Провадження №1-кс/463/9801/24
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

12 грудня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 , погоджене прокурором Львівської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави до підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Арламівська Воля, Мостиського району, Львівської області, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави з урахуванням наданих прокурором в судовому засіданні уточнень у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб до підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 діб, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України у викраденні іншого військового майна військовослужбовцем за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану, за обставин викладених у письмовому повідомленні про підозру, яке долучено до матеріалів справи.

Зокрема, ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що він, перебуваючи на посаді начальника сховища пального військової частини НОМЕР_1 , будучи активним учасником групи осіб, які діяли за попередньою змовою, здійснював наступне: маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, отримував від керівника групи осіб ОСОБА_9 інформацію про час і місце вчинення злочину; приймав паливо і вів облікові документи щодо надходження палива і їх вибуття з території військової частини НОМЕР_1 , здійснював заміри об`єму паливно-мастильних матеріалів, надавав вказівки, поради виконавцям вчинення злочину, а саме військовослужбовцям ОСОБА_10 і ОСОБА_11 щодо з якої ємкості здійснювати переливання палива в іншу ємкість; коли заїзджати на територію складу військової частини, звітував керівнику підполковнику ОСОБА_9 про дії членів групи, і приймав інформацію від членів групи про розрахування за пальне, вчиняв дії з викрадення пального і надавав вказівки підлеглим військовослужбовцям щодо викрадення пального, брав участь у вчиненні злочину шляхом особистої реалізації викрадених паливно-мастильних матеріалів цивільній сторонній особі, відшукував покупця для реалізації викраденого пального і своїми порадами сприяв в реалізації ОСОБА_10 викраденого пального цивільній особі, тобто виконував наступні дії.

Так, ОСОБА_6 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, які діяли за попередньою змовою, знаходячись на території Яворівського району, Львівської області, 10.06.2024, о 09 год. 04 хв., під час телефонної розмови з підлеглим військовослужбовцем ОСОБА_10 , надав йому вказівки щодо викрадених 1100 літрів пального з території військової частини НОМЕР_1 , а саме щоб ОСОБА_10 частину викраденого пального у кількості 1 тони літрів завіз громадянину ОСОБА_12 для реалізації, 200 літрів залишив собі, а інші 100 літрів палива залишив на потреби його і ОСОБА_10 . Тим самим ОСОБА_6 , використовуючи своє службове становище, за попередньою змовою групою осіб, а саме із підлеглим військовослужбовцем ОСОБА_10 , в умовах воєнного стану здійснив викрадення військового майна, а саме пального військової частини НОМЕР_1 у кількості 1300 літрів палива, вартістю 44564 грн. 00 коп.

Також, ОСОБА_6 , знаходячись на території Яворівського району, Львівської області, 13.07.2024 о 11 год. 19 хв., під час телефонної розмови з підлеглим військовослужбовцем ОСОБА_10 , надав йому пораду зробити три виїзди з викраденим паливом з території складу військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , і здійснити ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вивезення пального на їх особистих цивільних автомобілях саме після того, як інших військовослужбовців розпустять зі служби з території складу, з метою конспіративного вивозу пального з території військової частини. Таким чином, ОСОБА_6 , своїми порадами і вказівками щодо вивозу пального у відсутності на складі зберігання пального інших військовослужбовців, яким не відомо вчинення кримінального правопорушення з розкрадання палива, сприяв викраденню пального з території військової частини.

Також, ОСОБА_6 , виконуючи вказівки учасника і керівника групи осіб, які діяли за попередньою змовою, а саме підполковника ОСОБА_9 , використовуючи своє службове становище, 13.07.2024, о 09 год. 36 хв., знаходячись на території Яворівського району, Львівської області, під час телефонної розмови з підлеглим військовослужбовцем ОСОБА_10 , усно надав йому наказ вивезти з території складу військової частини НОМЕР_1 1100 літрів пального, з яких у подальшому розподілити по 800, 200 і 100 для різних людей. Таким чином, ОСОБА_6 , використовуючи своє службове становище, виконав незаконний наказ підполковника ОСОБА_9 щодо вивозу пального з території військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим вчинив викрадення військового майна, а саме пального у кількості 1100 літрів вартістю 37521 грн. 00 коп., за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

У подальшому, продовжуючи свої противоправні дії, ОСОБА_6 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, використовуючи своє службове становище, 07.10.2024, о 17 год. 25 хв., знаходячись на території Яворівського району, Львівської області, під час телефонної розмови з підлеглим військовослужбовцем ОСОБА_11 , усно надав йому наказ вивезти 15 каністр з паливом з території складу військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з яких дві каністри з паливом (не встановленого об`єму в літрах у ході досудового розслідування) залишити собі, тим самим вчинив викрадення військового майна, а саме пального, шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_6 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, знаходячись на території Яворівського району, Львівської області, 16.07.2024 о 07 год. 46 хв., під час телефонної розмови із підлеглим військовослужбовцем ОСОБА_10 , дізнався, що останній автомобілем перевозить 1300 літрів викраденого палива зі складу військової частини НОМЕР_1 у заздалегідь заготовлене місце, а саме на земельну ділянку громадянина ОСОБА_12 в районі озера і с. Чишки, Яворівський район, Львівська область, для зберігання і реалізації громадянином ОСОБА_12 , на що ОСОБА_6 погодився, а також, використовуючи своє службове становище, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, із ОСОБА_10 , надав йому вказівку залишити собі 10 літрів із викрадених з військової частини 1300 літрів палива, тим самим вчинив викрадення військового майна, за попередньою змовою групою осіб, а саме палива у кількості 1300 літрів вартістю 44343 грн. 00 коп., в умовах воєнного стану.

Також, ОСОБА_6 , будучи учасником групи осіб, надавав поради керівнику групи осіб ОСОБА_9 щодо розподілу грошових коштів за реалізацію викраденого палива між співучасниками групи осіб, які діяли за попередньою змовою.

Зокрема ОСОБА_6 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, які діяли за попередньою змовою, 14.08.2024, знаходячись на території Яворівського району, Львівської області, о 19 год. 23 хв., під час телефонної розмови зі своїм керівником по військовій службі ОСОБА_9 , своєю порадою погодив розподіл грошових коштів за реалізоване викрадене паливо між співучасниками, щодо надання ОСОБА_9 йому одинадцяти з половиною тисяч гривень, а іншим співучасникам групи осіб по півтори тисячі гривень, після чого, ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_9 вказану винагороду у сумі 11500 грн., знаходячись на території Яворівського району у серпні 2024 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено). Тобто, ОСОБА_6 своїми порадами і згодою щодо розподілу грошових коштів за реалізоване викрадене паливо між співучасниками, а також отриманням грошової винагороди, сприяв групі осіб, які діяли за попередньою змовою, у вчиненні кримінального правопорушення щодо викрадення військового майна (пального) за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного часу.

Також, у серпні 2024 року (більш точної дати органом досудового розслідування не встановлено) у штаб-сержанта ОСОБА_6 , який мав єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб і діяв у відповідності за заздалегідь розробленим ОСОБА_9 планом і схемою для групи осіб щодо викрадення і реалізації пального, почав реалізовувати корисливий умисел спрямований на незаконне збагачення шляхом викрадення іншого військового майна дизельного палива, яке перебувало на території складу військової частини НОМЕР_1 , за адресою: військове містечко № НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , з метою його подальшого збуту громадянину ОСОБА_13 .

З цією метою, 27.08.2024, приблизно о 17 год., ОСОБА_6 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, знаходячись у с.Арламівська Воля, Яворівського району, Львівської області, повідомив громадянина ОСОБА_13 , що він може продати військове майно дизельне паливо, отримане ним з території складу військової частини НОМЕР_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , але продати дизельне пальне зможе йому лише у заздалегідь обумовленому місці.

Надалі, упродовж періоду часу з 27.08.2024 по 13.09.2024 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), штаб-сержант ОСОБА_6 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, будучи військовою службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою особистого незаконного збагачення, викрав 300 літрів дизельного палива вартістю 9030 гривень 00 коп., яке систематично зливав з резервуарів і автоцистерн на території складу військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та переховував викрадене дизельне пальне на території подвір`я приватного будинку в с. Арламівська Воля, Яворівського району, Львівської області.

У подальшому, 13 вересня 2024 року близько 07 год. 30 хв., ОСОБА_6 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, перебуваючи на території подвір`я приватного будинку в с. Арламівська Воля, Яворівського району, Львівської області, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, збув громадянину

ОСОБА_13 300 літрів викраденого з території військової частини НОМЕР_3 іншого військового майна дизельного палива вартістю 9030 гривень 00 коп., за яке отримав від ОСОБА_13 11500 гривень, які в подальшому розділив між співучасниками групи осіб за попередньою змовою.

Також, у серпні 2024 року (більш точної дати органом досудового розслідування не встановлено) у штаб-сержанта ОСОБА_6 , який діяв у відповідності за заздалегідь розробленим планом і схемою групи осіб, за попередньою змовою, а також який діяв за попередньою змовою із виконавцем ОСОБА_10 , щодо викрадення і реалізації пального, виник корисливий умисел спрямований на незаконне збагачення шляхом викрадення іншого військового майна дизельного палива, яке перебувало на території складу військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою його подальшого збуту громадянину ОСОБА_13 .

Надалі, упродовж серпня - листопада 2024 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), штаб-сержант ОСОБА_6 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, які діяли за попередньою змовою, будучи військовою службовою особою, і також діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою особистого незаконного збагачення, надав вказівку ОСОБА_10 викрасти 300 літрів дизельного палива вартістю 10518 гривень 00 коп., яке останній систематично зливав з резервуарів і автоцистерн на території складу військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та надав в подальшому ОСОБА_10 вказівку переховувати викрадене дизельне пальне на території подвір`я приватного будинку в с.Підгать, Яворівського району, Львівської області, що і виконав ОСОБА_10 .

З метою підшукання покупців для реалізації дизельного палива, ОСОБА_6 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, 14.10.2024, о 12 год. 55 хв., під час телефонної розмови із громадянином ОСОБА_13 , повідомив йому, що він у майбутньому зможе під`їхати до його зятя ОСОБА_10 , який зможе продати йому дизельне паливо протягом 10 днів.

У подальшому, з метою реалізації викраденого палива, 24.11.2024, о 17 год. 29 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на території Яворівського району, маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, діючи за попередньою змовою із виконавцем ОСОБА_10 , знаходячись на території Яворівського району, Львівської області, повідомив по телефону громадянину ОСОБА_13 , що він може продати через військовослужбовця ОСОБА_10 військове майно дизельне паливо, отримане ними з території складу військової частини НОМЕР_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , але дизельне пальне зможе йому продати лише військовослужбовець ОСОБА_10 у с.Підгать, Яворівського району, Львівської області, куди йому треба прибути власним автомобілем.

У подальшому, 24 листопада 2024 року близько 17 год. 38 хв., ОСОБА_10 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, які діяли за попередньою змовою, перебуваючи на території подвір`я приватного будинку в с. Арламівська Воля, Яворівського району, Львівської області, діючи за вказівкою ОСОБА_6 і з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, збув громадянину ОСОБА_13 300 літрів викраденого з території військової частини НОМЕР_3 іншого військового майна дизельного палива вартістю 10518 гривень 00 коп., за яке отримав від ОСОБА_13 11100 гривень, які в подальшому розділив між членами групи осіб.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належать до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачено покарання до 15 років позбавлення волі. Обгрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України для застосування вказаного виду запобіжного заходу, а саме: є достатні підстави, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки тяжкість вчиненого злочину і покарання за таке, на думку прокурора, вже самі по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Разом з цим, ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем, та має всі законні підстави для виїзду за кордон при отриманні дозволу від свого керівництва, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України. Також, враховуючи, що ОСОБА_6 проживає фактично і працює у Львівській області, яка межує з країнами Європейського союзу має реальну можливість залишити межі України, також останній має велике коло знайомств у державних та правоохоронних органах та може вдатись до методів конспірації та переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вважає, що підозрюваний може знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як в межах кримінального провадження не встановлено усіх обставин вчиненного кримінального правопорушення та усіх осіб причетних до його вчинення. Може впливати на потерпілих, інших підозрюваних та свідків у даному кримінальному провадженні, крім того з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань.

Обгрунтовуючи наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином прокурор зазначив про те, що зухвалість вищевказаного кримінального правопорушення свідчить про відсутність у підозрюваного будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_6 , розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, обставини вчинення якого на даний час встановлюються органом досудового розслідування, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності, та досягнення мети вчинення злочину, у якому підозрюється.

Враховуючи, що зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, а також зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюють ОСОБА_6 , його вік та стан здоров`я, прокурор відтак вважає, що відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Крім того, обгрунтовуючи мотивованість заявленого розміру застави в розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб прокурор, покликавшись на положення ч. 5 ст. 182 КПК України щодо виключності випадку, зазначив про те, що такий розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у підозрюваного бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Саме застава у такому розмірі, на думку прокурора, здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків. Крім того, мотивуючи виключність випадку, а відтак необхідність визначення розміру застави саме у такому розмірі зазначив, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , набуло значного суспільного резонансу, оскільки відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, вчинених умисно, з корисливих мотивів, пов`язане з одержанням неправомірної вигоди за реалізацію викраденого військового майна, а саме пального. Окрім того, слід врахувати те, що дії ОСОБА_6 в очах громадськості дискредитують діяльність військовослужбовців ЗСУ, тим паче в умовах воєнного стану, що в свою чергу підриває обороноздатність держави у воєнний час. За таких обставин, на думку органу досудового розслідування розмір застави ОСОБА_6 , з урахуванням виключності випадку, необхідно встановити у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Саме такий розмір застави забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду, зокрема незаконно виїхати за межі державного кордону України.

Жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисники в судовому засіданні заперечили проти застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що адвокатом ОСОБА_4 подано письмові заперечення, з підстав відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України та необгрунтовнаості пред`явленої підозри. У зв`язку із чим просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з утриманням під вартою або у випадку, якщо суд прийде до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити заставу в мінімальному розмірі.

Підозрюваний підтримав думку захисників та проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив.

Заслухавши учасників процесу, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000419 від 02.04.2024, за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

11.12.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України. Зокрема, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, а саме: - матеріалами 1 оперативного відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові; - матеріалами УСБУ в Закарпатській області; - протоколами допитів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; - протоколами огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 12.09.2024, від 05.10.2024, від 24.11.2024; - протоколами огляду та добровільної видачі (дизельного палива) від 13.09.2024, від 05.10.2024, від 24.11.2024; - протоколом затримання особи ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину. - протоколами обшуків; - протоколами проведення негласних (слідчих) розшукових дій; - іншими матеріалами кримінального провадження № 0000419 від 02.04.2024.

Оцінюючи зазначені слідчим в клопотанні та наведені прокурором в судовому засіданні ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд вважає, що з урахуванням обставин справи в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Поряд з цим суд вважає за необхідне зазначити про те, що не може вважатися ризиком у відповідності до положень ст.177 КПК України, наявним в діях підозрюваного, не встановлення ще усіх обставини, що мають значення для досудового розслідування, та усіх осіб, можливо причетних до вчинення розслідуваного кримінального правопорушення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. У відповідності до рекомендацій, наданих Верховним Судом у Листі від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року. А тому надані рекомендації слідчий суддя також враховує при вирішенні даної справи.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у вигляді до 15 років позбавлення волі. Крім того, кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу та спрямоване на грубе порушення суспільних відносин у сфері несення військової служби. Вказані обставини в своїй сукупності підтверджують, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, є працездатною особою, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а тому покликання представників органу досудового розслідування та органу прокуратури в цій частині, суд вважає обгрунтованими та належно вмотивованими.

Тому з урахуванням обставин справи та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та час його вчинення (в умовах воєнного стану), а також його спрямування на підрив встановленого порядку несення військової служби, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання слідчого за погодженням з прокурором про застосування до підозрюваного найжорсткішого за своєю суттю запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд вважає за необхідне визначити у відповідності до ч.5 ст.182 КПК України підозрюваному відповідний розмір застави.

Так, положеннями ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує як положення ч.4,5 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

Так, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цьогокодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

Відповідно до рішення від 27.06.1968 у справі «Ноймайстер проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що як сума гарантії, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції повинна бути оціненою переважно стосовно обвинуваченого і його активів, а не можливих розмірів збитків. Так, намагання прив`язати суму гарантії від затриманої особи виключно до суми збитку приписуваного йому, не відповідає ст. 5 (3) Конвенції. Гарантії, передбачені цією статтею призначені не для відшкодування збитків, а скоріше для забезпечення присутності звинуваченого на слуханні. Тож її сума повинна бути встановлена в основному шляхом посилання на нього, його активи і його відносини з особами, які повинні надати заставу, іншими словами, перспектива втрати застави чи дій проти гарантів у разі його неявки до суду буде виступати в якості достатнього стримуючого фактора, щоб розсіяти будь-яке бажання з його боку переховуватись від правосуддя.

З урахуванням наведеного вище, а також враховуючи обставини справи, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у даній справі виключності випадку для призначення підозрюваному застави у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. Стверджуючи про виключність випадку суд в даній справі погоджується з відповідними покликаннями прокурора про те, що наявність виключності випадку, обумовлена тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , набуло значного суспільного резонансу, оскільки відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, вчинених умисно, з корисливих мотивів, пов`язане з одержанням неправомірної вигоди за реалізацію викраденого військового майна, а саме пального. Окрім того, слід врахувати те, що дії ОСОБА_6 в очах громадськості дискредитують діяльність військовослужбовців ЗСУ, тим паче в умовах воєнного стану, що в свою чергу підриває обороноздатність держави у воєнний час. За таких обставин, на думку суду розмір застави ОСОБА_6 , з урахуванням виключності випадку, необхідно встановити у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Саме такий розмір застави забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду, зокрема незаконно виїхати за межі державного кордону України.

А тому слідчий суддя визначаючи підозрюваному розмір застави вважає, що така має бути співмірною із матеріальним становищем особи та вчиненим ним діянням, а також наслідками, які воно спричинило чи могло спричинити, а тому суд враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , його майновий та сімейний стан, стан здоров`я, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, а тому вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000,00 грн. з покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Задовольняючи клопотання частково слідчий суддя приходить до висновку про те, що на підозрюваного не може бути покладено обовязок у вигляді утримання від спілкування із іншими невстановленими на даний час співучасниками вчинення злочину, оскільки як зазначено вище не може вважатися ризиком у відповідності до положень ст.177 КПК України, наявним в діях підозрюваного, не встановлення ще усіх обставини, що мають значення для досудового розслідування, та усіх осіб, можливо причетних до вчинення розслідуваного кримінального правопорушення.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд вважає за необхідне визначити починаючи з моменту фактичного затримання особи о 11.37 год. 11.12.2024 року до 11.37 год. 08.02.2025 року включно (в межах строків досудового розслідування, які розпочалися 11.12.2024 року з моменту повідомлення про підозру ОСОБА_6 ).

Керуючись вимогами статей 177,178, 182,183,186,194,196,197,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 , погоджене прокурором Львівської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави до підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Строк дії ухвали становить 60 днів починаючи з моменту фактичного затримання підозрюваного о 11.37 год. 11.12.2024 року до 11.37 год. 08.02.2025 року включно (в межах строків досудового розслідування).

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000,00 грн. (один мільйон п`ятсот тисяч чотирнадцять гривень гривень нуль копійок).

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі Львівської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками сторони обвинувачення, у тому числі свідком ОСОБА_13 , а також підозрюваними ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В решті клопотання відмовити.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1