№ провадження 1-в/646/21/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)» - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у дистанційному режимі відеоконференції між Червонозаводським районним судом м. Харкова, за адресою: м. Харків, м-н Героїв Небесної Сотні, буд. 36 та Державною установою «Диканівська виправна колонія №12», за адресою: м. Харків, вул. Лелюківська, буд. 1, подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 щодо приведення вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.09.2016 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Верх-Четська Тюхтетського району Красноярського краю рф, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше судимого: 07.12.2001 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено на 2 роки. Звільнений за постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.11.2004 року по кінцю іспитового строку; 27.11.2009 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст. 185 ч.1 КК України до сплати штрафу в розмірі 850 грн. в дохід держави. Штраф сплачено. 02.09.2016 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст. 185 ч.3, 185 ч.2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено на 3 роки. Засудженого: 25.03.2019 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ст. 187 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання невідбуте за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.09.2016 року та остаточно призначено 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна,

в с т а н о в и в :

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 щодо приведення вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.09.2016 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні представник державної установи «Диканівська виправна колонія №12» підтримав подання.

Засуджений не заперечував проти задоволення подання.

Захисник підтримав думку засудженого.

У судовому засіданні прокурор проти задоволення подання не заперечував.

Суд, вислухавши засудженого, думку прокурора, а також представника державної установи «Диканівська виправна колонія №12», дослідивши матеріали подання, у тому числі матеріали особової справи засудженого, вважає подання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 засуджений 25.03.2019 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ст. 187 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання невідбуте за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.09.2016 року та остаточно призначено 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна. Засуджений вчинив в період іспитового строку за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.09.2016 року кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, судом Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25.03.2019 року він був засуджений остаточно і було призначене покарання у відповідності до ст.ст. 71, 72 ч.1 КК України.

Одночасно, за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.09.2016 року, який приєднується на підставі ст.71 КК України до діючого вироку, вчинив кримінальне правопорушення 30.12.2014 року, 04.01.2015 року та 16.03.2015 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, чим завдав матеріальні збитки на суму 662 гривні, 480 гривень та 279 гривень 40 копійок, кожна сума окремо складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

09.08.2024 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 під. 1 роз. ХХ Перехідних положень ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. 00 коп., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 роз. IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 ПК України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 01.01.2014 року становить 1218 грн. 00 коп.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідних правопорушень.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведені норми закону, суд встановив, що застосовуючи зворотну дію закону у часі на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, за який він був засуджений, слід дійти висновку, що особа, яка викрала чуже майно, може бути притягнута до кримінальної відповідальності у разі, якщо сума матеріальної шкоди станом на момент вчинення правопорушення перевищує 1218 грн. 00 коп. (у 2014 році). В даному випадку сума є нижчою, що свідчить про відсутність підстав притягнення до кримінальної відповідальності.

При цьому ОСОБА_4 не звільняється від відбування покарання призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25.03.2019 року за вчення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.09.2016 року, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд саме звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Таким чином подання ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)» про вирішення питання щодо приведення вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.09.2016 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, ст. ст. 4, 5, 74 КК України, ст. ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 щодо приведення вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.09.2016 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.09.2016 року, за ч. 2 ст. 185, ч .3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25.03.2019 року за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Копії ухвали направити до ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)».

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Суддя - ОСОБА_1