Справа № 204/3938/25
Провадження № 1-кс/204/1045/25
УХВАЛА

Іменем України

09 квітня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000005 від 03.02.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Дніпропетровську, громадянка України, з вищою освітою, працюючої на посаді заступника завідувача Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000005 від 03.02.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000005 від 03.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно Закону України «Про нотаріат» правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, Закон України «Про нотаріат», інші законодавчі акти.

При здійсненні нотаріальних дій приватний нотаріус наділений повноваженнями видавати і засвідчувати документи, які надають права і покладають обов`язки, в тому числі і по розпорядженню та управлінню майном, виконуючи таким чином адміністративно-господарські функції. Відповідно до статті 42 Закону України «Про нотаріат» в редакції від 15.03.2006 (далі - Закон) та пункту 12 Наказу № 20/5 від 03.03.2004 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» в редакції від 28.12.2006 (далі - Інструкція) вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від посадових осіб підприємств, установ і організацій або направлення документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Відповідно до статті 42 Закону та пункту 13 Інструкції не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Установлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів. Відповідно до статті 44 Закону та пункту 14 Інструкції у разі наявності у нотаріуса сумнівів щодо поданих документів він може витребувати від цієї юридичної особи, державного реєстратора, органів доходів і зборів, інших органів, установ та фізичних осіб додаткові відомості або документи. Нотаріус при посвідченні правочинів, вчиненні інших нотаріальних дій за участю уповноваженого представника встановлює його особу відповідно до вимог статті 43 Закону, а також перевіряє обсяг його повноважень. Згідно зі статтею 49 Закону та пункту 31 Інструкції нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень. Відповідно до пункту 36 Інструкції нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Згідно з пунктом 42 Інструкції нотаріусу подається довіреність або інший документ, що надає повноваження представникові. Дійсність довіреності перевіряється нотаріусом за допомогою Єдиного реєстру довіреностей, за винятком довіреностей, які складено за кордоном з участю іноземних властей або які від них виходять, за умови їх легалізації уповноваженими органами. Без легалізації такі довіреності приймаються нотаріусами у тих випадках, коли це передбачено законодавством України, міжнародними договорами, в яких бере участь Україна. За результатами перевірки дійсності довіреності (її дубліката) виготовляється витяг з Єдиного реєстру довіреностей, який додається до примірника правочину, що залишається у справах нотаріуса. Так, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , представляючи інтереси ОСОБА_7 на підставі довіреності, прийшов на прийом до державного нотаріуса Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_5 , з приводу вступу в спадщину ОСОБА_7 . Так, 27.03.2025 у невстановлений в ході досудового розслідування час ОСОБА_6 , знаходячись в службовому кабінеті ОСОБА_5 , який розташований за адресою: місто Дніпро, вул. Робоча, 22а, надав необхідні документи для оформлення спадщини останній, а в свою чергу ОСОБА_5 , надала ОСОБА_6 реквізити для оплати державного мита за нотаріальні послуги, повідомивши, що вказані послуги будуть коштувати 10 000 грн. В подальшому, ОСОБА_5 , з метою протиправного особистого збагачення, шляхом отримання неправомірної вигоди для себе, діючи умисно, запропонувала ОСОБА_6 надати їй неправомірну вигоду сумі 10 000 гривень, за проведення реєстраційних дій, пов`язаних з переоформленням права власності на об`єкт нерухомості, з можливістю сплати авансу у сумі 5000 гривень на її власну банківську картку. Після чого ОСОБА_6 , 07.04.2025 о 10:50 сплатив у банкоматі за нотаріальні послуги на розрахунковий рахунок, який належить ОСОБА_5 № НОМЕР_1 неправомірну вигоду у розмірі 5000 грн. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 09.04.2025 15:23 годині, під час особистої зустрічі, під час проведення співробітниками Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту перебуваючи за адресою м. Дніпро, вул. Робоча, 22а, діючи як державний нотаріус Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, отримала від ОСОБА_6 раніше обумовлену другу частину неправомірної вигоди у розмірі 5 000 грн , за вчинення реєстраційних дій, а саме: оформлення спадщини на 2 частки квартири (1/3 та 1/3 частини). Своїми умисними діями, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.368-4 КК України, а її дії виразились у вимаганні та одержанні нотаріусом, яка провадить професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.368-4 КК України З урахуванням викладеного, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вимаганні та одержанні нотаріусом, яка провадить професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, що кваліфікується за ч. 4 ст. 368-4 Кримінального кодексу України 09.04.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України. Підозра відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України підтверджується та обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення від 27.01.2025; постановою про залучення особи до конференційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій від 12.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 ; Повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 09.04.2025.; Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України від 09.04.2025 року; протоколом про результати проведення негласної слідчої розшукової дії а саме аудіо-відео контролю особи; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 27.03.2025; протоколом огляду речей від 27.05.2025 року; іншими наявними в матеріалах доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування. Крім того, із врахуванням критеріїв обґрунтованості підозри, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах

«Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, які їй інкримінуються, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України. Аналізуючи зібрані докази, орган досудового розслідування приходить до висновку про наявність фактів та відомостей, які вказують на те, що саме ОСОБА_5 , причетна до скоєння вищевказаного злочину. Також, проаналізувавши матеріали даного кримінального провадження, приходжу до висновку про доцільність обрання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як матеріали кримінального провадження містять вагомі докази про вчинення останньою тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1,3,4 ч. 1ст. 177 КПК України та в п. 2,4,5 ст.178 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваної у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, що підозрювана ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: Можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 8 років з конфіскацією майна. В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрювана ОСОБА_5 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене ним кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до особливо тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі від чотирьох до восьми років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. Досудове розслідування як процедура, пов`язана з притягненням особи до відповідальності, не є статичною, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки такої особи, адже співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі робить цей ризик достатньо високим. Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, такі дії спрямовані на переховування останньої є цілком вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Крім того, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24.02.2022 враховуючи, що Дніпропетровська область значно наближена до кордонів територія яких, визначена статусом тимчасово окупованою територію, остання може покинути території Дніпропетровської області та України. Можливість незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні. Органом досудового розслідування із врахуванням того факту, що ОСОБА_5 відомі особисті дані та місце проживання свідка у даному кримінальному провадженні, а тому є всі підстава вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу як на свідків, з боку підозрюваної або її знайомих, підлеглих, з метою перешкоджання їх з`явлення, шляхом залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди за надання неправдивих свідчень на свою користь, в тому числі знаходячись на свободі може інформувати та скеровувати дії та показання вказаних осіб. Крім того, на даний час слідчим планується призначити судово технічну експертиза документів, з метою встановлення достовірності предмету вказаного злочину неправомірної вигоди у розмірі 5 000 грн. ОСОБА_5 інкримінується саме у вимаганні та одержанні нотаріусом, яка провадить професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, що дає змогу незаконно впливати на них шляхом погроз та вмовлянь з метою схилення свідків до зміни показів або відмови від показів, що у свою чергу зашкодить вирішенню завдань кримінального судочинства, та перешкоджатиме ефективному, повному, всебічному та неупередженому розслідуванню. Аналогічним чином ОСОБА_5 зможе впливати і на інших на цей час недопитаних у кримінальному провадженні свідків, відомості стосовно яких в порядку ст. 222 КПК України не підлягають розголошенню. Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. Крім того не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі. Можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказаним ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваної, приходжу до обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, спрямованих як на уникнення відповідальності, так і на певні вчинки, які будуть підставою для затягування до вчинення певних процесуальних дій процесуальних дій так і судового розгляду. ОСОБА_5 з метою перешкоджання досудовому розслідуванню також зможе підшуковувати осіб, які нададуть вигідні для неї показання. У тому числі, ОСОБА_5 з використанням свого службового становища, може підробити або знищити документи, які мають суттєве значення для повного, об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального провадження. Крім того, враховуючи що суворість призначеного покарання є суттєвим елементом при оцінюванні повторного вчинення злочину, а тому у досудового розслідування є неспростовні підстави вважати, що у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, експертів та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, суспільну небезпеку в діях підозрюваного, приходжу до висновку, що в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваної ОСОБА_5 таких як: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, існує реальна загроза переховування його від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на свідків, експертів, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не призведуть до забезпечення нормальної поведінки підозрюваної та виконанню процесуальних рішень у кримінальному провадженні. Вказані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, а враховуючи те, що такі запобіжні заходи як: - особисте зобов`язання; - застава; - домашній арешт; не зможуть зашкодити підозрюваному уникнути від органу досудового розслідування, оскільки базуються лише на суб`єктивному відношенні підозрюваної до необхідності виконання покладених на неї обов`язків, а - особиста порука не може бути застосована до ОСОБА_5 з урахуванням відсутності осіб, які заслуговують на довіру. У випадку засудження ОСОБА_5 за вчинення тяжкого злочину, до неї може бути застосовано покарання у виді реального позбавлення волі від 4 до 8 років, з конфіскацією майна. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Таким чином, відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного. Вивченням особи підозрюваної на даний час встановлено, що вона працездатна, тяжкими захворюваннями не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено. На думку органу досудового розслідування та прокурора застава навіть у максимальному розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Крім того, корупція являє собою величезну загрозу правовим нормам, демократії, правам людини, об`єктивності та соціальній справедливості, перешкоджає економічному розвиткові та ставить під загрозу стабільність демократичних інститутів та етичних норм суспільства (абзац 2 Угоди про створення групи держав по боротьбі з корупцією (GRECO) від 05.05.1998). Корупція загрожує правопорядку, демократії та правам людини, руйнує належне управління, чесність та соціальну справедливість, перешкоджає конкуренції та економічному розвиткові і загрожує стабільності демократичних інститутів і моральним засадам суспільства (абзац 5 преамбули Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS 173) від 27.01.1999, ратифікованої Законом України № 252-V від 18.10.2006). Корупція породжує серйозні проблеми і загрози для стабільності й безпеки суспільств, що підриває демократичні інститути й цінності, етичні цінності й справедливість та завдає шкоди сталому розвитку й принципу верховенства права. Випадки корупції, пов`язані з великими обсягами активів, які можуть складати значну частку ресурсів держави, ставлять під загрозу політичну стабільність і сталий розвиток цих держав (абзаци 2 та 4 преамбули до Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції від 31.10.2003, ратифікованої Законом України № 251-V від 18.10.2006). Все наведене, вказує на те, що випадок із ОСОБА_5 становить значно вищий ступінь суспільної небезпеки в діях останнього, а також враховуючи специфіку кримінального правопорушення а також суспільний інтерес, а тому є виключним випадком призначення застави поза встановленим ст. 182 КПК України розміром, що свідчить про те, що ОСОБА_5 має можливість сплатити посильний для неї розмір застави, із врахуванням його майнового стану. Враховуючи викладене, прокурор звертається до суду зданим клопотанням.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

В судовому засіданні підозрювана та її захисник заперечували щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили у застосувати до підозрюваної запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Також пояснили суду, що підозрювана має міцні соціальні зв`язки, чоловік та брат підозрюваної перебувають на службі у Збройних силах України, на її утримані перебуває матір похилого віку за якою необхідний постійний догляд, також підозрювана має постійне місце проживання у м. Дніпро.

Ознайомившись з наданими матеріалами клопотання та кримінального провадження, заслухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до наступного.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Прокурором доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368-4 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, підозрювана, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання у м. Дніпро, на її утриманні перебуває матір, яка на даний час потребує постійного догляду.

Ризик, що підозрювана ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином прокурором не доведений і не знайшов свого підтвердження під час судового засідання.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, а також особу підозрюваної, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що застосування відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, тому клопотання прокурора про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає. При цьому, суд вважає можливим, застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, строком до 60 днів, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, що наразі буде достатнім запобіжним заходом, який забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання визначеним ризикам, і в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд,-

постановив:

У задоволені клопотання прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000005 від 03.02.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 60 днів, тобто до 07 червня 2025 року.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, строком до 07.06.2025 року:

- в період часу з 23 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. не залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога».

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи слідчого суддю, суд про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому ж кримінальному провадженні;

- здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1