Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/62/25
Провадження № 1-кп/644/471/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Харкові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 21 листопада 2024 року, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чернівці, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, нікого на утриманні не має, солдата, старшого розвідника снайпера (2 категорії) 2 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 по мобілізації, перебуваючи на посаді старшого розвідника снайпера (2 категорії) 2 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , в середині жовтня 2024 року, точну дату в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, поблизу населеного пункту Петропавлівка Куп`янського району Харківської області, точне місце в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим, діючи з прямим умислом, направленим на придбання бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знайшов у місці проведення бойових дій корпус ручної гранати GHO-1 з запалом до ручних гранат типу AF-11 та корпус ручної гранати М67 з запалом до ручних гранат типу М213, які став зберігати при собі. Після виходу з бойових позицій ОСОБА_4 помістив підсумок, в якому знаходились корпус ручної гранати GHO-1 з запалом до ручних гранат типу AF-11 та корпус ручної гранати М67 з запалом до ручних гранат типу М213, до свого рюкзаку, де у подальшому став зберігати вказані боєприпаси.

21.11.2024 року ОСОБА_4 , маючи при собі рюкзак, в якому знаходились корпус ручної гранати GHO-1 з запалом до ручних гранат типу AF-11 та корпус ручної гранати М67 з запалом до ручних гранат типу М213, об 11:00 годині попутним автомобілем вирушив з с. Шевченкове Куп`янського району Харківської області до м. Харкова на лікування.

21.11.2024 року о 12:40 годині ОСОБА_4 , маючи при собі рюкзак, в якому знаходились корпус ручної гранати GHO-1 з запалом до ручних гранат типу AF-11 та корпус ручної гранати М67 з запалом до ручних гранат типу М213, прибув до автостанції № 6 у м. Харкові, після чого зайшов до станції метро Індустріальна КП Харківський метрополітен, де у вестибюлі вказаної станції метро ОСОБА_4 зупинили співробітники поліції.

21.11.2024 року у період часу з 14:14 год. до 15:04 год. під час огляду місця події, у кімнаті поліції на станції метро Індустріальна КП Харківський метрополітен за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова, 291-М, співробітниками ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області виявлено та вилучено корпус ручної гранати GHO-1 з запалом до ручних гранат типу AF-11 та корпус ручної гранати М67 з запалом до ручних гранат типу М213, які ОСОБА_4 зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до матеріалів службового розслідування, солдат ОСОБА_4 під час несення служби у військовій частині НОМЕР_1 , факту нестачі корпусу ручної гранати GHO-1 з запалом до ручних гранат типу AF-11 та корпусу ручної гранати М67 з запалом до ручних гранат типу М213, не виявлено.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, а саме: незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , повністю розуміючи суть та зміст обвинувачення, будучи обізнаним зі змістом положень статті 63 Конституції України, надав пояснення, відповідно до яких боєприпаси знайшов на позиції, поклав їх у свій рюкзак, забувши про їх перебування у рюкзаку, 21.11.2024 року їхав до шпиталю для лікування, боєприпаси були вилучені працівниками поліції, щиро покаявся.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та не викликають в суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників кримінального провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому суд обмежився, допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч.1 ст.263 КК України, тобто незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог положень ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд у кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Чернівці, громадянин України, неодружений, з середньою освітою, на утриманні неповнолітніх дітей або осіб похилого віку не має, солдат, старший розвідник снайпера (2 категорії) 2 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги зазначені вище обставини, дані, що характеризують особу обвинуваченого, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення до скоєного злочину, щире каяття, суд вважає достатнім та необхідним призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст.263 КК України.

Зважаючи на приведені обставини, тяжкість правопорушення, особу обвинуваченого, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст. 75,76 КК України.

Саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Так, в справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.11.2024 накладено арешт на корпус ручної осколкової гранати М-67 з маркуванням на бічній поверхні: «GRENADE, HAND, FRAG, DELAY, M67 COMP B DAZ 20 M022-012», «TNS 18 E 026-0193132», корпус ручної осколкової гранати GHO-1 RDX, з маркуванням на бічній поверхні: «10 (у двох колах) 08-23», підривач до ручних осколкових гранат типу М-213 з маркуванням на спусковому важелі: «FUZE M213 NAM20K 039-002», підривач до ручних осколкових гранат типу AF-11 з маркуванням на спусковому важелі: «10 (у двох колах)», які були вилучені у військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , та які були визнані речовими доказами по зазначеному кримінальному провадженню.

Приймаючи до уваги, що вказане майно не відповідає ознакам майна, визначеним в ч.1 ст.96-2 КК України, як таке, що підлягає спеціальної конфіскації, суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч.4 ст.174 КПК України, скасувати арешт щодо зазначеного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Судові витрати в кримінальному провадженні № 0000050 від 21.11.2024 року за проведення Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України судової вибухово - технічної експертизи № CE-19/121-24/34914-ВТХ від 05 грудня 2024 року в розмірі 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) грн. 20 коп., судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-24/34936-Д від 28.11.2024 року в розмірі 3979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 50 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.11.2024 року на корпус ручної осколкової гранати М-67 з маркуванням на бічній поверхні: «GRENADE, HAND, FRAG, DELAY, M67 COMP B DAZ 20 M022-012», «TNS 18 E 026-0193132», корпус ручної осколкової гранати GHO-1 RDX, з маркуванням на бічній поверхні: «10 (у двох колах) 08-23», підривач до ручних осколкових гранат типу М-213 з маркуванням на спусковому важелі: «FUZE M213 NAM20K 039-002», підривач до ручних осколкових гранат типу AF-11 з маркуванням на спусковому важелі: «10 (у двох колах)».

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000050 від 21.11.2024 року, а саме: корпус ручної гранати GHO-1 з запалом до ручних гранат типу AF-11 та корпус ручної гранати М67 з запалом до ручних гранат типу М213, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області, -залишити на зберіганні у ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області, в порядку передбаченому постановою КМУ № 1104 від 19 листопада 2012 року «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиленням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393,395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова, протягом тридцяти діб з моменту проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Орджонікідзевському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок складено та надруковано в нарадчій кімнаті 03 лютого 2025 року в одному примірнику.

Головуючий