ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2024 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2024 року було відмовлено в задоволенні клопотання ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)». щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Як встановлено судом, вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2016 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Засуджений 26.06.2016 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ч.1 ст.115, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 11 років позбавлення волі. На підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання з 25.09.2015 року по дату набрання вироком законної сили, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_7 , останній довів своє виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 03 жовтня 2024 року засуджений ОСОБА_7 має 13 заохочень та 5 стягнень.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи є переконливі дані про те, що ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а тому задовольнив клопотання ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» щодо застосування ст. 81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2024 року, про застосування до ОСОБА_7 положень ст.81 КК України скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання адміністрації установи виконання покарань про звільнення умовно-достроково від відбування покарання ОСОБА_7 , мотивуючи такі вимоги тим, що судом жодним чином не приділено уваги, що засуджений не працевлаштований. Також судом не з`ясовано залучення засудженого до інших суспільно-корисних видів праці тощо, що унеможливлює застосування до нього положень ст.81 КК України, оскільки частиною 2 зазначеної статті як обов`язкова ознака доведеності виправлення засудженого зазначено сумлінне ставлення його до праці.

Крім того, судом жодним чином не обґрунтовано, що на момент ст.50 КК України, а саме кару, виправлення засудженого та запобігання вчинення ним злочинів в подальшому.

На думку прокурора зазначене не може характеризувати засудженого як такого, що довів своє виправлення сумлінною поведінкою.

Позиція учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Обвинувачений в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається із матеріалів особової справи, вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2016 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Засуджений 26.06.2016 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за ч.1 ст.115, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 11 років позбавлення волі. На підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання з 25.09.2015 року по дату набрання вироком законної сили, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_7 , останній довів своє виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 03 жовтня 2024 року засуджений ОСОБА_7 має 13 заохочень та 5 стягнень.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи наведені переконливі дані про те, що ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та відмові у задоволенні подання адміністрації виправної установи щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури міста Днпра Дніпропетровської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 листопада 2024 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено учасникам судового провадження о 09 годині 20 хвилин 31 січня 2025 року.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4