витрати були здійснені саме за рахунок грошових коштів, належних потерпілій ОСОБА_7 .

Крім того суд звертає увагу і на ту обставину, що інкриміновані ОСОБА_5 дії, пов`язані із незаконним заволодінням грошовими коштами належними потерпілій не містять відомостей щодо дати вчинення відповідної крадіжки.

Співучастю в злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення (ч. 2 ст. 28 КК України).

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися в будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Проте досліджені судом матеріали кримінального провадження під час судового розгляду не дають можливості зробити висновок про спільність дій обох обвинувачених, зокрема про наявність попередньої змови між ними. Та обставина, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 було закрито по нереабілітуючих обставинах на переконання суду не може автоматично свідчити про те, що вина ОСОБА_5 в обсязі заявленому стороною обвинувачення є доведеною. Хоча ОСОБА_5 під час судового розгляду і підтвердив факт придбання техніки в магазині «ТТТ» 25.10.2019, проте за відсутності сукупності інших доказів, наведене не може свідчити про наявність попередньої змови між ним та ОСОБА_6 саме на вчинення крадіжки, а тим більше на отримання несанкціонованого доступу до банківських реквізитів, оскільки жодні беззаперечні відомості, які б надавали можливість зробити такий висновок в матеріалах справи відсутні.

До матеріалів справи в якості доказу щодо використання електронного гаманця долучено відповідну інструкцію, яка наявна в загальному доступі в мережі Інтернет, що у свою чергу не може бути розцінено як належний доказ того, що було створено віртуальний рахунок саме по банківському рахунку, належному ОСОБА_7 , оскільки будь-які відомості щодо руху коштів за останнім, а також втручання в роботу останнього здобуто не було.

Не перевіреним під час досудового розслідування залишився й факт списання грошових коштів з рахунку потерпілої, що є першочерговим підтвердженням вчинених протиправних дії щодо неї, як і не забезпечено стороною обвинувачення можливість допиту потерпілої на підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті щодо ОСОБА_5 .

Важливою гарантією дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частини перша, друга, третя статті 62 Конституції України). Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу. (абз. 1-3 п. 4 мотивувальної частини Рішення Великої палати Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України від 26.02.2019 №1-р/2019)

Оскільки ж обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу (ч. 3 ст. 373 КПК України).

З роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» (п. 21) можна зробити висновок, що за недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину, коли факт суспільно небезпечного діяння встановлено, але досліджені судом докази виключають або не підтверджують вчинення його підсудним, ухвалюється виправдувальний вирок.

Дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішніх переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 підлягає виправданню у зв`язку з недоведенням того, що кримінальні правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_7 були вчинені і ним в тому числі.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України).

Керуючись ст. ст. 91-94, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 361 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Речові докази:

-диск для лазерних систем зчитування DVD-R з відеозаписами з камер спостереження, які встановлені на території ТРЦ «Фабрика» за адресою: вул. Залаегерсег, 18, м. Херсон залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_13