В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2024 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 вересня 2024 року за №0001392, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Бровари, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, з середньою освітою, працюючої адміністратором у «ПродБаза Центр», розлученої, на утриманні малолітня дитина 2014 року народження, раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2024 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала за адресою мешкання: АДРЕСА_2 , разом зі своєю донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей час, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ОСОБА_3 та малолітньою ОСОБА_4 розпочався словесний конфлікт, в результаті якого у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень малолітній потерпілій ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 підійшла до ОСОБА_5 та схопила її за волосся, при цьому завдала щонайменш шість цілеспрямованих ударів руками по обличчю та кінцівках дівчинки, після цього кинула її об дерев?яне бильце ліжка, в ході чого ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 042-1873-2024 від 15 листопада 2024 року в результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_4 . При проведенні судово-медичної експертизи у потерпілої ОСОБА_4 були виявлені наступні тілесні ушкодження:

а) травма шийного відділу хребта: дисторсія (розтягнення м?язів шиї) шийного відділу хребта, ротаційний підвивих тіла 1-го шийного хребця;

б) синці - в правій підочній ділянці, в правій привушній ділянці, на задній поверхні в проекції тіл 1-3 поперекових хребців, на верхній повіці правого ока;

в) садно - на тильній поверхні лівої кисті в проекції голівки 3 п?ясної кістки.

Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від щонайменш 6-кратної травмуючої дії тупого (тупих) предметів, характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну та обставинам вказаним опосвідуваною небезпечними для життя явищами. У випадку порушення їх анатомічної цілісності (переломах) відновлення порушеної цілісності кісток носа та початок відновлення порушеної функції (по місцю утворення переломів) спостерігається значно швидше, ніж у випадках травматизації інших кісток скелету. Так, у звичайному клінічному перебігу, вже на 14-16 добу спостерігається консолідація кісток носа (по місцю наявного перелому), що свідчить про часткове відновлення порушеної анатомічної цілісності травмованих кісток носа. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров?я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості

За таких обставин, є підстави стверджувати, що вказана в п. а) даних підсумків, травма шийного відділу хребта відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я на строк понад 6 але менш ніж на 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров?я), відповідно до п.п. 4.6. та 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним Судом України, Службою безпеки України».

Кожне з виявлених тілесних ушкоджень, вказаних у п.п. б), в) даних підсумків, відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров?я), відповідно до п.п. 2.3.5 та 4.6 «Правил», так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення саден, синців у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров?я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості.

Частинами 2, 3 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акта прокурором долучено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, у відповідності до положень частини 1 статті 302 КПК України прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачена ОСОБА_3 надала письмову заяву, складену в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , в якій зазначила, що свою вину у вчиненні кримінального проступку вона беззаперечно визнає, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Також, у вказаній заяві зазначено, що їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заяві захисником обвинуваченої - адвокатом ОСОБА_6 засвідчено добровільність та беззаперечність визнання винуватості обвинуваченою, підтверджено її згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за її відсутності.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_7 надала письмову заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, у спрощеному провадженні.

Відповідно до частин 2, 3 статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Як вбачається із заяви, поданої ОСОБА_3 , остання зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за частиною 2 статті 125 КК України.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

Гарантування реалізації прав та свобод дітей є одним з пріоритетів діяльності будь-якої цивілізованої країни світу. Так, відповідно до частин 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 2 статті 52 Конституції України передбачено, що будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення відносно малолітньої дитини.

Також, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима, спосіб життя, відношення обвинуваченої до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме: його класифікацію за статтею 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; її поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини 2 статті 125 КК України у виді пробаційного нагляду.

Відповідно до частини 1 статті 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду, згідно частини 2 статті 59-1 КК України, визначені даною статтею обов`язки.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 59-1 КК України суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду обов`язок виконання заходів, передбачених пробаційними програмами.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду, згідно з частиною 1 статті 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На думку суду, таке покарання у вигляді пробаційного нагляду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним кримінальному правопорушенню.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі частин 2, 3 статті 59-1 КК України покласти на засуджену ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконати заходи, передбачені пробаційними програмами «Зміна прокримінального мислення», «Формування життєвих навичок» та «Подолання агресивної поведінки».

Строк відбуття покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 , на підставі частини 1 статті 49-2 КВК України, обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Матеріали кримінального провадження №0001392 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/22171/24.

Речові докази: CD-R диск, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва ОСОБА_1