Справа № 274/639/25 Провадження № 1-кс/0274/246/25
У Х В А Л А
"28" січня 2025 р. м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Андрушівка, Бердичівського району, Житомирської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
Слідчий звернувся з клопотанням, у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.
В обґрунтування клопотання вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 26.01.2025, близько о 01 год. 00 хв., у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які перебували поблизу кафе «Світанок» що по вул. Пилипа Орлика м. Андрушівка Бердичівського району Житомисрької області, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння автомобілем марки «Daewoo Lanos» 2007 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходився біля зазначеного кафе за цією ж адресою, який належить ОСОБА_9 .
У зазначений день, час та місці, за вказаних обставин, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшли до припаркованого автомобіля автомобілем марки «Daewoo Lanos» 2007 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 та через відчинені двері, проникли в салон вказаного автомобіля, що належить ОСОБА_9 , причому ОСОБА_8 сів за кермо вказаного автомобіля, а ОСОБА_4 сів на переднє пасажирське сидіння.
На вказаному автомобіля ОСОБА_4 та ОСОБА_8 доїхали до вул. Веселкова в м. Андрушівка Бердичівського району Житомирської області та близько 01 год. 30 хв. 26.01.2025 року зупинилися на відстані 50 метрів від будинку №47 по вул. Веселковій в м. Андрушівка Бердичівського району Житомирської області. В цей же час та місці у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник спільний злочинний умисел, направлений на знищення майна ОСОБА_9 , шляхом підпалу, а саме: автомобіля марки «Daewoo Lanos» 2007 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 .
26.01.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та 26.01.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч. 2 ст. 289 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного злочину підтверджується зібраними у справі доказами.
Слідчий зазначає про існування ризиків відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування і суду з метою уникнення покарання за вчинені злочини; впливу на свідків та потерпілого, у тому числі із застосуванням насильства; перешкоджати кримінальному провадженою іншим чином шляхом неявки чи не своєчасної явки до органу досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, особу підозрюваного, тяжкість вчиненого злочину, а також з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, наявність ризиків, слідчий просить задовольнити клопотання.
ІІ. Процедура та позиції сторін
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, не підтримує клопотання в частині наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підозрюваний ОСОБА_4 вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав частково - в частині підпалу транспортного засобу. Просить врахувати, що він є особою з інвалідністю 2 групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у вигляді особистого зобов`язання.
Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного, вважає ризики, вказані прокурором, не доведеними. Просить застосувати більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
ІІІ. Кримінально-процесуальне законодавство
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу
За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В силу приписів ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту фактичного затримання.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.
ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка, мотиви та висновки слідчого судді
Дослідивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
26.01.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та 26.01.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч. 2 ст. 289 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується: рапортом оперативного чергового Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області від 26.01.2025 про повідомлення зі служби «102» щодо виявлення згорілого автомобіля; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26.01.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; висновком судово-медичної експертизи від 27.01.2025; протоколом огляду місця події від 26.01.2025; протоколом додаткового огляду місця події від 26.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 ; іншими матеріалами кримінального провадження.
Так, згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Варто зазначити, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у ст. 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Слідчий суддя зазначає, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1 (с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).
Так, на момент розгляду клопотання, наданими до нього матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч. 2 ст. 289 КК України. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.
Таким чином встановлено, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч. 2 ст. 289 КК України, є обґрунтованою.
У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Так, щодо наявності обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то в клопотанні зазначено, що підозрюваний під час досудового розслідування може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженою іншим чином.
При вирішенні питання наявності зазначених у клопотанні ризиків, зокрема, щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, то такий, як вважає слідчий суддя, є цілком ймовірним, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, за які передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Крім того існує ризик впливу на свідків та потерпілого, з якими він проживає в одному населеному пункті та до клопотання долучені їх протоколи допиту із зазначенням адреси місця проживання. Підозрюваний може незаконно впливати на них з метою зміни показань та уникнення від кримінальної відповідальності. Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.
Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом неявки чи несвоєчасної явки до органу досудового розслідування та (або) суду також не доведено.
Згідно характеристики, складеної ст. ДОП СДОП ВПД № 1 Бердичівського РВП ОСОБА_13 , ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно, схильний до зловживання спиртними напоями, порушує громадський порядок та спокій громадян, до конфліктних ситуацій та вчинення злочинів не схильний. Скарги від жителів м. Андрушівка на нього не надходили.
Згідно довідки КНП «Андрушівська міська лікарня» від 27.01.2025 підозрюваний на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Згідно довідки про судимість від 28.01.2025 підозрюваний до кримінальної відповідальності не притягувався.
Встановлено, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, отримує пенсію та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які проживають окремо від нього, разом із матір`ю, аліменти на дітей не сплачує, добровільно надає допомогу.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що при розгляді клопотання необхідно у повній мірі враховувати вимоги кримінального процесуального законодавства України, практики Європейського суду з прав людини, забезпечення не тільки прав підозрюваного, а й високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, щоб вирішити питання про застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог міжнародного та національного законодавства, необхідно належним чином оцінити характер справи, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, та наслідки вчинення протиправних діянь.
Виходячи із вищезазначених, доведених у ході розгляду клопотання обставин, даних про особу ОСОБА_4 , який хоча і є не судимою особою, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має можливість виїзду за межі України як особа з інвалідністю 2 групи, тому слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід щодо ОСОБА_4 буде недостатнім для запобігання ризикам, які навели слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні.
Доводи захисника і підозрюваного про відсутність підстав обрання підозрюваному запобіжного заходу, не знайшли свого підтвердження будь-якими належними та допустимими доказами під час розгляду клопотання.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що встановленим вище ризикам, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, запобігти не можуть, а тому подане клопотання підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 176 179, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 206, 208, 309 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 26.03.2025 (включно).
Рахувати строк тримання під вартою з моменту фактичного затримання з 14 год 00 хв 26.01.2025.
Строк дії ухвали встановити до 26.03.2025 (включно).
Роз`яснити, що з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а у разі їх невиконання внесені у якості застави кошти звертаються в дохід держави.
Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 03.02.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_14