Справа № 404/3215/25
Номер провадження 1-кс/404/1015/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року місто Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, внесене у кримінальному провадженні №0000401, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Березине, Тарутинський район, Одеська область, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.Суть клопотання.

Старший слідчий в особливо важливих справах Третього слідчого відділу

(з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням у даному кримінальному провадженні про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб, визначивши розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000401 від 28.03.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 315-РС від 04.11.2024 солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено на посаду солдата резерву 1 резервного взводу 12 запасної роти військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №352

від 17.12.2024 ОСОБА_4 з 17.12.2024 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_2 , а також визнано таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Таким чином, станом на 17.12.2024 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу, та приступив до виконання військового обов`язку проходження військової служби.

ОСОБА_4 , 01.01.2025, будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізаціїна посаді солдата резерву 1 резервного взводу 12 запасної роти військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно в порушення вимог ст.ст. 2, 11, 16-17, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України,ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, самовільно залишив розташування 12 запасної роти військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 та, перебуваючи в різних місцях, ухилявся від проходження військової служби до 02.04.2025, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 5 ст. 407 КК України.

Під час досудового розслідування 02.04.2024 було складено і в порядку ст. 278 КПК України вручене ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує повідомленням військової частини про вчинення кримінального правопорушення, матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини, іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, - можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду; можливість незаконно впливати на свідків; можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

ІІ. Позиції сторін.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити посилаючись на обставини викладені в ньому. При прийнятті рішення по даному клопотанню просив врахувати положення ч. 8 ст. 176 КПК України та те, що підозрюваний вже намагався покинути межі України, підтвердження цього наявні в матеріалах клопотання.

Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечив, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Щодо себе вказав, що зареєстрований та проживає, за адресою: АДРЕСА_1 у житлі належному матері. Не одружений, офіційно не працевлаштований, має на утриманні матір (66 років). Групи інвалідності не має, має проблеми з хребтом, проходив лікування в психіатричній лікарні. Рухомого, нерухомого майна у власності не має, як і накопичень.

Захисник підтримав позицію підзахисного, вважає недоведеними прокурором ризики визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на наявність міцних соціальних зв`язків у його підзахисного, як то наявність постійного місця проживання та реєстрації, наявність на утриманні матері похилого віку, а також відсутність судимостей, просив застосувати до свого підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вказав, що ОСОБА_4 покинув самовільно місце дислокації військової частини, оскільки має проблеми зі здоров`ям, а командування не змогло йому забезпечити належного лікування.

ІІІ. Кримінально-процесуальне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка, мотиви та висновки слідчого судді

Слідчим суддею встановлено, що третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000401 від 28.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

02.04.2025 складено і в порядку ст. 278 КПК України ОСОБА_4 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації самовільно залишив місце несення служби та, перебуваючи в різних місцях, ухилявся від проходження військової служби до моменту його затримання 02.04.2025, тобто останній так і не повернувся до розташування військової частини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Harav. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши докази, надані прокурором в обґрунтування поданого клопотання, слідчий суддя вважає їх достатніми для висновку, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у об`ємі як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи з критеріїв "розумної підозри", тобто наявності фактів та іншої інформації, яка могла б переконати неупередженого спостерігача в тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри на ранній стадії досудового розслідування на переконання слідчого судді підтверджується на підставі досліджених копій документів, які долучені до клопотання, зокрема: матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини, іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності, протоколами допиту свідка, іншими матеріалами долученими до матеріалів клопотання.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведені ризики, на які він посилається в клопотанні.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким, санкцією даної частини статті передбачено позбавленням волі на строк від 5 до 10 років.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушеннях, офіційно не працевлаштований, рухомого, нерухомого майна у власності не має, як і накопичень, проте має вік 33 роки, раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, за його неспростованих доводів має на утриманні матір похилого віку, відтак сталість соціальних зв`язків можна вважати доведеною.

Однак, наявність сталих соціальних зв`язків не стала стримуючим фактором від вчинення тяжкого кримінального правопорушення в умовах воєнного стану.

Так, існує реальний ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як у разі направлення до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_4 йому може загрожувати позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, то ж він розуміє про необхідність відбуття реального покарання у разі визнання його винуватим. Крім того, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 ніде офіційно не працює, джерела доходу не відомі.

На території України триває військова агресія з боку російської федерації, що часто створює невизначеність на кордонах України та позбавляє насамперед прикордонну службу України можливості здійснювати належний контроль за всією ділянкою державного кордону, отже, і пропуск громадян через кордон із дотриманням відповідних порядку та правил.Тип паче, в матеріалах клопотання наявний протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 331980 від 24.02.2025, відповідно до якого ОСОБА_4 вчинив адміністративе правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КупАП, зокрема, 24.02.2025 намагався незаконно перетнути кордон України.

Тому, з урахуванням встановленого, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом (п.1 та п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України).

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Тобто, прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризику, визначеного п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення проти порядку несення військової служби в період дії воєнного стану, що об`єктивно вказує на можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень, зокрема,продовжувати нез`являтися на військову службу, а тому такий ризик є актуальним на даний час.

Також слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, має місце реєстрації та мешкання, неодружений, а також те, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних, що поточний стан його здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства.

Обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою,в умовах воєнного стану не гарантує унеможливлення продовження ОСОБА_4 злочинної діяльності, навіть у разі перебування під цілодобовим домашнім арештом, оскільки за відсутності належного контролю зі сторони правоохоронних органів, з огляду на віддаленість місця проживання підозрюваного від слідчого органу, може знову спробувати перетнути кордон України.

За наведених обставин в сукупності слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є неможливим, оскільки не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам на цій стадії досудового розслідування, а тому слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання і вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що сама по собі тяжкість вчиненого злочину, не є підставою для задоволення клопотання, проте у сукупності з іншими обставинами є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню з обранням відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Доводи сторін у справі та їх позиція не надали підстав для можливості застосування особистого зобов`язання, оскільки обрання такого запобіжного заходу не забезпечить в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування, не може бути застосована, так як в ході розслідування даного провадження встановлено, що осіб які б могли взяти ОСОБА_4 на поруки не встановлено.

Оскільки підозрюваний не вказав на можливість внесення застави, зазначаючи про відсутність накопичень, як і не вказав на осіб, які можуть внести кошти, застава, як самостійний вид запобіжного заходу не може бути застосована.

Отже, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може бути застосовано до ОСОБА_4 .

Враховуючи обставини провадження, слідчий суддя вважає, що у провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню з обранням відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 16 год. 30 хв. 02.04.2025.

Щодо запропонованого слідчим розміру застави.

При прийнятті рішення по даному клопотанню слідчий суддя враховує положення ч. 8 ст. 176 КПК України, відповідно до якого під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого ЗУ від 24.02.2022 року «2102-ІХ», воєнний стан запроваджується із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Таке рішення ухвалено у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану», який відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2119-IX (реєстр. №7168) продовжено строк дії воєнного часу в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб; в подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ, Указами Президента України військовий стан продовжувався, який діє і на даний час.

Відповідно до абз. 3 ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, проте це є право, а не обов`язок слідчого судді.

Відтак, відповідно до положення ч. 5 ст. 182, ч. ч. 3-4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, беручи до уваги суспільну небезпеку кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , його особу, матеріальний стан, слідчий суддя приходить до висновку щодо визначення застави у розмірі 90 840 гривень, що відповідає 30 прожитковим мінімумам для працездатних осіб та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України.

При визначенні суми застави, слідчим суддею враховується, що застава для особи не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища її та її родини - це не покарання. Застава лише має забезпечити виконання особою (підозрюваним) процесуальних обов`язків на час досудового розслідування чи судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що встановлення надто великого розміру застави відсуває на другий план досягнення його мети - забезпечення процесуальної поведінки особи, зокрема забезпечення явки підозрюваного, уникнення інших ризиків визначених ст. 177 КПК України.

При цьому, при визначенні розміру застави, слідчий суддя зважує не лише на обсяг повідомленої підозри та можливість настання тяжких наслідків для конкретної особи, однак і виходить з тих позицій Європейського Суду, відповідно до яких застава повинна визначатися даними про особу, щодо якої обирається застава, її особистістю, добробутом, іншими ознаками, тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися.

Керуючись ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне у разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки визначені цією нормою права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали та тримання під вартою ОСОБА_4 , визначити з 16-30 год. 02.04.2025 до 16-30 год. 31.05.2025 включно.

Визначити розмір застави в сумі 90 840 гривень, яка може бути внесена: рахунок отримувача №UA0002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області, , банк отримувача ДКСУ м. Київ, код банку отримувача МФО 820172, призначення платежу: застава за ОСОБА_4 .

З моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти у разі внесення застави останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі внесення суми застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 до 31.05.2025 виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному проваджені або будь-якою особою визначеною слідчим, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою, у цей же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Кіровського ОСОБА_1

районного суду

м.Кіровограда