Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1959/23

Номер провадження: 1-кп/511/58/25

05.03.2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 (дистанційно),

обвинуваченого - ОСОБА_4 (дистанційно),

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000251 від 19.10.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великодолинське, Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді стрільця ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ :

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вказане клопотання, в обґрунтування якого прокурор зазначив, що ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді стрільця ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 49,58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 16.09.2022 приблизно о 09 год. 00 хв. самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації підрозділу ВЧ НОМЕР_1 , який на той час дислокувався за адресою: АДРЕСА_2 (більш точне розташування не вказується у зв`язку із введенням на території України воєнного стану), перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконання обов`язків з військової служби до 15 год. 00 хв. 02.06.2023, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обвинувачений ОСОБА_4 тривалий час переховувався від суду, тим самим перешкоджав проведенню судових засідань, що унеможливило прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Метою та підставами поданого клопотання про тримання під вартою є необхідність забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, перешкоджати проведенню судового розгляду іншим чином та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто ризикам, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стислий виклад позиції учасників розгляду клопотання.

Прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Обвинувачений та захисник просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Висновки суду за результатами розгляду клопотання.

Частина 1 статті 177 КПК України регламентує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положенння частини другої статті 177 КПК України визначають, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Пункт четвертий частини 2 статті 183 КПК України визначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція частини 5 статті 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та відповідно до статті 12 КК України за класифікацією відноситься до тяжкого злочину.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кембел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до практики ЄСПЛ за статтею 5 ЄКПЛ обгрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наразі стороною обвинувачення доведена наявність ризиків, передбачених диспозицією статті 177 КПК України, а саме:

-обвинувачений може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, тривалий час обвинувачений ухилявся від явки до суду, ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.12.2023 року був оголошений у розшук; з урахуванням тяжкості кримінальної відповідальності, яка йому загрожує, у тому числі має змогу безперешкодно вибути поза межі території України, зокрема тієї, що перебуває під повним контролем Уряду України, змінити місце проживання.

-незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки їх покази є визначальними у даному кримінальному провадженні, а обвинувачений може вчинити тиск на них, враховуючи зв`язки між ними. Разом з тим, з метою укриття своєї злочинної діяльності може впливати на зазначених осіб, щоб ті утримались від явки до суду. ОСОБА_4 є військовослужбовцем, та у зв`язку із покладеними на нього обов`язками військової служби має доступ до зброї, що може призвести до її використання для впливу на свідків та шляхом залякування та погрозою застосування насильства. При цьому ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, так як обвинувачений знайомий зі свідками, знає де останні несуть службу та проживають, а тому обвинувачений, перебуваючи на свободі, шляхом залякування, погроз чи вмовляння може вплинути на свідків для того, щоб останні змінили свої покази у кримінальному провадженні.

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на нього, як на обвинуваченого у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу;

- вчинити інше правопорушення, може вчиняти тиск на свідків з якими ніс службу, особи яких відомі йому та відомі їх адреси мешкання, оскільки є співслужбовцями.

Суд вважає необхідним зазначити, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених диспозицією статті 177 КПК України.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що злочин, передбачений частиною 5 статті 407 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 має підвищену суспільну та національну небезпеку, оскільки вчинення вказаного злочину створює загрозу для безпеки держави у сфері оборони та має безпосередній вплив, оскільки ефективно дати відсіч агресору та здійснювати оборону країни без військовослужбовців неможливо.

При цьому, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Відповідно до частини восьмої статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Разом з цим, згідно практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Під час розгляду можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, врахувавши підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд прийшов до висновку, що прокурором доведено про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, аніж тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави у межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 1 січня 2025 року) з покладенням обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України.

Вказаний розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буте завідомо непомірним для нього.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 314, 315 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 (шістдесят) днів - до 03 травня 2025 року включно.

Виконання ухвали покласти на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Одночасно визначити розмір застави у межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 1 січня 2025 року) в сумі 181 680,00 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-не відлучатися з Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

-утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Визначити строк дії обов`язків у разі внесення застави - до 03 травня 2025 року (включно).

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1