Справа № 127/1871/25
Провадження №11-сс/801/97/2025
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ОСОБА_8

підозрюваного в режимі відеоконференції ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_9 - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2025 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кандалакша Мурманської області Російської Федерації, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 27 ч. 5 191 ч. 3, 27 ч. 5 191 ч. 5, ст. 209 ч. 2 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Згідно матеріалів кримінального провадження № 0001255 внесеного до ЄРДР 23.09.2021 ОСОБА_9 оголошено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч. 5 191 ч. 3, 27 ч. 5 191 ч. 5, ст. 209 ч. 2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 та застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 39 (тридцять дев`ять) днів з моменту затримання, тобто до 14 години 20 хвилин 24 лютого 2025 року (відповідно до протоколу затримання), в межах строку досудового розслідування.

Одночасно визначено ОСОБА_9 , заставу в розмірі 880 123 (вісімсот вісімдесят тисяч сто двадцять три) гривні, в разі внесення якої підозрюваний може бути звільнений з-під варти з одночасним покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що в судовому засіданні прокурором доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та при цьому на переконання слідчого судді застосування менш суворих запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних рішень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі захисників підозрюваного ОСОБА_9 - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2025 року. Просять постановити ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в нічну пору доби, а також зменшити розмір застави до 242280 гривень.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що ухвала слідчого судді є незаконна, винесена з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, прокурором під час судового розгляду не доведені обставини для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, також вказують, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, до затримання офіційно працював, проживав з цивільною дружиною та двома її доньками. Визначений розмір застави є непомірний для підозрюваного.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисників, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Підозрюваний ОСОБА_9 та його захисники адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційних скарг з підстав викладених в ній та просили задовольнити їх в повному об`ємі

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги захисників підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне.

Висновки слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Стосовно обґрунтованості підозри, суд зазначає, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України у разі затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення.

При цьому в кримінальному процесуальному розумінні існує відмінність між обґрунтованістю та доведеністю висунутої підозри, в тому числі на підставі достатніх, допустимих та достовірних доказів.

Так, у справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст.5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень".

Зі змісту ж оголошеної підозри в достатній мірі можна дійти висновку, що ОСОБА_9 може бути причетний до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Стосовно ж наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з клопотання слідчого та матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч. 5 191 ч. 3, 27 ч. 5 191 ч. 5, ст. 209 ч. 2 КК України, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, яке становить значну суспільну небезпеку.

Таким чином, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, його наслідків, тяжкості імовірного покарання за злочини, по яким оголошено підозру, особи підозрюваного, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_9 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Стосовно ж доводів апеляційних скарг захисників в частині неправильного визначення застави суд зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

За визначенням, що міститься у ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Застава в жодному разі не виконує функції покарання особи або ж відшкодування збитків, адже обрання цього заходу не означає доведення її вини, натомість її розмір повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в такому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Кримінальний процесуальний закон саме на слідчого суддю (суд) покладає обов`язок під час визначення розміру застави перевіряти, чи він не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою вона може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану.

Таким чином необхідно виокремити обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу у вигляді застави та визначенні її розміру, серед яких: спосіб життя наприклад, періодичність перетину кордону, наявність у підозрюваного соціальних зв`язків поза межами країни тощо; сім`я та особи на утриманні для призначення застави суд обов`язково повинен врахувати наявність на утриманні непрацездатних осіб або дітей; наявність або відсутність у підозрюваного постійного місця роботи або законних джерел доходу (розмір офіційної заробітної плати, надходження від дивідендів, депозити в банках тощо); житло наявність у підозрюваного власного житла або такого, яке він законно орендує.

За приписами ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Застосовані загальні принципи щодо обґрунтування тримання підозрюваного під вартою та визначення розміру застави наведені, зокрема, в рішенні у справі «Корбан проти України» від 04 липня 2019 року, де йдеться про те, що гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти. Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави.

Також у рішенні у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022 (заява 23312/15) Суд вважав, що, зосереджуючись на розмірі шкоди, не здійснивши ретельної оцінки всіх відповідних факторів, у тому числі її спроможність сплатити визначений розмір застави, і відсутність задовільного пояснення, чому застава була визначена у такому надзвичайно великому розмірі, національні суди не дотрималися зобов`язання навести відповідне та достатнє обґрунтування для своїх рішень про визначення розміру застави, як вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. При цьому за приписами п. 2, ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як убачається з ухвали слідчого судді, останнім визначено заставу в розмірі 880 123 (вісімсот вісімдесят тисяч сто двадцять три) гривні та ця сума визначена виходячи виключно з розміру майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Проте з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи підозрюваного та його майнового стану на переконання апеляційного суду достатнім розміром застави для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кримінальним процесуальним законом може бути 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень.

Також з метою забезпечення кримінального провадження суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2025 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 27 ч. 5 - 191 ч. 3, 27 ч. 5 - 191 ч. 5, 209 ч. 2 КК України скасувати через істотні порушення кримінального процесуального закону.

Клопотання слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 27 ч. 5 - 191 ч. 3, 27 ч. 5 - 191 ч. 5, 209 ч. 2 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 24 лютого 2025 року.

Одночасно визначити ОСОБА_9 заставу в сумі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень, в разі внесення якої підозрюваний може бути звільнений з-під варти.

У випадку внесення застави підозрюваним або іншим заставодавцем відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки:

-прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

-не відлучатися з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання чи роботи;

-утриматись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, визначеними слідчим чи прокурором;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: