1Справа № 335/4624/23 1-кп/335/227/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000116 від 30.03.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, неодруженого, який малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2023, близько 13 год. 07 хв. ОСОБА_5 , знаходячись на території АЗС «Шелл» за адресою: вул.Перемоги, буд.74, в м.Запоріжжі, в ході конфлікту з ОСОБА_4 , що виник на ґрунті раптових неприязних відносин, діючи з прямим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, наніс останній один удар долонею правої руки в скроневу ділянку лівої половини обличчя, чим відповідно до висновку експерта №495п від 24.05.2023 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження: в ділянці зовнішнього кута лівого ока синець із набряком м`яких тканин, садна у лівих виличній та скроневій ділянках, що кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, що кваліфікується як вчинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що наприкінці березня 2023 року вона на своєму автомобілі Lexus білого кольору їхала по вул.Перемоги у м.Запоріжжя та заїхала на заправку «Шелл» аби заправити свій автомобіль. Коли вона заїхала на заправку та почала виходити з автомобіля до неї підійшов ОСОБА_5 та почав нецензурно виражатися в її бік казавши при цьому те, що вона його підрізала на дорозі та наніс удар рукою в ліву сторону обличчя. Після чого вона вдарила ногою по його автомобілю. Потім ОСОБА_5 наніс удар рукою у праву частину її обличчя та почав наносити їй чисельні удари по тулубу. Також ОСОБА_5 зламав ліве бокове дзеркало її автомобіля. Після чого він сів в автомобіль та залишив місце події. Вона повідомила про дану подію поліцію та звернулася до лікарні.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не погодився з показами наданими потерпілою у судовому засіданні та зазначив про те, що частково визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин викладених в обвинувальному акті, зокрема нанесенні одного удару потерпілій ОСОБА_4 , проте не погоджується з висновком експерта з приводу того, що його удар міг завдати травмуючої дії та відповідно завдати потерпілій легких тілесних ушкоджень, зазначивши наступне.

Так, 29 березня 2023 року приблизно о 12 год. 50 хв. він, разом зі своєю знайомою ОСОБА_7 , їхав за кермом автомобіля Chevrolet Aveo по вул.Перемоги у м.Запоріжжі у напрямку заправки «Шелл». В районі зупинки громадського транспорту «Козак Палац» автомобіль Lexus білого кольору створив на дорозі аварійну ситуацію, підрізавши його, в результаті чого він мало не потрапив у ДТП, після чого на великій швидкості автомобіль Lexus залишила місце події. Йому вдалося уникнути ДТП та він поїхав далі. Проїхавши Вознесенівський ринок, він побачив, як схожий автомобіль повернув на заправку «Шелл». Він також заїхав на заправку та зупинився поряд з даним автомобілем. Він вийшов з автомобіля та підійшов до водія, який стояв біля автомобіля аби з`ясувати причину такої поведінки водія на дорозі, проте у відповідь почув лише мат, образи та погрози. Перебуваючи у підвищеному емоційному стані, долонею правої руки він вдарив потерпілу ОСОБА_4 по обличчю, яка, в свою чергу, вдарила по автомобілю, яким він керував, зламавши дзеркало. Після чого він також намагався зламати дзеркало автомобіля, яким вона керувала, проте йому це не вдалося. Після чого він сів в автомобіль та по поїхав з місця події.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що працює оператором заправочної станції «Шелл» по вул.Перемоги у м.Запоріжжі. ОСОБА_4 постійно заправляється на заправці де він працює. У теплу пору 2023 року, у денний час, він знаходився біля сьомої колонки та заправляв автомобіль. Гуляєва на автомобілі Lexus білого кольору приїхала на заправочну станцію до третьої колонки аби заправитися. До четвертої колонки зі зворотної сторони під`їхав ОСОБА_5 на автомобілі Шевроле Авео темного кольору та почав нецензурно виражатися у бік ОСОБА_4 .. Після чого вдарив її рукою по обличчю, а вона у відповідь нанесла удар ногою по його машині. ОСОБА_5 також наніс удар по машині та ще декілька разів по обличчю ОСОБА_9 . Після чого сів до автомобіля та поїхав.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що навесні 2023 року вона разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 їхала на автомобілі Chevrolet Aveo чорного кольору по вул.Перемоги у м.Запоріжжі у бік П`ятої міської лікарні. За кермом автомобіля був ОСОБА_5 . Вона сиділа на передньому пасажирському сидінні. Біля ОСОБА_11 їх підрізав автомобіль Lexus білого кольору. Вона була у шоковому стані та попросила ОСОБА_12 зупинитися. Аби заспокоїтися вони заїхали на заправку «Шелл» де побачили автомобіль, який їх підрізав. ОСОБА_5 підійшов до водія аби дізнатися, що трапилось. На запитання ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , яка керувала даним автомобілем, нічого не відповіла, а лише почала нецензурно виражатися у його бік та бити руками та ногами їх автомобіль. Після чого ОСОБА_5 сів в автомобіль та вони поїхали з місця пригоди. ОСОБА_5 не постійно був в полі її зору, проте вона не бачила щоб ОСОБА_5 наносив удари потерпілій ОСОБА_9 .

Щодо показів потерпілої ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 наносив їй чисельні удари по тулубу суд ставиться критично, оскільки надані потерпілої покази, в частині нанесення їй ударів по тулубу, спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом події, з якого вбачається, що удари по тулубу ОСОБА_4 ОСОБА_5 не наносив. В іншій частині вони не викликають у суду жодних сумнівів щодо перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на заправочній станції «Шелл» та нанесення останнім удару в обличчя ОСОБА_4 .

Щодо показів свідка ОСОБА_8 про те, що після того, як ОСОБА_5 наніс удар по машині, останній ще декілька разів вдарив ОСОБА_4 по обличчю, суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом події, з якого вбачається, що після того, як ОСОБА_5 наніс удар по машині ОСОБА_4 , він наніс лише один удар по обличчю ОСОБА_4 .. В іншій частині вони не викликають у суду жодних сумнівів щодо перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на заправочній станції «Шелл» та виникнення між ними конфліктної ситуації.

Щодо показів свідка ОСОБА_10 про те, що коли ОСОБА_5 підійшов до потерпілої ОСОБА_4 , яка почала нецензурно виражатися у його бік та бити руками та ногами їх автомобіль після чого ОСОБА_5 сів в автомобіль та вони поїхали з місця пригоди та вона не бачила щоб ОСОБА_5 наносив удари потерпілій ОСОБА_4 , суд ставиться критично, оскільки, як зазначила у судовому засіданні сама свідок ОСОБА_10 , ОСОБА_5 не постійно був в полі її зору. Щодо показів свідка з приводу нанесення ударів саме руками та ногами ОСОБА_4 по їх автомобілю суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом події, з якого вбачається, що удар по їх автомобілю був нанесений ОСОБА_4 один, а саме ногою, після того, як ОСОБА_5 наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_4 . В іншій частині вони не викликають у суду жодних сумнівів щодо перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на заправочній станції «Шелл» та виникнення між ними конфліктної ситуації.

Суд вважає покази потерпілої та свідків належними та допустимими доказами на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Окрім цього, винуватість ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України також доводиться дослідженими безпосередньо в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

витягом з ЄРДР кримінального провадження №0000116 від 30.03.2023, з якого вбачається, що 29.03.2023 до ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення зі служби 102, про те, що 29.03.2023, приблизно о 13:07, за адресою: м.Запоріжжя, вул.Перемоги, на АЗС Шелл, невідомий чоловік наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.1 ст.125 КК України;

рапортом зареєстрованим в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Відділом поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області 29.03.2023 за № 6477, з якого вбачається, що 29.03.2023 о 13:07 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 29.03.2023 о 13:07 за адресою: Вознесенівський район м.Запоріжжя, вул.Перемоги, буд.74, АЗС Шелл, заявницю щойно побили на АЗС Шелл, невідомий чоловік на авто;

висновком експерта №495п від 24.05.2023, з якого вбачається наступне. 1. Під час судово-медичної експертизи у ОСОБА_4 , 1958 р.н. були виявлені наступні тілесні ушкодження: 1.1. В ділянці зовнішнього кута лівого ока синець із набряком м`яких тканин, садна у лівих виличній та скроневій ділянках, як кожне окремо, так і у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження у відповідності до пп. 2.3.2б, 2.3.5. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6: П. 2.3.2. «Правила...» Легке тілесне ушкодження може бути таким, що: Б) не спричинило зазначених наслідків. П. 2.3.5. «Правила...» Легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначною стійкої втрати працездатності, - це ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів. 1.2. Пошкодження капсульно-зв`язувального апарату лівого гомілковостопного суглобу, пошкодження зв`язкового апарату лівого надп`яткового суглобу (нерівномірне розширення суглобової щілини) кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я у відповідності до пп. 2.3.2.а, 2.3.3. «Правила...»: П. 2.3.2. «Правила...» Легке тілесне ушкодження може бути таким, що: А) спричинило короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності; П. 2.3.3. «Правила...» Короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день). 1 3 «Струс головного мозку?», на теперішній час не може бути оцінений з точки зору ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, через те, що він не був підтверджений спостереженням спеціалістами у динаміці, згідно п.4.13. «Правила...» Судово-медичному експерту належить утриматись від встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у випадках - Невизначеності клінічної картини чи недостатнього клінічного і лабораторного обстеження потерпілого. 2. Всі вищевказані тілесні ушкодження утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого предмета (предметів). 3. Морфологічні характеристики тілесних ушкоджень не суперечать давності травми вказаній у постанові та зі слів постраждалої. 4. Для встановлення можливості травмування ОСОБА_4 за конкретним механізмом необхідно надання в розпорядження експертів матеріалів (пояснень, протоколів допиту чи слідчого експерименту), де зафіксований досліджуваний механізм;

висновком експерта №882/к від 29.05.2023, з якого вбачається наступне. 1. Під час судово-медичної експертизи («Висновку експерта» №495п від 03.04.2023) у ОСОБА_4 , 1958 р.н. були виявлені наступні тілесні ушкодження: 1.1. В ділянці зовнішнього кута лівого ока синець із набряком м`яких тканин, садна у лівих виличній та скроневій ділянках; 1.2. Пошкодження капсульно-зв`язувального апарату лівого гомілковостопного суглобу, пошкодження зв`язкового апарату лівого надп`яткового суглобу. Виявлені тілесні ушкодження утворилися за механізмом тупої травми, від дії тупого предмета (предметів). Мінімальна кількість травматичних впливів, що відобразилися у вигляді тілесних ушкоджень на тілі потерпілої - два (в ліву частину голови (обличчя), в ділянку нижньої частини лівої ноги). Згідно протоколу огляду відеозапису від 03.04.2023р.: «... провів перегляд відеозапису який записаний на DVD-R диск, на моніторі «Hewlett-Packard» («НР») за допомогою програми «Play with МРС-НС», про що на підставі ст.223 КПК України складено дійсний протокол. В ході огляду відеозапису встановлено, що запис проведено за допомогою камер відео нагляду, що знаходяться на вулиці АЗС «Шелл», розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Перемоги, 74. При перегляді відео на (фото № 1) на відео зазначено 03-29-2023 та час 12.07:33 на відеозапису видно, як ОСОБА_5 наніс удар правою рукою в ліву половину обличчя в скроневу та вушну частину ОСОБА_4 . При перегляді відео на (фото №2) на відео зазначено 03-29-2023 та час 12:07:37 на відеозапису видно, як ОСОБА_5 наніс удар лівою рукою в праву половину обличчя в скроневу та вушну частину ОСОБА_4 ». Зважаючи на збіг за локалізацією травматичного впливу (у ліву частину обличчя (голови), характер травмуючого предмета (частини руки людини діють як тупий предмет) кількість травматичних впливів (один) слід вважати за можливе утворення тілесних ушкоджень, вказаних у пп. 1.1. даних підсумків, за механізмом, який відобразився на наданому відеозаписі. Будь-яких тілесних ушкоджень в ділянці голови праворуч у постраждалої не зафіксовано. 3. За даними з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_4 від 30.03.2023: «... я повернулась на АЗС «ШЕЛЛ», яка розташована по вул.Перемоги до третьої колони та вийшла з автомобіля, та в цей час спереду остановився автомобіль Шевроле те саме яке хотіло мене підрізати на дорожній смузі... З нього вийшов чоловік близько 40 років та в мою сторону почав виражатися ... та кулаком правої руки наніс мені удар по голові в область щелепи та вух, я підшатнулась та підвернула ногу ліву, потім правою ногою я вдарила по його автомобілю та розбила праве зеркало заднього виду. Після чого даний чоловік наніс мені удар кулаком лівої руки в область голови в праву сторону, а саме в щелепу та вухо. ...». За даними з додаткового протоколу допиту потерпілої ОСОБА_4 від 01.05.2023р.: «... з водійських дверей вискочив чоловік та направився до мене, я в цей час виходила із свого автомобіля щоб направитись до каси, невідомий чоловік перегородив мені дорогу та почав на мене кричати та ображати мене що я старая потім нецензурна лайка в мій адрес потім сказав (ти мені переїхала дорогу), та різко, наніс мені удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, я в свою чергу правою ногою вдарила по колесу автомобіля «Шевроле» ногою, чоловік в свою чергу побачивши це, знову направився до мене та наніс мені удар кулаком лівої руки в праву частину обличчя, та ще удар правої руки по спині…». Зважаючи на збіг за локалізацією травматичного впливу (у ліву частину обличчя (голови)), характер травмуючого предмета (частини руки людини діють як тупий предмет) кількість травматичних впливів (один) слід вважати за можливе утворення тілесних ушкоджень, вказаних у пп. 1.1. даних підсумків, за механізмом який відобразився на наданому відеозаписі. Не виключається можливість утворення тілесного ушкодження, вказаного у пп. 1.2., за механізмом на який вказала потерпіла - внаслідок підгортання ноги. Будь-яких тілесних ушкоджень в ділянці голови праворуч не зафіксовано;

протоколом огляду відеозапису від 03 квітня 2023 року, який було проведено у період часу з 10 год. 00 хв. до 10 год. 40 хв. 03.04.2023 та фототаблицями до нього, а також відеозаписом, який був безпосередньо досліджений у судовому засіданні, згідно якого т.в.о. дізнавача сектору дізнання ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області було проведено перегляд відеозапису, який записаний на DVD-R диску у ході якого було встановлено, що на відео видно, як ОСОБА_5 наніс удар правою рукою в ліву половину обличчя в скроневу та вушну частину ОСОБА_4 ;

висновком судово-психіатричного експерта №489 від 06.11.2024 та відповіддю Запорізької філії судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» №1034/22 від 31.12.2024 відповідно до яких ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розладів психічної діяльності не виявляв та не виявляє на теперішній час. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує.

Також у судовому засіданні було допитано судово-психіатричного експерта ОСОБА_13 , яка пояснила процедуру проведення експертизи, зокрема те, що нею, як експертом, досліджувалася уся медична документація наявна в матеріалах кримінального провадження, та безпосередньо проводилось обстеження самого ОСОБА_5 .

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Також, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, з 08.03.2022 по 18.03.2022 перебував на стаціонарному лікуванні, діагноз: гострий поліморфний розлад з симптомами шизофренії, неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, у суду відсутні відомості про його офіційне працевлаштування, раніше не судимий.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 попросив пробачення у потерпілої ОСОБА_4 за не чоловічий вчинок, проте зазначив, що його дії були спровоковані діями самої потерпілої. З відповіді потерпілої вбачається, що вона не пробачила обвинуваченого зазначивши про те, що з часу подій пройшло майже два роки, досить тривалий час кримінальне провадження перебуває на розгляді у суді і за цей час обвинувачений не вжив жодних заходів аби залагодити свою провину.

Суд зазначає про те, що ОСОБА_5 не надає критичної оцінки своїм діям, не засуджує їх, не розкаюється у вчиненому, оскільки намагається перекласти свою провину у вчиненні кримінального правопорушення на потерпілу.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Відповідно до положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

З урахуванням фактичних обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, враховуючи відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, суд вважає за доцільне, призначити ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.125 КК України в межах санкції статті, а саме у виді громадських робіт, оскільки такий вид кримінального покарання, на думку суду, є справедливим та співмірним, а також достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На думку суду, покарання у виді штрафу у розмірі передбаченому ч.1 ст.125 КК України, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, не буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Покарання у виді виправних робіт суд позбавлений застосувати відносно ОСОБА_5 , оскільки у суду відсутні відомості про офіційне працевлаштування ОСОБА_5 . Як зазначив у судовому засіданні ОСОБА_5 він працює старшим інспектором з охорони громадського порядку ЗМР, проте суду відповідних доказів надано не було, оскільки, як він зазначив, це може зашкодити його роботі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 250 000,00 грн., завданої кримінальним правопорушенням, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до вимог статті 129 цього Кодексу за результатами розгляду позову суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За приписами ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди суд зазначає наступне.

Так, в обґрунтування розміру матеріальної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. позивач посилається на те, що нею було витрачено 16 900,00 грн. на придбання та встановлення лівого бокового дзеркала її автомобіля Lexus, яке було зламане ОСОБА_5 29.03.2023, приблизно о 13 год. 07 хв. на території АЗС «Шелл» за адресою: вул.Перемоги, буд.74, в м.Запоріжжі.

На підтвердження понесених витрат ОСОБА_4 було надано копію товарного чеку від 01.06.2023 на придбання лівого дзеркала у зборі на автомобіль Lexus СТ200Н вартістю 16 900,00 грн., а також копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на Lexus СТ200Н, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до якого ОСОБА_4 є його власником.

ОСОБА_5 було подано відзив на позовну заяву у якому останні просить суд відмовити у задоволені позову в частині стягнення з нього матеріальної шкоди, оскільки ОСОБА_4 не надала жодних доказів на підтвердження того, що дзеркало було зламане та не підлягало ремонту, вартості дзеркала (висновку експерта автотоварознавця).

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, предметом доказування у спорі про відшкодування матеріальної шкоди є факт її заподіяння та її розмір.

Так, ОСОБА_4 зазначає про те, що ОСОБА_5 їй була заподіяно матеріальну шкоду, яка виразилась у тому, що ОСОБА_5 зламав ліве дзеркало її автомобіля Lexus СТ200Н.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_4 не надала жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_5 зламав ліве дзеркало її автомобіля Lexus СТ200Н.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису с камери спостереження на заправці Шелл вбачається, що дійсно ОСОБА_5 вчиняв активні дії відносно лівого дзеркала автомобіля Lexus СТ200Н, проте коли ОСОБА_5 залишив місце події, ліве дзеркало автомобіля Lexus СТ200Н було на місці та на відео не зафіксовано його пошкодження.

Надана ОСОБА_4 копія товарного чеку від 01.06.2023 на придбання лівого дзеркала у зборі на автомобіль Lexus СТ200Н вартістю 16 900,00 грн., свідчить лише про те, що нею було придбано нове дзеркало, проте це жодним чином не доводить того, що воно було зламане ОСОБА_5 .

З урахуванням того, що ОСОБА_4 не було надано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 пошкодив ліве дзеркало її автомобіля Lexus СТ200Н, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила.

Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілій моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує роз`яснення пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, враховуються вимоги розумності і справедливості, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Позиваючись до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди, потерпіла ОСОБА_4 посилається на те, що події які відбулися на АЗС «ШЕЛ» набули публічного розголосу в м.Запоріжжі та в подальшому мали для неї дуже негативні моральні та психологічні наслідки. Досить тривалий час вона лікувалася, проходила чисельні обстеження, неодноразово зверталася до лікарів. У неї на обличчі з`явилися набряки та синці, турбували головні болі та постійна нудота. Раніше, за 40 років роботи в Запорізькій колегії адвокатів вона жодного разу не була на лікарняному, за винятком тільки коли народжувала дитину. Більше 20 дні перебувала на лікарняному. Весь цей час їй доводилось зривати розгляд судових справ, в яких вона приймала участь. Вона була вимушена відмовити ряду нових клієнтів в зустрічі з ними та подальшої роботи. В цей час вона не отримувала ніякої матеріальної винагороди. Також їй було дуже соромно, що її будь-де можуть побачити з припухлим обличчям та синцем на оці, а саме під час відвідування медичних закладів, лікарень її знайомі та клієнти, яких в неї за час роботи адвокатом дуже багато (що не один раз трапилось). Під час перебування на лікарняному їй неодноразово телефонували її знайомі та друзі з питаннями що в неї трапилося. Їй було дуже соромно та неприємно розповідати про цю ситуацію. Крім неможливості в цей час працювати, приватно спілкуватися з клієнтами, надавати їм належну правову допомогу, вона була вимушена відмовитися від спілкування з рідними та близькими людьми (від яких вона вимушена була скривати дійсність подій, які з нею трапилися, щоб в них не виник стрес), а також їй довелося відмовитися від звичного способу життя - пересування містом на своєму автомобілі, як водій, відвідування закладів громадського харчування (кафе, ресторанів), навіть продукти харчування їй купували та привозили до дому друзі, також довелося відмовитися від відвідування спортивних заходів.

ОСОБА_5 було подано відзив на позовну заяву у якому він зазначив про те, що частково визнає позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн., оскільки на його думку, враховуючи характеру та тяжкість тілесних ушкоджень заподіяних ним ОСОБА_4 вважає, що останній було спричинено моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн.

З урахуванням вищезазначеного, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить із вимог ст. 23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000, 00 грн. такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин при яких було спричинено ОСОБА_4 моральну шкоду, ступінь вини обвинуваченого, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань і яка на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпіла отримала внаслідок неправомірних дій обвинуваченого.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням підлягають частковому задоволенню та з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 5 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 128, 369, 373, 374, 376, 615 КПК України суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 5 000 (п`яти тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом з камери відеоспостереження на АЗС Шелл долучений до матеріалів кримінального провадження ЄУ № 335/4624/23 залишити в матеріалах кримінального провадження ЄУ № 335/4624/23.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1