Справа №463/1812/25
Провадження №1-кс/463/1950/25
УХВАЛА

слідчого судді

03 березня 2025 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000053 від 28.08.2024,

встановила:

адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту на майно, накладене ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 січня 2025 року, у кримінальному провадженні № 0000053 від 28.08.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, в обґрунтування якого зазначила наступне.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 січня 2025 року було задоволено клопотаннястаршого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 , погоджене в.о. прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, вилучене 21.01.2025 року під час обшуку транспортного засобу «Peugeot Bipper», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: на копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 на 1 арк., копію картки платників податків та копію паспорту ОСОБА_7 , на 2 арк., копію військово-облікових документів ОСОБА_8 на 1 арк., копію військового квитка ОСОБА_9 , всього на 17 арк., мобільний телефон «Iphone» XS модель: МТЕ 22J/А. серійний номер НОМЕР_3 з абонентським номером НОМЕР_4 та транспортний засіб марки «Peugeot Bipper», д.н.з. НОМЕР_1 .

Так майно, яке вилучено у ОСОБА_4 на праві приватної власності належить йому та жодного відношення до кримінального провадження не має. Із вказаною ухвалою, якою накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_4 , не погоджується та просить скасувати арешт, що накладений на майно заявника, виходячи із наступного. Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті. Однак, слідчий при винесенні постанови про визнання особистого майно ОСОБА_4 речовими доказами не конкретизував: знаряддям вчинення якого кримінального правопорушення воно є; які сліди кримінального правопорушення воно на собі зберегло; які відомості воно містить, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Враховуючи наведене, просить скасувати арешт на вказане майно.

Адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до початку розгляду справи по суті подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, просили таке задовольнити.

Прокурор ОСОБА_10 до початку розгляду справи по суті подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні клопотання просив відмовити.

Слідча суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого,третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові перебувають матеріали кримінального провадження № 0000053 від 28.08.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 січня 2025 року було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 , погоджене в.о. прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, вилучене 21.01.2025 року під час обшуку транспортного засобу «Peugeot Bipper», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: на копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 на 1 арк., копію картки платників податків та копію паспорту ОСОБА_7 , на 2 арк., копію військово-облікових документів ОСОБА_8 на 1 арк., копію військового квитка ОСОБА_9 , всього на 17 арк., мобільний телефон «Iphone» XS модель: МТЕ 22J/А. серійний номер НОМЕР_3 з абонентським номером НОМЕР_4 та транспортний засіб марки «Peugeot Bipper», д.н.з. НОМЕР_1 .

При застосуванні заходів забезпечення кримінального слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Під час судового розгляду встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000053 від 28.08.2024 триває, у вказаному кримінальному провадженні проводяться експертизи, зазначений в ухвалі про арешт майна транспортний засіб визнанний речовим доказом в розумінні ст.84 КПК України. Окрім сакція статті, яка інкримінується підозрюваному у разі визнання його винуватим, передбачає конфіскацію майна.

Викладені обставини свідчать, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту вказаного транспортного засобу, який належать ОСОБА_4 відповідно до поданного клопотання на час розгляду клопотання про скасування арешту майна не відпали.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що в застосуванні цього заходу потреба не відпала.

За таких обставин у клопотанні слід відмовити

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

постановила:

у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000053 від 28.08.2024, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1