справа №176/1128/24
провадження №1-кп/176/47/25
В И Р О К

Іменем України

09 січня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Кодаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, офіційно не працевлаштованого, з середньою спеціальною освітою, не маючого інвалідності, військовозобов`язаго, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 березня 2024 року за №0000139,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан в Україні із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому введений воєнний стан неодноразово продовжувався

Так, указом Президента України №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 листопада 2023 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб. Даний Указ затверджено Законом України №3429-ІХ від 08.11.2023.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХП від 06.12.1991, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період.

При цьому, ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним та особою із числа резервістів в особливий період, у зв`язку з проведенням призову громадян за мобілізацією у відповідності до п. 17 ч. 1 ст. 106 Конституції України, на виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022, де 11.01.2024 пройшов медичний огляд, за результатами якого визнаний військово-лікарською комісією придатним до військової служби у воєнний час.

26.01.2024 о 09 год. 00 хв. в приміщені № ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувачений отримав бойову повістку на відправку до військової частини, на 08 год. 00 хв. 26.02.2024, яку він підписав особисто.

Обвинувачений, не бажаючи виконувати загальний обов`язок відбувати військову службу, покладеного на громадян України, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення ст. 65 Конституції України, ст. 1, ст. 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, ст. 17 Конституції України, діючи умисно, протиправно, маючі на меті ухилитися від призову за мобілізацією, достовірно знаючи про свій обов`язок щодо призову за мобілізацією, будучи військовозобов`язаним та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відмовився від призову на військову службу за мобілізацією та проходження військової служби, та умисно не з`явився на відправлення у зазначений у повістці пункт і у строк о 08 год. 00 хв. 26.02.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби.

27.03.2024 ОСОБА_4 написав заяву про відмову від мобілізації, та прохання не призивати його за мобілізацією в зв`язку з небажанням виконувати свій конституційний обов`язок.

Також, 27.03.2024 приблизно об 11год. 30 хв. офіцерами ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 складено акт про відмову від отримання повістки для відправки у війська ОСОБА_4 , де останнього попереджено про кримінальну відповідальність.

Під час судового розгляду обвинувачений свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно являється військовозобов`язаним і пройшов медичний огляд, за результатами якого визнаний військово-лікарською комісією придатним до військової служби у воєнний час і отримав бойову повістку на відправку до військової частини особисто.

При цьому, умисно не з`явився на відправлення у зазначений у повістці пункт і строк.

В подальшому він написав заяву про відмову від мобілізації, та прохання не призивати його за мобілізацією в зв`язку з небажанням виконувати свій конституційний обов`язок.

Зазначив, що був попереджений про кримінальну відповідальність.

Також обвинувачений зазначив, що докази його вини добуті досудовим слідством визнає повністю і не оспорює їх, правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому вказав, що у скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Визнання вини ОСОБА_4 , не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнає свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши наслідки ст.ст. 349, 394 ч. 2 КПК України та з їх згоди, суд, обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних відносно обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, яке ніким не оспорюється, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, обвинувачення висунуте ОСОБА_4 визнається судом повністю доведеним, ніким не оспорюється. У зв`язку із чим, суд кваліфікує його дії за ст. 336 КК України, тобто, ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, згідно із вимогами статей 50 та 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненогокримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів, данні про особу винного, що до кримінальної відповідальності не притягувався, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання,виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно досудової доповіді стосовно обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Кам`янським районним відділом №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, даний орган, беручи до уваги інформацію, що характеризує його особу, а також середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення і середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства, вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі. При цьому, орган пробації вважає доцільним покладення на останнього обов`язку виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок»

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 336 КК України. При цьому суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе із застосуванням ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч.3 ст. 76 КК України.

Вказаний вид покарання, за глибоким переконанням суду, є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та відповідатиме цілям покарання. Достатніх підстав для застосування статті 69 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

Судові витрати за провадженням відсутні.

Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлено.

Речові докази відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на іспитовий строк два роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, на ОСОБА_4 покласти обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_7