ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/341/20 Номер провадження 11-кп/814/775/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000066, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 липня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Браїлівка, Онуфріївського району, Кіровоградської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого токарем у ПАТ «КВБЗ», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 встановлено обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 2 місяці з моменту його проголошення.

Скасовано накладений арешт на майно, вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 23 січня 2020 року близько 16.40 години ОСОБА_7 засобами мобільного зв`язку домовився зі своїм знайомим ОСОБА_9 про зустріч цього ж дня о 18.00 годині біля магазину «Продукти», що розташований по вулиці Горького, 26 в с. Кам`яні Потоки Кременчуцького району Полтавської області з метою вирішення питання про повернення ОСОБА_9 взятого раніше у ОСОБА_7 велосипеда.

Цього ж дня, близько 18.00 години ОСОБА_7 прийшов до приміщення магазину «Продукти», при собі маючи дерев`яний держак від лопати, на який опирався при ходьбі у зв`язку з травмою ноги, де зустрів ОСОБА_9 . Під час розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , у зв`язку з тим, що останній відмовився повертати ОСОБА_7 велосипед, виникла сварка. Під час сварки у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виник умисел на спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень. З цією метою ОСОБА_7 , діючи умисно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи біля будівлі магазину «Продукти», завдав ОСОБА_9 , який сидів навприсядки, один удар ногою в ділянку правої частини грудної клітини. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 не менше п`яти ударів наявною в нього палицею (держак від лопати) в ділянку кінцівок і сідниці та множинні удари в область спини та лівого стегна, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 30 від 09 червня 2022 року на трупі ОСОБА_9 виявлено три групи тілесних ушкоджень:

Група ушкоджень а) закрита травма грудей і живота:

- переломи 6-10 ребер по правій передньо-пахвовій лінії з синцем та крововиливом в м`які тканини;

- розриви по передній поверхні правої долі печінки з розвитком внутрішньої крововтрати.

Синець в ділянці правої реберної дуги розміром 9х9 см з крововиливом в м`які тканини між передньо - та задньо-паховими лініями на рівні 9-10 ребер розміром 7,5х6 см є місцем ударної дії тупого предмета з обмеженою поверхнею контактування, якими могла бути нога людини у взутті, з одночасним утворенням як переломів 6-10 ребер, так і розривів правої долі печінки, що розміщується в зоні переломів у правому підребер`ї.

Для утворення всього комплексу ушкоджень групи а) достатньо було і одного удару в ділянку правої частини грудної клітини у напрямку спереду-назад і дещо справа наліво.

Група тілесних ушкоджень а) по ступеню тяжкості може бути оцінена лише в своїй сукупності стосовно живої особи має ознаки тяжких по критерію небезпеки для життя.

Група тілесних ушкоджень б):

-переломи 6-10 ребер по лівій лопатковій лінії;

-синці на задній поверхні грудної клітини між задньо-пахвовими лініями від рівня 6 шийного до 6 грудного хребців;

-синці обох стегон, лівої сідниці, лівого плеча.

Тілесні ушкодження групи б) утворилися від не менше 5 ударів в ділянку кінцівок і сідниці та множинних ударів по спині тупим предметом видовженої форми з обмеженою поверхнею контактування, яким могла бути палиця, надана на експертизу. Синець по зовнішній поверхні лівого стегна розміром 4х4 см утворився від ударної дії предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути торцева частина палиці.

Переломи 6-10 ребер по лівій лопатковій лінії з синцем на спині зліва мають ознаки середнього ступеню тяжкості. Синці на спині справа, лівого плеча, стегон і сідниці мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Група тілесних ушкоджень в):

- Синець по передній поверхні правого колінного суглобу та садна по передній поверхні лівого колінного суглобу. Їх характер та локалізація свідчать про взаємодію даних анатомічних ділянок з тупими предметами, що могло мати місце при падінні на площині і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Утворення всіх інших тілесних ушкоджень (групи а), б), в) при падінні як на площині, так і з висоти, виключається.

Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок закритої травми грудей і живота з переломами 6-10 ребер по правій передньо-паховій лінії, розривами печінки, яка призвела до розвитку масивної внутрішньої крововтрати, що і було безпосередньою причиною смерті потерпілого.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України мінімальне покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік. Закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з недоведеністю винуватості.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України стороною обвинувачення не доведена.

Зазначає, що основним доказом вини обвинуваченого, є висновок судово-медичного експерта № 88 від 24.02.2020. Після скасування вироку апеляційною інстанцією та направленням на новий розгляд до суду першої інстанції, прокурором змінено обвинувачення в частині механізму спричинення тілесних ушкоджень, а саме вказано, що ОСОБА_7 наніс удар ОСОБА_9 ногою, тим самим спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, що потягли смерть. Однак, жоден свідок не повідомив, що бачив як обвинувачений ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_9 ногою, сам ОСОБА_9 і ОСОБА_7 про це нікому не казали, тобто є лише припущення сторони обвинувачення, що обвинувачений ОСОБА_7 міг нанести цей удар ногою.

Крім того вказує, що ОСОБА_7 маючи травму ноги, не міг би дотягнутися до грудної клітини потерпілого коліном, тому поліцейські застосовували до обвинуваченого недозволені методи дізнання, щоб змусити останнього дати вигідні їм показання.

Зазначає, що тілесні ушкодження, які віднесено до групи а), відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 30 від 09.06.2022, обвинувачений не міг нанести своєю хворою ногою, а в матеріалах провадження відсутній висновок судово-медичної експертизи, яким би підтверджувалось припущення сторони обвинувачення.

Також вказує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про те, що на зустріч з ОСОБА_7 ОСОБА_9 прийшов без тяжких тілесних ушкоджень, а пішов після конфлікту вже з розривом печінки. Вважає, що потерпілий міг отримати удар ногою від невідомої особи до конфлікту з ОСОБА_7 , або вже після, так як смерть потерпілого настала приблизно протягом 4 годин після конфлікту. Крім того, згідно експертного дослідження, з зазначеними тілесними ушкодженнями потерпілий міг бігати та ходити тривалий час.

Зазначає, що версія обвинуваченого про непричетність до спричинення тяжких тілесних ушкоджень ногою, знайшла своє підтвердження і жодним чином не спростована стороною обвинувачення.

Вказує, що жоден з допитаних свідків не бачив як ОСОБА_7 наносив ОСОБА_9 удари, а у висновку судово-медичної експертизи за матеріалами слідчого експерименту, на який посилається сторона обвинувачення, навпаки зазначено, що механізм утворення тілесних ушкоджень не відповідає показанням підозрюваного ОСОБА_7 .

Крім того наголошує, що відповідно до висновку комплексної судово-медичної експертизи, зазначено, що механізм спричинення тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть потерпілого, не описаний судом в постанові про призначення експертизи та саме в цьому експертному висновку було розмежовано виявлені тілесні ушкодження на тяжкі, середньої тяжкості та легкі. Також, було розмежовано тілесні ушкодження по групам, які утворились від дії ноги у взутті, які від наданої на дослідження палиці, які самостійно при падінні.

Також зазначає, що сукупний аналіз всієї морфологічної картини, співставлення з часом настання смерті потерпілого дають підставу вважати, що після заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 жив проміжок часу, який міг складати від 27 до 31 години (31-27=4).

Вважає, що обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України не доведено, а щодо спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які зазначені у висновку комісійної судово-медичної експертизи, які спричинені наданою на дослідження палицею, обвинувачений визнає повністю. При цьому, просить врахувати характеризуючі обставини, те що ОСОБА_7 є ветераном праці та пенсіонером за віком.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор заперечив проти доводів скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції не у повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та кваліфікація його дій як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України.

Твердження захисника про недоведеність винуватості обвинуваченого у спричиненні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що потягли його смерть є безпідставними з огляду на наступне.

Визнаючи винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого його засуджено, суд у вироку врахував показання потерпілої, свідків та експерта.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_9 є її сином. 23 січня 2020 року після 18.00 години її син прийшов додому та розповів їй, що його побив ОСОБА_7 . Після цього син пішов до своєї кімнати. На наступний день, ОСОБА_9 цілий день перебував вдома у свої кімнаті, де лежав на ліжку, скаржився на біль у внутрішніх органах. Нікуди не виходив. Приблизно після 21.00 години 24 січня 2020 року вона підійшла до сина, щоб перевірити як він себе почуває, але побачила, що він помер.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що є зятем потерпілої ОСОБА_10 . Добре знав ОСОБА_9 . Вказав, що його теща Перета зателефонувала до них з дружиною вранці 24 чи 25 січня 2020 року (точної дати свідок не пам`ятає) та повідомила, що ОСОБА_9 помер. З її слів знає, що його побив ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона працює продавцем у магазині «Продукти» в с.Кам`яні Потоки. Вона знає ОСОБА_7 , як покупця магазину, в якому працює, з аналогічних підстав вона також знала і ОСОБА_9 . У січні 2020 року, більш точної дати та часу свідок не пам`ятає, але надворі було вже темно, до магазину зайшов ОСОБА_7 та спитав, чи не заходив до магазину ОСОБА_9 . Вказав також, що шукає його через те, що той вкрав у нього велосипед. Після короткої розмови ОСОБА_7 вийшов на вулицю. Через деякий час, свідок знадвору почула звуки, характерні для 2-3 ударів, проте не бачила, що саме там відбувалось. Коли вона вийшла надвір, то побачила, що ОСОБА_9 сидів навпочіпки, а ОСОБА_7 стояв поряд та опирався на палицю. Після цього свідок пішла до магазину, оскільки прийшли покупці. Коли через деякий час вона знову вийшла на вулицю, то там вже не було нікого. Приблизно через добу після цих подій, до магазину приїхали працівники поліції та повідомили, що ОСОБА_9 помер.

Із показань вказаних свідків слідує, що ОСОБА_7 23 січня 2020 року на ґрунті неприязних стосунків наносив потерпілому тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 30, складеного судово-медичними експертами відділу комісійних судових експертиз Обласного бюро СМЕ за наслідками проведення комплексної судово-медичної експертизи за кримінальним провадженням № 0000066 за фактом смерті ОСОБА_9 , на трупі ОСОБА_9 було виявлено такі тілесні ушкодження: Група ушкоджень а) Закрита травма грудей і живота:

- переломи 6-10 ребер по правій передньо-пахвовій лінії з синцем та крововиливом у м`які тканини;

-4 розриви по передній поверхні правої долі печінки з розвитком внутрішньої крововтрати (1500 мл у черевній порожнині).

Синець в ділянці правої реберної дуги розміром 9х9 см з крововиливом у м`які тканини між передньо- та задньо-пахвовими лініями на рівні 9-10 ребер розміром 7,5х6 см є місцем ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею контактування, якими могла бути нога людини у взутті, з одночасним утворенням як переломів 6-10 ребер, так і розривів правої долі печінки, що розміщується в зоні переломів у правому підребер`ї.

Для утворення всього комплексу тілесних ушкоджень групи а) було достатньо і одного удару в ділянку правої частини грудної клітки у напрямку спереду-назад і дещо справа наліво.

Група тілесних ушкоджень а) по ступеню тяжкості може бути оцінена лише в своїй сукупності, стосовно живої особи має ознаки тяжких по критерію небезпеки для життя.

Група ушкоджень б): - Переломи 6-10 ребер по лівій лопатковій лінії;

- Синці на задній поверхні грудної клітки між задньо-пахвовими лініями від рівня 6 шийного до 6 грудного хребців;

-Синці обох стегон, лівої сідниці лівого плеча.

Синці на стегнах, сідниці і плечі (окрім синця лівого стегна 4х4 см) мають видовжену форму, довжину від 6,5 см до 22 см, ширину від 5 до 7 см. Синці на спині займають обширну площу 25х23 см.

Проаналізувавши кількість, локалізацію, взаєморозміщення та параметри синців, півставивши з розмірними характеристиками речового доказу палиці, експерти дійшли висновку, що тілесні ушкодження групи б) утворилися від не менше 5 ударів в ділянку кінцівок і сідниці та множинних ударів по спині тупим предметом видовженої форми з обмеженою поверхнею контактування, яким могла бути палиця, надана на експертизу. Синець по зовнішній поверхні лівого стегна розміром 4х4 см утворився від ударної дії предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути нога людини у взутті, кисть руки, стиснена в кулак, торцева частина палиці.

По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження оцінюються так:

- переломи 6-10 ребер по лівій лопатковій лінії з синцем на спині зліва стосовно живої особи мають ознаки ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого (більш ніж 21 день) розладу здоров`я;

- синці на спині справа, лівого плеча, стегон і сідниці як в сумі, так і окремо мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Група ушкоджень в) В неї виділено синець по передній поверхні правого колінного суглобу та садна по передній поверхні лівого колінного суглобу.

Їх характер та локалізація свідчать про взаємодію даних анатомічних ділянок з тупими предметами, що могло мати місце при падінні на площині. Ці тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Утворення всіх інших тілесних ушкоджень (групи а), б), в) при падінні як на площині, так і з висоти близько 2-х метрів, виключається.

Смерть ОСОБА_9 наступила внаслідок закритої травми грудей і живота з переломами 6-10 ребер по правій передньо-пахвовій лінії, розривами печінки, яка призвела до розвитку масивної внутрішньої крововтрати, що і було безпосередньою причиною смерті потерпілого.

Всі тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_9 , утворилися прижиттєво, на що вказують як загальні, так і місцеві реакції організму на пошкоджуючі фактори.

Смерть ОСОБА_9 настала в ніч з 24.01 на 25.01.2020 року і могла наступити в період часу з 21 години 24 січня 2020 року по 01 годину 25 січня 2020 року.

Всі тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_9 , синхронні за часом, по давності можуть відповідати часу 23 січня 2020 року близько 18.00 години.

Сукупний аналіз всієї морфологічної картини, співставлення з часом настання смерті потерпілого дають підставу вважати, що після заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 жив проміжок часу, який міг складати близько від 27 до 31 години.

Ознаки дифузної дистрофії печінки, виявлені лише на мікроскопічному рівні у вигляді скупчення в клітинах паренхіми печінки жирових включень різного розміру, можуть бути змінами на зажиттєву дію несприятливих чинників. Даний стан ні в якому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 від крововтрати не перебуває. Будь-яких інших захворювань печінки, які б могли бути в причинному зв`язку зі смертю потерпілого, не виявлено.

Зважаючи на характер клінічних проявів травми грудей і живота з переломами ребер та розривами печінки, паренхіматозний характер кровотечі, поступове накопичення крові в черевній порожнині, експерти вважають, що тривалий проміжок часу, який може обчислюватись годинами чи десятками годин, аж до настання незворотньої втрати свідомості внаслідок крововтрати і анемії мозку, підекспертний не був позбавлений можливості скоювати активні дії (бігати, ходити, повзати).

Слід зазначити, що ОСОБА_7 в суді першої та апеляційної інстанції не заперечував факт спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та легких, які у висновку комісійної експертизи віднесені до групи б) в), за обставин, встановлених судом. Проте категорично заперечував те, що він міг ногою завдати удару в грудну клітину потерпілого. При цьому ОСОБА_7 стверджував, що має стару травму ноги, при ходьбі обпитається на палицю (держак від лопати, якою бив ОСОБА_9 ), а тому фізично не міг нанести сильний удар ногою потерпілому. Через це ОСОБА_7 вважає, що тяжке тілесне ушкодження, від якого помер ОСОБА_9 йому було спричинено кимось іншим, що не було перевірено під час досудового розслідування.

На перевірку його доводів була допитана експерт ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні підтримала висновок експертів та додатково пояснила, що вона приймала участь у якості експерта у проведенні комісійної експертизи трупу ОСОБА_9 . За результатами проведення експертизи експертами було виділено три групи тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_9 . Тілесні ушкодження групи а) перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Дана група тілесних ушкоджень могла утворитись від заподіяння удару ногою людини у взутті. Утворення цієї групи тілесних ушкоджень від удару палицею, яка досліджувалась експертами, виключається. Також експерт вказала, що усі групи тілесних ушкоджень а), б) та в) по часу були заподіяні синхронно 23 січня 2020 року близько 18.00 години.

Таким чином, експерт наполягала, що всі тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_9 , в тому числі і ті, спричинення яких визнає ОСОБА_7 , були заподіяні одночасно (синхронно як зазначила вона).

Колегія суддів дослідила медичну документацію на ім`я ОСОБА_7 , відповідно до якої він мав закритий косий скаловий перелом великогомілкової кістки правої гомілки із зміщенням уламків та було проведено оперативне втручання 21.08.2017 року. Згідно довідки №2201 від 02.05.2024 у ОСОБА_7 мається неправильне зростання великогомілкової кістки справа.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що у висновку комісійної судово-медичної експертизи №30, обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 та вироку суду не зазначено про те, що ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 удар саме правою ногою. Як вбачається із матеріалів провадження та і взагалі є очевидним, ОСОБА_7 пересувається досить добре без сторонньої допомоги та без палиці, а тому цілком можливим є те, що удар він міг нанести як правою так і лівою ногою.

Визначальним у даному випадку є те, що відповідно до показань експерта та висновку експертів тілесні ушкодження групи а) були нанесені одночасно із тілесними ушкодженнями груп б) і в), що спростовує заперечення обвинуваченого щодо нанесення ним удару ногою в грудну клітину потерпілого ОСОБА_9 , про що цілком обґрунтовано у своєму вироку зазначив суд першої інстанції. Висновок експертів №30 також підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_10 про те, що коли син ОСОБА_9 повернувся ввечері 23.01.2020 додому, він повідомив, що його побив ОСОБА_7 , а не будь-яка інша особа.

Це ж саме стосується і твердження захисника про відсутність свідків очевидців події та через це неспроможність версії сторони обвинувачення про можливість нанесення удару ногою ОСОБА_9 , який в цей момент перебував навприсядки. Оскільки злочин вчинено в умовах неочевидності, судом були враховані інші докази, надані стороною обвинувачення, про які йшлося вище в тексті ухвали.

Матеріали кримінального провадження не містять об`єктивних даних, які б вказували на те, що ОСОБА_9 прийшов на зустріч із ОСОБА_7 вже маючи травму переломи 6-10 ребер по правій передньо-паховій лінії , крововиливом у м`які тканини та 4 розриви по передній поверхні правої долі печінки з розвитком внутрішньої крововтрати.

У своїй апеляційній скарзі захисник вказує, що під час досудового розслідування працівники поліції катували обвинуваченого, змушуючи зізнатися його у нанесенні удару ногою ОСОБА_9 в грудну клітину.

Вказане повідомлення було предметом досудового розслідування слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава та не знайшло свого підтвердження про що слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000009 від 28.01.2020 на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України. Відповідно до даної постанови ОСОБА_7 не повідомив обставини застосування до нього фізичного впливу та осіб причетних до цього.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 та його захисник повідомили, що згідні із проведеним досудовим розслідуванням слідчим ДБР та оскаржувати постанову про закриття кримінального провадження не будуть.

Під час ухвалення вироку, судом були враховані і інші докази, на які він послався у вироку, а саме: протокол огляду трупа ОСОБА_9 від 24 січня 2020 року та фототаблиці; протокол огляду місця події, складеного 25 січня 2020 року та фототаблицею до нього, зафіксовано огляд спальної кімнати ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_2 ; протокол огляду місця події від 25 січня 2020 року та фототаблицею до нього, було оглянуто ділянку місцевості біля магазину «Продукти» по по вул. Горького в с. Кам`яні Потоки, де не землі перед магазином будь-яких слідів не виявлено, поверхня землі на момент огляду тверда, дещо волога, сліди на ній не відображаються; заява ОСОБА_13 від 25 січня 2020 року, останній добровільно видав працівникам поліції дерев`яну палицю, яка зберігається на території його домоволодіння; протокол огляду, складеного 25 січня 2020 року, біля території домоволодіння по АДРЕСА_1 проведено огляд добровільно виданої ОСОБА_13 дерев`яної палиці, яка круглої форми, пряма, має довжину 100 см, діаметр 4 см. Будь-яких слідів на палиці не виявлено, кора відсутня, поверхня лакофарбовими матеріалами не покрита; висновок експерта № 88/1, складеного судово-медичним експертом Кременчуцького міжрайонного відділення СМЕ ОСОБА_14 за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , на трупі виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини і живота; множинних синців тіла, кінцівок; саден колінних суглобів; крововиливів у м`які тканини грудної клітини ; переломів ребер зліва по лопатковій лінії зліва 6, , 8, 9, 10; справа по переднє-підпахвовій лінії 6, 7, 8, 9, 10 (переломи прямі); розриву печінки. Дані тілесні ушкодження утворилися від неодноразової дії тупого предмету (не менше, ніж від десяти ударів), можливо і від ударів вказаною палицею з даними параметрами, і по ступеню тяжкості відносно живої людини відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні під час отримання. Під час отримання вище вказаних тілесних ушкоджень, потерпілий міг знаходитись у вертикальному або близькому до нього положенні і був обернений до травмуючого предмету як передньою, так і задньою частиною тіла. Після отримання пошкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_9 , потерпілий міг здійснювати самостійні дії (ходити, розмовляти і т. ін); протокол проведення слідчого експерименту, складеного 16 березня 2020 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 , із застосування відеозйомки, в ході проведення якого, перебуваючи у приміщенні Кременчуцького РВП розповів про обставини нанесення ударів. Локалізацію ударів та їх кількість ОСОБА_7 не пам`ятає, оскільки сильно хвилювався; висновок експерта Кременчуцького міжрайонного відділення СМЕ ОСОБА_14 , складеного за результатами проведення додаткової експертизи трупа ОСОБА_9 , показання підозрюваного ОСОБА_7 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту, по механізму, локалізації, кількості нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не відповідають даним судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_9 ; протокол проведення слідчого експерименту, складеного 16 березня 2020 року за участю свідка ОСОБА_15 , із застосування відео- та фотозйомки, в ході проведення якого, перебуваючи на ділянці місцевості біля магазину «Продукти» в с.Кам`янні Потоки Кременчуцького району, свідок ОСОБА_15 розповів про обставини та механізм нанесення ударів ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 23 січня 2020 року у вечірній час. Зокрема, вказав, що він бачив як ОСОБА_7 держаком від лопати наносив удари ОСОБА_9 , який стояв на землі на «четвереньках», опершись на коліна та долоні рук, свідок бачив, що удари приходились на спину потерпілого, таких ударів свідок особисто бачив не менше п`яти. Після цього свідок бачив як ОСОБА_9 пішов додому; висновок експерта № 88/3, складеного експертом Кременчуцького міжрайонного відділення СМЕ ОСОБА_14 за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , покази свідка ОСОБА_15 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту, по механізму, локалізації, кількості нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 відповідають даним судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_9 ; протокол проведення слідчого експерименту від 17 березня 2020 року із застосуванням відеозйомки, зі свідком ОСОБА_3 , свідок пояснила, що працює продавцем у магазині «Продукти» в с.Кам`яні Потоки та 23 січня 2020 року перебувала в магазині. Точного часу свідок не пам`ятає, але коли стемніло, до магазину зайшов ОСОБА_7 та повідомив, що чекає ОСОБА_9 і вийшов з магазину. Через деякий час свідок почула знадвору звуки, характерні як при вибиванні килимів. Коли вийшла на вулицю, то побачила ОСОБА_9 , який сидів навприсядки та ОСОБА_7 , який стояв поряд з ним з дерев`яною палицею (держаком від лопати), і зрозуміла, що ОСОБА_7 бив ОСОБА_9 , проте моменту нанесення ударів свідок не бачила; акт судово-психіатричного експерта № 450 від 05 листопада 2021 року, складеного за результатами проведення комплексної психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_7 , останній на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, не виявляє ознак недоумства і не перебуває в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляє ознаки розладу особистості органічного походження; ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому пртиправного діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, не перебував у стані тимчасового розладу психічної діяльності, і не виявляв ознак недоумства, а виявляв ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді розладу особистості органічного походження; наявний у ОСОБА_7 розлад особистості органічного походження є таким, що не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння і не позбавляє здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними на даний час; ОСОБА_7 під дію ч. 2, ч. 3 статті 19 та статті 20 КК України не підпадає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; при дослідженні індивідуально психологічних особливостей ОСОБА_7 яскраво виражених індивідуально-психологічних особливостей, в тому числі, підвищеної агресивності, запальності, замкненості, обережності, жорстокості, підкореності, антисоціальних установок, які б могли суттєво вплинути на його поведінку під час вчинення інкримінованого йому протиправного діяння не виявлено; на момент вчинення інкримінованого йому діяння ОСОБА_7 не перебував в особливому емоційному стані (сильний страх, пригніченість, розгубленість, відчай, емоційний стрес, фрустрація тощо), який би міг суттєво вплинути на його свідомість і поведінку; на момент вчинення інкримінованого йому діяння ОСОБА_7 не перебував у стані вираженого емоційного збудження чи емоційного напруження, що міг би розглядатись як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання; на момент вчинення інкримінованого йому діяння ОСОБА_7 не перебував у стані фізіологічного афекту, що міг би розглядатись як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання.

В суді першої інстанції експерт ОСОБА_12 надала вичерпні відповіді на запитання захисника щодо часу встановлення смерті, через 27-31 годині з моменту нанесення тілесних ушкоджень.

Таким чином, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена наданими стороною обвинувачення доказами. У суду апеляційної інстанції немає сумнівів у доведеності вини обвинуваченого, а наведені інші доводи апеляційної скарги є надуманими та непереконливими, оскільки не спростовують висновку суду першої інстанції.

Дії обвинуваченого за визнаних судом першої інстанції встановленими фактичних обставин кримінального правопорушення правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України та відсутні підстави для їх перекваліфікації на ч.1 ст. 122 КК України, як про це зазначає в апеляційній скарзі захисник.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства.

В той же час, вирок суду не можна вважати законним.

Відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

За п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Згідно з ст. 409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 413 цього Кодексу застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження установлено, що вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 липня 2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Захисник оскаржив цей вирок та просив перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ч.1 ст. 122 КК України і призначити мінімальне покарання, звільнивши від його відбування на підставі ст. 75 КК України з випробуванням.

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 17 травня 2023 року скасував вказаний вирок і призначив новий розгляд у суді першої інстанції, задовольнивши апеляційну скаргу захисника частково.

За результатами нового розгляду місцевий суд 22 липня 2024 року ухвалив обвинувальний вирок, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на 8 років.

У правовому висновку, викладеному в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року (справа № 728/2724/16-к , провадження № 51-7543кмо18), зазначено, зокрема, що в разі встановлення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставами для скасування вироку чи ухвали суду і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до статей 370, 419, ч. 2 ст. 416 КПК він не може залишити поза увагою доводи апеляційної скарги прокурора чи потерпілого щодо необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, оскільки в протилежному випадку це призведе до неможливості застосування такого закону під час нового розгляду в суді першої інстанції.

Повертаючись до обставин цього кримінального провадження, апеляційний суд звертає увагу на те, що апеляційний суд скасував вирок місцевого суду від 28 липня 2022 року і призначив новий розгляд у суді першої інстанції виключно за апеляційною скаргою захисника, у якій не ставилося питання про погіршення становища, так як це не передбачено КПК.

Далі за результатами нового розгляду суд першої інстанції вироком від 22 липня 2024 року, призначив ОСОБА_7 більш суворе покарання, а саме 8 років позбавлення волі, чим погіршив становище обвинуваченого.

Колегія суддів доходить висновку, що під час нового розгляду кримінального провадження суд першої інстанції, був позбавлений можливості погіршити становище обвинуваченого ОСОБА_7 шляхом призначення йому покарання більш суворого, ніж було призначено за попереднім вироком.

Отже, рішення суду першої інстанції є таким, що прийняте з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а тому відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

На підставі ст. 404 КПК України вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 липня 2024 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінити.

Пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України та призначити його у виді позбавлення волі строком на 7 років.

У зв`язку із набранням вироком законної сили, взяти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під варту в залі суду негайно.

Строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_7 з 16.04.2025.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3