У Х В А Л А

10.04.2025 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 кримінальне провадження № 0003188, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алмати республіки Казахстан, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, утриманців не має, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 , представник потерпілого - адвокат ОСОБА_7

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження № 0003188, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 подав суду угоду про примирення, укладену 25.02.2025 між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 . Згідно з умовами угоди, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, беззастережно визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував потерпілому завдані кримінальним правопорушенням збитки в розмірі 207 500,00 грн. Сторони узгодили, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 грн, з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 3 роки.

Захисник у судовому засіданні просив угоду затвердити оскільки для цього існують усі визначені законом підстави. З приводу позиції прокурора, яка заперечує проти затвердження угоди, вважає, що у даному випадку прокурором не дотримано вимог ч. 7 ст. 469 КПК України щодо сприяння в затвердженні угоди.

Обвинувачений умови угоди підтвердив та просив її затвердити. Пояснив, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. На момент вчинення ДТП він не знав, що він постановою Печерського районного суду м. Києва притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про її існування він дізнався лише 02.10.2025, до того часу йому копія рішення не надходила, у нього тільки зараз зникло посвідчення водія з додатку «Дія» і висвітився штраф. У нього тоді був інший адвокат, який йому нічого не повідомляв, лише сказав, що подана апеляційна скарга і що він повідомить результат, але так і не повідомив. Про те, що він пропустив строк подачі апеляційної скарги не повідомляв. Наразі в Білоцерківському міськрайонному суду перебуває справа стосовно нього за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Крім цього, його у 2024 році ще двічі зупиняли за порушення п. 2.9 та 2.5 ПДР та складали протоколи за ст. 130 КУпАП, але провадження у справах закриті за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий та його представник просили затвердити угоду про примирення та надали заяву про відмову від заявленого цивільного позову.

Прокурор заперечила проти затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, зазначивши, що вид і міра покарання, який узгодили сторони, не відповідають інтересам суспільства з огляду на характер кримінального правопорушення та особу обвинуваченого. Обвинувачений 24.06.2024, тобто менш ніж за рік до вчинення кримінального правопорушення, притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім того, на даний час у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває справа стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судовий розгляд якої черговий раз відкладено до 22.04.2025. Зазначає, що відшкодування потерпілому шкоди в день судового засідання не можна розцінювати як добровільне відшкодування шкоди. Крім того, під час досудового розслідування не знайшла своє підтвердження пом`якшуюча обставина активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, тому така не зазначена в обвинувальному акті.

Вислухавши думку прокурора, потерпілого, його представника, обвинуваченого, його захисника та дослідивши характеризуючі дані на особу обвинуваченого, обвинувальний акт та угоду про примирення, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

За правилами ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

У відповідності до ст. 474 КПК України, після перевірки угоди на відповідність чинному законодавству, суд ухвалює рішення про затвердження угоди про визнання винуватості чи відмову у затвердженні у разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства .

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Вказане кримінальне правопорушення відноситься до злочинів проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що передбаченні розділом ХІ Кримінального кодексу України. Основним безпосереднім об`єктом злочину є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а його додатковим об`єктом - життя та здоров`я особи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», від 16.02.2021, з метою більш жорстокого дотримання учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, КК України доповнено ст. 286-1, санкція якої передбачає більш суворе покарання, ніж санкція ст. 286 КК України.

Так, санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає, покарання у виді штрафу від 51000,00 грн до 85000,00 грн, виправні роботи на строк до двох років, арешт на строк до шести місяців, обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, тоді як санкція ч.1 ст.286-1 КК України передбачає міру покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Таким чином, законодавцем виокремлено в окремий склад кримінального правопорушення порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з його підвищеною суспільною небезпечністю порівняно з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 286 КК України, для задоволення інтересу суспільства (публічного інтересу), який полягає у суворому покаранні осіб, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Як вже зазначалося вище, сторони угоди узгодили покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 51 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. (ч. 2 ст. 65 КК України).

Однак, визначене в угоді покарання явно не узгоджується із вимогами ст. 65 КК України та не враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, тому такі умови угоди не відповідають інтересам суспільства, у зв`язку з чим у затвердженні угоди про примирення необхідно відмовити.

Так, при визначенні міри покарання сторонами угоди про примирення не в повній мірі враховано істотні для даного кримінального провадження обставини, характер та тяжкість вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 діяння, зокрема, шкоду, завдану інтересам суспільства, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що, на думку суду, значною мірою підвищує його суспільну небезпечність, та особу обвинуваченого, який, хоча раніше не судимий та позитивно характеризується за місцем проживання, проте до вчинення кримінального правопорушення (29.09.2024), був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.9 ПДР України, а саме керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння постановою Печерського районного суду м. Києва від 24.06.2024 до стягнення у виді 17 000,00 грн штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами. Також сторонами угоди не враховано обставину того, що 15.09.2024 (за декілька днів до вчинення злочину) стосовно особи обвинуваченого складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР (відмова від проходження огляду на визначення стану сп`яніння). Станом на 10.04.2025 справа про адміністративне правопорушення за вказаним фактом перебуває на стадії судового розгляду (головуючий - суддя Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_9 )

За таких обставин, суд вважає, що узгоджене сторонами угоди про примирення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, де сторони перейшли до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в ч.1 ст.286-1 КК України, у виді штрафу в в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 грн, (що є мінімальним розміром, визначеним ч. 1 ст. 286 КК України за порушення правил безпеки дорожнього руху), з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, (що також є мінімальним строком зазначеним ч. 1 ст. 286-1 КК України), явно не відповідає вимогам ст. 65 КК України, тому що є занадто м`яким. Цим самим такі умови угоди суперечить інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке в подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Застосування занадто м`якого покарання за такого роду кримінальне правопорушення не сприятиме виправленню ОСОБА_3 та не сприятиме запобіганню вчиненню ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень, а навпаки породжуватиме уяву про безкарність таких дій та збільшення загрози для життя та здоров`я учасників дорожнього руху.

Слід звернути увагу, що в укладеній угоді про примирення сторони не вмотивували, яким чином щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку, що згідно з умовами угоди є обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України. Більше того, зі змісту обвинувального акту вбачається, що під час досудового розслідування не було встановлено такої пом`якшуючої покарання обставини як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що підтвердила прокурор в судовому засіданні під час розгляду питання про затвердження угоди про примирення.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, угода про примирення, укладена в рамках вказаного кримінального провадження, суперечить вимогам закону про кримінальну відповідальність в частині узгодженого сторонами покарання, внаслок своєї м`якості, зокрема ст.ст. 65, 69 КК України, не відповідає інтересам суспільства, а тому в силу вимог ч. 7 ст. 474 КПК України в її затвердженні слід відмовити та продовжити судовий розгляд у загальному порядку.

Також суд роз`яснює положення ч. 8 ст. 474 КПК України в тому, що повторне звернення з угодою з тим самим підозрюваним, обвинуваченим в одному кримінальному провадженні допускається одноразово у разі усунення підстав, на основі яких суд відмовив у затвердженні такої угоди. У разі повторної відмови судом у затвердженні угоди наступне звернення з угодою з тим самим підозрюваним, обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні не допускається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 474 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у затвердженні угоди про примирення, укладеної 25.02.2025 між потерпілим ОСОБА_6 за участі представника - адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника - ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0003188, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Продовжити розгляд кримінального провадження у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 14.04.2025 о 08:45 год.

Суддя ОСОБА_10