Єдиний унікальний номер судової справи 462/1030/25
Номер провадження 1-кп/462/308/25
УХВАЛА

про відмову у затвердженні угоди

(про визнання винуватості)

15 квітня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Львові угоду про визнання винуватості подану у кримінальному провадженні № 0000086 від 10.01.2025 року відносно ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 313 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

І. Рух справи в суді.

11.02.2025 року (вх. № 3327) з Пустомитівської окружної прокуратури у Залізничний районний суд м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000086 від 10.01.2025 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 313 КК України, до якого долучено реєстр матеріалів досудового розслідування, розписку про отримання обвинуваченим копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, інформаційна довідка, угода про визнання винуватості (а.с. 1, 2-5, 6-12, 13, 14-16, 17-20).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю ОСОБА_1 (а.с. 21).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.02.2025 року справу призначено до підготовчого судового розгляду (а.с. 22).

ІІ. Формулювання обвинувачення.

2.1. Щодо обставин кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 313 КК України.

ОСОБА_4 , діючи умисно, незаконно, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів, який передбачений законодавством України, вчинив дії, які посягають на порядок обігу, а саме у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23.06.2023 року, через мережу «Інтернет» діючи умисно вчинив незаконне придбання обладнання, призначеного для виготовлення психотропних речовин обіг яких обмежено, в тому числі «амфетаміну», а саме: скляний посуд, ваги, блендер, пластикові каністри, зіп-пакети, колби, які зберігав у приміщенні кухні та гаражу, що розташовані по вул. Космонавтів, домоволодіння 21 с-ще Рудне Львівського р-ну Львівської обл., які 17.07.2024 року в ході проведення обшуку були вилученні працівниками поліції.

2.2. Правова кваліфікація кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні обладнання, призначеного для виготовлення психотропних речовин, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 313 КК України.

2.3. Щодо обставин кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 307 КК України.

ОСОБА_4 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення, за рахунок виготовлення, здійснив виготовлення амфетаміну обіг якого заборонено та розфасування у 3 зіп-пакети, масою по 0, 2302 грам, 0, 1283 грам, 0, 1551 грам з метою його подальшого збуту, які зберігав за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 .

2.4. Правова кваліфікація кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному зберіганні психотропних речовин з метою збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

ІІІ. Щодо поданої угоди про визнання винуватості.

Так, 10.02.2025 року між прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000086 від 10.01.2025 року, з одного боку, та обвинувачений у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, з участю захисника ОСОБА_5 на підставі ст. 468, 469, 470, 472 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), на стадії досудового розслідування, у службовому кабінеті Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області, за адресою: Львівська обл., м. Пустомити, вул. Шевченка, 3, уклали угоду про визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 313 КК України (а.с. 17-20).

У змісті угоди, у тому числі вказано, що при укладенні такої враховуються наступні обставини, передбачені ст. 470 КПК України, а саме:

1) обвинувачений надав та зобов?язується і надалі надавати максимальне сприяння у проведенні кримінального провадження щодо нього.

2) ОСОБА_4 інкримінуються нетяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 313 КК України, санкція якого визначена у вигляді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк, а також тяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 307 КК України, санкція якого визначена у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років;

3) з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, тяжкості кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання;

4) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження;

5) у кримінальному провадженні відсутній потерпілий і вчиненим обвинуваченим злочином завдана шкода лише державним та суспільним інтересам;

Також зазначено, що обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду повністю визнає свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язується:

-беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні;

-співпрацювати зі стороною обвинувачення у викритті вчинених ним, кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 313 та ч. 1 ст. 307 КК України

З огляду на вказане сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 , з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, тяжкості кримінального правопорушення, наявності обставин, що пом?якшують покарання (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину), а тому досягають згоди, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 313 КК України у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік;

-за ч. 1 ст. 307 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 70 КК України, призначити остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 75 КК України сторони узгоджують звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов?язки. Тривалість іспитового строку та обов?язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Так, сторони узгоджують клопотати перед судом щодо застосування до ОСОБА_4 обов?язків, визначених ст. 76 КК України.

IV. Позиція учасників справи.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні, просив суд про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між ним та ОСОБА_4 10.02.2025 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні, просив суд про затвердження поданої угоди про визнання винуватості від 10.02.2025 року, не заперечив проти призначення йому узгодженого покарання.

Окремо зазначив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні, просив суд про затвердження поданої угоди про визнання винуватості від 10.02.2025 року.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження щодо можливості затвердження вказаної угоди, які вважали за необхідне затвердити угоду і призначити узгоджену сторонами міру покарання, перевіривши зміст такої угоди від 10.02.2025 року, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються її підстави, перевіривши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

V. Застосоване судом законодавство.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468-475 КПК України. Особливості кримінального провадження на підставі угод визначено главою 35 КПК України.

Статтею 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Приписами ж ст. 470 КПК України закріплено, що прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини: ступінь тяжкості та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

У ст. 472 КПК України також закріплено, що в угоді зазначається обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце). Дотримання цього положення має на меті забезпечення завдань кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких бере участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається із положень ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Пункт 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» визначає, що якщо угоди (незалежно від її виду) досягнуто під час досудового розслідування, після виконання процесуальних дій, передбачених ст. 290, 291 КПК України, складений слідчим та затверджений прокурором обвинувальний акт разом із підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.

Відповідно до п. 18 зазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК України; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

VІ. Мотиви та висновки суду.

Так, серед іншого суд враховує також, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, періодично здійснює неофіційну діяльність з перевезення пасажирів (таксування), що не підтверджено документально, наркотичних засобів не вживає, на обліку у наркологічному диспансері не перебуває. Окремо обвинувачений повідомив суду про те, що здійснював виготовлення психотропних речовин для власного використання.

Суд приймає до уваги, що в угоді про визнання винуватості серед інших обставин зазначається беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення (обов`язкова складова змісту угоди).

Тобто, укладення угоди стає можливим лише за умови беззаперечного визнання обвинуваченим своєї винуватості, а його добровільні показання замінюють характер істини у цьому провадженні та доцільність використання інших засобів для її встановлення. У такому випадку основним є беззастережне визнання вини, добровільність якого є головною умовою процедури судового провадження на підставі угоди.

Окрім цього, умови угоди повинні відповідати інтересам суспільства.

Кримінальне правопорушення є суспільно небезпечним діянням, за яке закон передбачає кримінальне покарання. У зв`язку із цим, законодавець, перед, укладенням угоди про визнання винуватості, зобов`язав прокурора врахувати наявність суспільного інтересу у викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

У зв`язку із цим, у ст. 472 КПК України також закріплено, що в угоді зазначається обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце). Дотримання цього положення має на меті забезпечення завдань кримінального провадження.

Суд звертає увагу на те, що в угоді про визнання винуватості не передбачено наявності суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо існує очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Як зазначалося вище, угодою про визнання винуватості, окрім беззастережного визнання обвинувачення, передбачено обов`язок ОСОБА_4 надавати максимальне сприяння у проведенні кримінального провадження щодо нього.

З урахуванням цього, суд вважає на необхідне зазначити наступне.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування є стадією кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта.

Частиною 1 ст. 476 КПК України визначено, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Отже у випадку затвердження угоди про визнання винуватості судом, обвинувачений зобов`язаний протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення співпрацювати зі стороною обвинувачення у викритті вчинених ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 313 КК України.

Проте, зважаючи на те, що обвинувачений не усвідомлює які дії він має вчинити на виконання вказаного обов`язку, а суд не встановив обставин за котрих останній може виконувати такий обов`язок, так як досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено направленням до суду обвинувального акта, а прокурором не доведено, що існують інші кримінальні провадження щодо ОСОБА_4 у яких досудове розслідування триває, у зв`язку із чим вбачається очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, що є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Також, при визначенні покарання сторони не в повній мірі врахували істотні для відповідного кримінального провадження обставини, зокрема те, що:

- вчинення такого злочину становить загрозу для життя і здоров`я людей, і ці дії вчинено свідомо, що значною мірою підвищує суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень;

- є занадто м`яким, що суперечить інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке у подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Тому суд враховуючи вказане вважає необхідним зазначити, що на даний час у державі спостерігається тенденція до зростання кількості наркозалежних, зокрема молоді, збільшення смертності населення та зріст злочинності внаслідок вживання наркотичних засобів, тому одним з основних напрямків державної політики є активізація роботи правоохоронних органів щодо своєчасного виявлення, припинення, знешкодження, а також справедливого покарання осіб, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин (у тому числі незаконним придбанням та зберіганням обладнання, призначеного для виготовлення психотропних речовин, а також зберіганням психотропних речовин з метою збуту).

Застосування неадекватного м`якого покарання вочевидь породжуватиме в осіб уяву про безкарність таких дій, що матиме наслідком збільшення подібних діянь та збільшення загрози для життя та здоров`я населення.

За наявності однієї з підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, або за наявності кількох підстав у їх сукупності суд зобов`язаний відмовити у затвердженні угоди.

Угода не є обов`язковою для суду. Суд вправі не затвердити угоду, якщо має обґрунтовані сумніви щодо відповідності угоди вимогам закону, фактичним обставинам справи або сумніви стосовно справедливості запропонованої в угоді міри покарання чи юридичній кваліфікації діяння.

Суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, не вбачає законних підстав для її затвердження.

Таким чином, судом встановлено, що в угоді не наведено достатніх підстав для її затвердження, а тому судове провадження слід продовжити в загальному порядку.

З урахуванням ч. 7 ст. 474 КПК України, у разі відмови у затвердженні угоди досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

На підставі наведеного та керуючись ст. 369, 372, 468-474, 532 КПК України, суд -

постановив:

У затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000086 від 10.01.2025 року, укладеної 10.02.2025 року між прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_4 з іншого боку, про визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 313 КК України відмовити.

Судове провадження у кримінальному провадженні № 0000086 від 10.01.2025 рокупро обвинувачення ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 313 КК України продовжити у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1