Єдиний унікальний номер 448/1781/24
Провадження № 1-кп/448/244/24
В И Р О К

Іменем України

30.12.2024 місто Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 15.07.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Годині,Мостиського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, який має на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

1. 14 липня 2024 року приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в с. Шегині, по вул. Дружби, Яворівського району, Львівської області, поблизу гуртівні «Напої та тютюн» під час раптово виниклого конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, умисно наніс декілька ударів долонею правої руки в область обличчя та голови ОСОБА_6 , схопив за праву руку потерпілої та тримаючи за кисть стискав її, надалі наніс удар лівою ногою в ділянку гомілки потерпілої зліва, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а саме: синець на правій кисті та синець в ділянці лівої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення:

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

ІІ. Позиція учасників

2. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому кримінальному проступку визнав повністю та підтвердив обставини, що наведені у обвинувальному акті. У вчиненому розкаявся, просив не застосовувати суворої міри покарання. Згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без дослідження доказів, якими підтверджуються встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також згідний із встановленими обмеженнями оскарження вироку за результатами розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні.

3. Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, підтвердила фактичні обставини справи, наведені в обвинувальному акті.

ІV. Оцінка Суду.

4. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненому кримінальному проступку визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, та, роз`яснивши їм положення КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме: про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

5. Суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням документів, які характеризують обвинуваченого, як особу.

6. Показання обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального проступку, добровільності та істинності його позиції.

7. Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

8. Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення.

9. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

10. Враховуючи показання обвинуваченого, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, Суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за частиною першою статті 125 КК, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

11. Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі поза розумним сумнівом.

V. Призначення покарання.

12. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

13.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

14. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття, а також повне та беззастережне визнання вини обвинуваченим.

15. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

16. Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

17. Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

18. Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується те, що такий раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, розкаявся у вчиненому, висловив жаль з приводу вчиненого діяння, його стан здоров`я на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, роль у скоєному кримінальному проступку та поведінку до і після вчинення кримінального проступку.

19. З огляду на викладене, та, враховуючи позицію прокурора, який просив призначати покарання для обвинуваченого у вигляді штрафу, потерпіла не заперечила проти призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку та погоджується з думкою державного обвинувача про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання саме у виді штрафу, в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

20. Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст.69 КК України, суд не вбачає.

21. Суд приходить до переконання, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

22. Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

23. Цивільний позов по справі не заявлявся.

24. Процесуальні витрати по справі відсутні.

25. Питання про долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

26. Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався і підстави для його обрання відсутні.

З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

у х в а л и в :

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

2.Зобов`язати ОСОБА_3 сплатити штраф у місячний строк з моменту набрання чинності цим вироком та повідомити про сплату штрафу, шляхом надання відповідного документу.

3. Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

4. Речовий доказ: диск, на якому знаходиться відео з камер спостереження залишити при матеріалах кримінального провадження.

5. Процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

6. Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

7. Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

8. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

9. Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

10. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

11. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду виготовлений та підписаний в нарадчій кімнаті 30.12.2024.

Суддя ОСОБА_7