465/2235/25
1-кс/465/523/25
У Х В А Л А

24.03.2025 м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого із прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000223 від 17 березня 2025 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

встановив:

Старший слідчий ВРЗ СТ СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором про арешт майна.

Клопотання мотивує тим, що 16.03.2025 року у ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 16.03.2025 року близько 08:00 год. по АДРЕСА_1 виявлено труп гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Труп без видимих ознак насильницької смерті, скеровано в морг ЛОБ СМЕ. 16.03.2025 з метою фіксації та вивчення обстановки місця події, слідчим було проведено огляд місця події - а саме квартири АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено наступні речі: одну пару ключів до квартири АДРЕСА_3 та один магнітний ключ для входу у під`їзд. Крім цього, постановою слідчого вище перелічені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000223 від 17 березня 2025. Просить клопотання про накладення арешту задоволити.

В судове засідання учасники не з`явилися, належним чином повідомлені.

Оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1. ст.115 КК України (кримінальне провадження №0000223 від 17 березня 2025 року).

З матеріалів клопотання вбачається, що під час проведення досудового розслідування виникла необхідність у проведенні ряду слідчих дій, як наслідок необхідно накласти арешт на вилучене майно, яке є речовим доказом, з метою його збереження.

З долученої до матеріалів клопотання постанови про визнання речовими доказами приєднання речових доказів встановлено, що вилучені речі визнано речовими доказам у кримінальному провадженні.

Згідно з п.7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

У встановлений КПК України строк слідчий звернувся з даним клопотанням до слідчого судді.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2цього Кодексу.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч.2 ст.168 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1) ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік вилученого майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним таким майном. До клопотання мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Клопотання слідчого про арешт майна подано з додержанням вимог ст. 171 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий довів необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1ст. 173 КПК України).

При цьому слідчий суддя зауважує, що обставини і факти, викладені у матеріалах клопотання про арешт майна, можуть бути перевірені лише у ході розслідування кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що вказане у клопотанні майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і не застосування арешту вказаного майна може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а також те, що має значення речового доказу, стороною кримінального провадження, який звернувся з клопотанням, а тому клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173,175,309,369-372 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено в ході проведення огляду місця події, а саме квартири АДРЕСА_4 , під час якого виявлено та вилучено наступні речі: одну пару ключів до квартири АДРЕСА_3 та один магнітний ключ для входу у під`їзд, які упакований у спец пакет WAR0117757.

Заборонити на термін накладення арешту відчуження (реалізацію), фізичним та юридичним особам вказаного майна.

В порядку ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1