Справа № 711/3101/24
Провадження № 1-кп/539/68/2025
УХВАЛА
Іменем України
11 лютого 2025 року м.Лубни
Колегія суддів Лубенського міськрайонного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канів, Черкаської області, громадянина України, українця, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 306, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Канів, Черкаської області, громадянки України, українки, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 306, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Канів, Черкаської області, громадянина України, українця, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , мешканця АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 306, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,
ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_5 , мешканця АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 306, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця смт. Олександрівка, Вознесенського району, Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_7 , мешканця АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_5 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Полтава, громадянки України, зареєстрованої в АДРЕСА_9 , мешканки АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_6 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_7 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 311 КК України,
ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_12 , мешканця АДРЕСА_13 , РНОКПП НОМЕР_8 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця смт. Голоби, Ковельського району, Волинської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_14 , мешканця АДРЕСА_15 , РНОКПП НОМЕР_9 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 311 КК України,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженки смт. Велика Писарівка, Великописарівського району, Сумської області, громадянки України, зареєстрованої в АДРЕСА_16 , мешканки АДРЕСА_17 , РНОКПП НОМЕР_10 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженця м. Лисичанськ, Луганської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_18 , мешканця АДРЕСА_19 , РНОКПП НОМЕР_11 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, -
У С Т А Н О В И Л А :
29.01.2025 до суду надійшло клопотання ОСОБА_23 від 28.01.2025, в якому він просив повернути йому тимчасово вилучене майно 25.04.2023 працівниками ДБР під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_20 , як майно, яке було визнано речовими доказами і на яке не було накладено арешт, при цьому відсутня ухвала слідчого судді, що надавала б дозвіл на проведення обшуку, а саме:
мобільний телефон Xiaomi Redmi Model 2003J15S6 з карткою пам`яті МісrоSD у чохлі чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_12 ІМЕІ: НОМЕР_13 ;
банківські карти № НОМЕР_14 (золота універсальна ПриватБанку), № НОМЕР_15 (карта для виплат ПриватБанку), № НОМЕР_16 (золота карта для виплат ПриватБанку);
грошові кошти в сумі 10 600 доларів США;
грошові кошти в сумі 1 050 Євро;
записник-книжка з чорновими записами.
В судове засідання ОСОБА_23 не з`явився, в клопотанні просив розглянути за його відсутності (у випадку неможливості прийняти участь у судовому засіданні).
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки аналогічні клопотання неодноразово розглядалися колегією суддів і в їх задоволенні було відмовлено.
Колегія суддів з`ясувавши думку прокурора, дійшла такого висновку.
Кримінальний процесуальний закон України не містить окремого положення, яке визначає випадки та наслідки зловживання процесуальними правами. Водночас, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвала від 07.02.2022 у справі № 266/108/22, від 07.11.2022 у справі № 757/9655/22-к, та ін.).
Отже, відсутність визначеного законом переліку зловживань процесуальними правами учасників кримінального провадження, не означає, що такі зловживання не можуть бути встановлені судом або слідчим суддею під час здійснення правосуддя, а особи які їх вчиняють не зазнають негативних наслідків своєї поведінки.
З урахуванням завдань кримінального провадження та з огляду на визначені процесуальним законом повноваження, суд, слідчий суддя може визнати зловживанням процесуальними правами будь-які дії, які мають відповідну спрямованість.
Як свідчить судова практика, серед найпоширеніших видів зловживань учасниками кримінального провадження своїми процесуальними правами є дії, що полягають у поданні клопотання, скарги для вирішення питання, яке вже вирішено судом або слідчим суддею, за відсутності інших підстав або нових обставин чи доказів.
У постанові Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначається, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати існування випадків зловживання процесуальними правами. Водночас слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, заявлення клопотань, скарг, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.
Заборона зловживання правами закріплена і у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до ЄСПЛ є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок - позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника. У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються не в Конвенції, а в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом ЄСПЛ в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.
Так, у рішенні від 13.10.2020 по справі «Kovaleva v. Russia» ЄСПЛ зазначив про те, що неповна, а отже, оманлива інформація є зловживанням правом на подання заяви, особливо якщо інформація стосується самої суті справи. Суд дійшов до висновку, що поведінка заявниці, яка не повідомила про важливі та відомі їй обставини справи, суперечила меті права на індивідуальне звернення, як це передбачено у ст. 34 Конвенції, а отже, заява є неприйнятною (схожі висновки відображені у рішеннях: Poznanski and Others v. Germany від 03.07.2007, і Hadrabova and Others v. the Czech Republicвід 25.09.2007).
З урахуванням можливості використання практики ЄСПЛ як джерела права в Україні, колегія суддів вважає, що такі підходи у питанні протидії процесуальним зловживанням мають бути сприйняті і у судовій практиці України.
Оскільки зловживання правом не становить собою правопорушення, його наслідком повинно бути переважно не застосування відповідних санкцій національними судами, а відмова у захисті права, яке спрямоване на зловживання.
ОСОБА_23 неодноразово звертався з клопотаннями про повернення майна, вилученого під час обшуку, проведеного 25.04.2023 слідчим Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань на підставі ч.3 ст. 233 КПК України за адресою: АДРЕСА_20 .
Так, ухвалами Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.10.2024, 13.11.2024, 09.01.2025 в задоволенні клопотань ОСОБА_23 відмовлено.
Тобто, заявник вчетверте звертається з клопотанням про повернення майна без зазначення нових суттєвих обставин.
Отже, встановлене судом у цій справі зловживання заявником своїми процесуальними правами на звернення до суду з клопотанням про повернення майна полягає у поданні аналогічного клопотання для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності нових суттєвих обставин, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення вказаного клопотання без розгляду.
Керуючись ст.ст. 2, 315, 372 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Клопотання ОСОБА_23 про повернення вилученого майна залишити без розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 12 лютого 2025 року о 08 год. 30 хв.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3