Справа № 405/1162/25
провадження № 1-кп/405/61/25
УХВАЛА

06.03.2025 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000061 від 08.01.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Первозванівка, Кіровоградської області, який має вищу освіту, одружений, має на утриманні малолітнього сина, депутатом будь-яких рад не являється, має статус учасника бойових дій, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації та займає посаду командира 2 піхотного відділення 2 піхотного взводу 2 піхотної роти у військовому званні «молодший сержант», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого на підставі ст.89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

прокурор під час підготовчого судового засідання подав письмове клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів із визначенням розміру застави не менше 50 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Мотивуючи своє клопотання прокурор зазначив, що метою та підставами обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка та потерпілого в даному кримінальному провадженні, вчиняти інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, тобто ризиками передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, на думку прокурора ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від суду, підтверджується ти, що злочин, який інкримінується ОСОБА_3 , є тяжким злочином, його санкція передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до семи років. У випадку засудження ОСОБА_3 за вчинення злочину, який йому інкримінується, останньому може бути призначене реальне покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися шляхом залишення місця свого проживання, маючи при цьому, всі можливості та засоби, так як не має стійких соціальних зв`язків у вигляді постійного місця проживання. У підтвердження наявності ризику незаконно впливу на потерпілого та свідка (п.3 ч. 1 ст.177 КПК України), прокурор у клопотанні вказав на те, що ризик впливу на свідків є не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом. На думку прокурора обвинувачений, достовірно знаючи місце перебування свідків у справі, шляхом погроз та іншими способами може незаконно впливати і схиляти останніх до надання неправдивих показів або відмови від показів. На думку сторони обвинувачення продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі стосовно осіб, які можуть давати викривальні та підтверджуючі його вину покази, будучи особою, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Крім того, прокурор зазначив, що відносно обвинуваченого з огляду на вищевикладене не може бути обрано інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти наведеним ризикам.

Прокурор під час підготовчого судового засідання підтримав клопотання та додав, що на даний час обвинувачений з 04.11.2024 самовільно залишив військову частину та вчинив інкримінований злочин будучі в СЗЧ, що відповідно посилює його суспільну небезпечність, та додатково підтверджує зазначені ним ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На даний час вони витребували у ДБР інформацію щодо вчинення обвинуваченим СЗЧ.

Захисник у підготовчому судовому засіданні не заперечував наявності ризиків, однак вважала, що запобігти їм може більш м`який запобіжний захід, тому вказав на необхідність змінити запобіжний захід на домашній арешт. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що обвинувачений має стійки соціальні зв`язки: одружений, має на утриманні малолітнього сина та постійне місце проживання. Крім того, захисник просив врахувати, що обвинувачений є військовослужбовцем, має статус учасника бойових дій та отримав поранення під час несення служби. Обвинувачений дійсно з 04.11.2024 року самовільно залишив частину, так як був декілька місяців без ротації на «нулі», тому хотів побачити свою сім`ю та пройти лікування.

Обвинувачений підтримав позицію захисника. Крім того, зазначив, що визнає свою вину в інкриміновану злочині. Підтвердив, що дійсно є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та з 04.11.2024 самовільно залишив частину, так як був декілька місяців без ротації на «нулі», тому хотів побачити свою сім`ю та пройти лікування у лікаря стоматолога. На запитання суду, чому навіть враховуючи обставини, що він зазначив як підставу вчинення СЗЧ, до свого затримання правоохоронними органами 08.01.2025, тобто на протязі більше двох з половиною місяців, не повернувся до військової частини обвинувачений конкретно пояснити не зміг.

Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали надані останніми, вважає, що тяжкість обвинувачення, яке була пред`явлене, а також існування ризиків, а саме: те, що обвинувачений може переховуватись від суду, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності; вчинити інші кримінальні правопорушення, дають суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри (обвинувачення) перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Суд враховує обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання та той факт, що існуючі та враховані при обранні запобіжного заходу ризики із врахуванням стадії судового провадження не зменшилися.

Сторона захисту на обґрунтування своєї позиції надала копії свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про народження сина обвинуваченого, характеристику з місця проживання та довідку про місце проживання, згідно яких ОСОБА_3 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Стороною захисту не надано підтвердження того, кому належить даний будинок та чи не заперечує власник проти перебування в даному домоволодінні обвинуваченого у разі зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Суд враховує, те що обвинувачений є військовослужбовцем, отримав поранення, є учасником бойових дій, однак, як сам підтвердив обвинувачений вчинив інкримінований злочин знаходячись у СЗЧ, тобто ухилився від військової служби більше двох місяців до його затримання правоохоронними органами. Відповідно самовільне залишення військової частини обвинуваченим підсилює ризик невиконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.

Суд вважає, що обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному запобіжному заході у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 відпала, не встановлено, підстав змінювати запобіжний захід останньому не вбачається, заявлені під час обрання та продовження запобіжного заходи ризики продовжують існувати. Обставин, які б давали підстави для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, не встановлено.

Отже, беручи до уваги характер та ступінь тяжкості злочину у вчиненні, якого обвинувачується ОСОБА_3 , а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується останній відноситься до категорії тяжких, вчинено умисно, що має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого на шістдесят днів.

Також, на переконання суду, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом, особисте зобов`язання чи порука, не забезпечить на початковому етапі судового провадження та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд зокрема при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Суд при визначенні розміру застави враховує стадію кримінального провадження, тяжкість кримінального правопорушення, його специфіку та фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який має статус учасника бойових дій, його майновий і сімейний стан, наявність на утриманні малолітньої дитини, його поранення, та вважає, що розмір застави підлягає зменшенню до 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. На переконання суду, такий розмір застави не є завідомо непомірним для обвинуваченого, та у разі її внесення, буде достатньою для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 197, 314-316, 369 КПК України, суд,

постановив:

клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів із визначенням розміру застави не менше 50 прожиткового мінімуму для працездатних осіб задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто з 06 березня 2025 року до 04 травня 2025 року включно.

Визначити заставу в розмірі 25 (двадцяти п`яти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 75 700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень, яка може бути внесена на рахунок отримувача №UA0002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області, , банк отримувача ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, призначення платежу: «застава за ОСОБА_3 по справі № 405/1162/25, провадження № 1-кп/405/61/25, Ленінський районний суд міста Кіровограда, із зазначенням анкетних даних особи, яка вносить заставу».

В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 до 04 травня 2025 року включно виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- здати на зберігання до відповідного територіального органу Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

В іншій частині клопотання прокурора відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до частин 8 та 10 статті 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився зокрема за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали визначити до 04 травня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6