Житомирський апеляційний суд
Справа №296/568/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/129/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №296/568/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29.01.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 . Продовжено строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 30 березня 2025 року (включно), без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з електронними засобами контролю з визначеними обов`язками або співрозмірної застави з обов`язками, визначеними ст. 94 КПК України. При цьому, зазначає, що до його підзахисної фактично застосовано найтяжчий запобіжний захід лише на тій підставі, що вона підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. Вважає, що судом не проаналізовано міцність соціальних зв`язків, наявність майна, переконаність у відсутності в своїх діях складу інкримінованого правопорушення, як і фактів котрі свідчать про наявність у ОСОБА_8 намірів ухилятися від слідства та суду і може належним чином забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків перед слідством, прокуратурою та перед судом. В свою чергу, ОСОБА_8 одружена, має постійне місце проживання, несудима, за місцем проживання характеризується лише позитивно, має хронічні захворювання. Крім того, слідчим суддею перераховані процесуальні ризики, які викладені у клопотанні без жодного належного обґрунтування. Наголошує, що слідством не наведено підстав для неможливості забезпечити належну поведінку підозрюваної за допомогою іншого більш м`якого запобіжного заходу - зокрема цілодобового домашнього арешту з електронними засобами контролю з відповідними обмеженнями, які надали б стороні обвинувачення гарантії щодо неможливості будь-якого негативного впливу на хід досудового розслідування або співрозмірної застави з обов`язками, визначеними ст.194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрювану ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора який заперечив щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею в повній мірі дотримано вимоги ст.ст.177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний перевірити обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як убачається з матеріалів провадження №296/568/25, у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000891 від 29.11.2024, у тому числі, відносно ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

У відповідності до змісту клопотання слідчого, органом досудового розслідування встановлено, що у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, однак не пізніше 14.11.2024 у ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, на ґрунті вигаданого та неіснуючого боргового зобов`язання виник злочинний умисел, направлений на вимогу передачі йому грошових коштів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 поєднаного з погрозою насильства над потерпілими.

З метою реалізації свого злочинного умислу направленого на незаконне збагачення, ОСОБА_10 , за точно невстановлених досудовим розслідуванням обставин, день, час та місці, однак не пізніше 14.11.2024 залучив до цієї злочинної діяльності своїх знайомих: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким запропонував вчинити психологічний тиск на ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , шляхом висловлення останнім вимог у передачі грошових коштів в сумі 3000 доларів США, під приводом наповнення так званого «злодійського общаку», з погрозами застосування насильства над потерпілими у разі невиконання ними цієї вимоги. У свою чергу ОСОБА_13 та ОСОБА_8 на вказану пропозицію погодились, і таким чином вступили у злочинну діяльність за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 .

У подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу. направленого на незаконне збагачення, 14.11.2024 ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , керуючись єдиним злочинним УМИСЛОМ, у вечірній час прийшов до місця проживання потерпілих, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де усвідомлюючи безпорадній стан потерпілого ОСОБА_11 , обумовлений носінням апарату «Ілізарова» у зв`язку з пораненням в зоні проведення бойових дій на сході України, в усній формі, рішучим та агресивним тоном висловив останньому та ОСОБА_12 вимогу у передачі йому грошових коштів в сумі в сумі 3000 доларів США, мотивуючи необхідністю наповнення так званого «злодійського общаку», після чого висловив погрозу у застосуванні насильства відносно потерпілих у разі невиконання ними цієї вимоги. Крім цього, в цей час, знаходячись у будинку потерпілих, ОСОБА_10 , з метою пригнічення волі потерпілих та створення в останніх уявлення щодо реальності погроз, відкрито заволодів телевізором, який належить ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , марки «2Е» моделі 43A07KV», вартістю 9599 гривень, після чого покинув місце проживання потерпілих.

У подальшому 15.11.2024, не припиняючи своїх злочинних дій, розуміючи їх протиправний характер та бажаючи настання наслідків у вигляді отримання грошових коштів ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , керуючись єдиним злочинним умислом, у вечірній час знову прийшов до місця проживання потерпілих, де рішучим та агресивним тоном висловив ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вимогу у передачі йому грошових коштів в сумі 3000 доларів США, встановивши термін у п`ятнадцять днів для виконання ними цієї вимоги, та висловив погрозу у переоформленні на нього права власності на домоволодіння потерпілих, у разі невиконання вимоги в зазначений строк, чим підтвердив серйозність спільних злочинних намірів.

Продовжуючи свої злочинні дії, розуміючи їх протиправний характер та бажаючи настання наслідків у вигляді отримання грошових коштів, 28.11.2024 у вечірній час ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , керуючись єдиним злочинним умислом, знову прийшов до зазначеного місця проживання потерпілих, де у черговий раз рішучим та агресивним тоном неодноразово висловив ОСОБА_11 вимогу у передачі йому грошових коштів в сумі 3000 доларів США, а також висловив погрозу у застосуванні насильства відносно потерпілих у разі невиконання ними цієї вимоги.

Крім цього 29.11.2024, близько 23 год. ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , не припиняючи своїх злочинних дій, розуміючи їх протиправний характер та бажаючи настання наслідків у вигляді отримання грошових коштів від ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 , керуючись єдиним злочинним умислом, прийшли до місця проживання потерпілих, де ОСОБА_14 розмахуючи ножем розкладного типу повідомив, що їх «поріже», після чого запитав у ОСОБА_12 «Де гроші?», і таким чином в черговий раз висловив вимогу у передачі йому грошових коштів з погрозою застосуванням насильства над потерпілими. У цей час ОСОБА_12 , сприймаючи реально висловлені погрози насильства, була змушена виконати вказані незаконні вимоги, та знаходячись у кімнаті будинку поклала на ліжко власні грошові кошти в сумі 10000 гривень, і за вказівкою ОСОБА_14 перерахувала їх. У свою чергу ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_14 забрала у ОСОБА_12 вказану суму грошових коштів. Надалі, знаходячись у будинку потерпілих, ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що кінцевим терміном у передачі їм грошових коштів в сумі 3000 доларів США є 03.12.02024, після чого ОСОБА_14 та ОСОБА_8 покинули місце проживання потерпілих.

Не припиняючи своїх злочинних дій, розуміючи їх протиправний характер та бажаючи настання наслідків у вигляді отримання грошових коштів від ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , 03.12.2024 о И год. 55 хв. ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , керуючись єдиним злочинним умислом, використовуючи власний абонентський номер НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_11 , та у ході розмови рішучим погрозливим тоном запитав, чи вирішив останній щось з грошима, чим в черговий раз підтвердив серйозність спільних злочинних намірів.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне збагачення, 03.12.2024 близько 17 год. 15 хв. ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб та керуючись єдиним злочинним умислом, прийшли до місця проживання потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , де ОСОБА_10 вчергове висловив вимогу потерпілим передачі грошових коштів з погрозами застосування насильства, ОСОБА_13 та ОСОБА_8 своїми конклюдентними діями - присутністю, вербальною та невербальною поведінкою (висловлюваннями, постійним знаходженням поряд з потерпілими в момент висловлення вимоги, заохоченнями дій ОСОБА_10 ) спонукали потерпілих погодитися на умови ОСОБА_10

У свою чергу потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи під постійним психологічним тиском та реально сприймаючи висловлені їм погрози насильства, у тому числі ті, які були озвучені раніше, були змушені виконати вказані незаконні вимоги. Так, ОСОБА_12 знаходячись у кімнаті будинку за місцем свого проживання, близько 17 год. 50 хв. цього ж дня передала ОСОБА_10 на його вимогу імітаційні грошові кошти в сумі 3000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 03.12.2024 становить 124938 грн., після чого злочинна діяльність ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 була припинена шляхом їх затримання у порядку ст.208 КПК України.

03.12.2024 відповідності до вимог ст.276-279 КПК України, ОСОБА_8 повідомлено про підозру за ч.4 ст.189 КК України.

06.12.2024 слідчим суддею Корольовського районного суд м. Житомира підозрюваній ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18:09 год. 31.01.2025

Слідча слідчої групи СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернулась до відповідного слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчої (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні/продовженні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_8 може бути причетна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів, які були долучені до клопотання слідчого, та об`єктивно на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної останній, і є достатніми для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа може бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: рапортом УСБУ в Житомирській області №23/1651 від 29.11.2024 про виявлення кримінального правопорушення; заявою ОСОБА_12 до УСБУ в Житомирській області від 29.11.2024 про вчинення кримінального правопорушення; протоколом прийняття заяви у ОСОБА_12 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.11.2024; протокол допиту потерпілої ОСОБА_12 від 29.11.2024 з додатком у вигляді стенограми розмови з підозрюваним ОСОБА_10 ; протоколом огляду мобільного телефону потерпілої ОСОБА_12 від 29.11.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 03.12.2024; протоколом огляду місця події за місцем проживання потерпілої ОСОБА_12 від 03.12.2024; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 03.12.2024; протоколом затримання ОСОБА_14 в порядку ст. 208 КПК України від 03.12.2024; протоколом затримання ОСОБА_13 в порядку ст. 208 КПК України від 03.12.2024; протоколом затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України від 03.12.2024; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_14 від 03.11.2024; протоколом за результатами проведення НСРД (аудіо-відеоконтролю особи) відносно ОСОБА_10 ; протоколом закінчення контролю за вчиненням злочину відкритим фіксуванням від 03.12.2024; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними посилання сторони захисту, що прокурором не доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Наведене захисником в апеляційній скарзі, так і доводи підозрюваної ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційного суду щодо невинуватості в інкримінованих злочинних діях, не спростовують даних, що ОСОБА_8 може бути причетною до інкримінованого їй кримінального правопорушення. Переконливих доказів на спростування цього стороною захисту не надано. Версія сторони захисту щодо на противагу доводам обвинувачення є непідтвердженою.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Враховуючи наведене, апеляційний вважає безпідставними посилання захисника, що слідчим та прокурором не доведена обґрунтованість висунутої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Крім того, як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків: можливого переховування від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчиняти спроби впливу на учасників кримінального провадження, як і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , фактичні обставини його вчинення, наслідки, суспільну небезпеку, тощо.

В свою чергу, як убачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.189 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є особливо тяжким, санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрювану ОСОБА_8 , переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Крім того, в даному випадку треба врахувати і фактичні обставини інкримінованих дій останній, пов`язаних із вимаганням із застосуванням насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, роль підозрюваної ОСОБА_8 у цих діях, суспільну небезпечність інкримінованих дій, як і опосередковано (участь у злочинних діях) відповідну небезпечність особи підозрюваної.

З урахуванням неведеного, є висока вірогідність того, що підозрювана ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, апеляційний суд погоджується і з наявністю процесуального ризику вчинення підозрюваною спроб протиправного впливу на відповідних учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни, відмови від показів останніх. Слід взяти до уваги і те, що остання підтримувала зв`язок з потерпілою ОСОБА_12 , потерпілим ОСОБА_11 , як і іншими підозрюваними у провадженні. Також, слід врахувати і стадію досудового розслідування у цьому провадженні, яка потребує з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що є доведеним ризик того, що ОСОБА_8 з метою виправдання своїх дій, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення в межах кримінального провадження №0000891, враховуючи, що досудове розслідування триває та триває збір доказів у кримінальному провадженні.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними. В даному випадку, апеляційні посилання сторони захисту на ті факти, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, раніше не судима, одружена та має хронічні захворювання (не підтверджено), не можуть бути безумовними обставинами, які зводять до об`єктивного мінімуму вище зазначених процесуальних ризиків.

Крім того, не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваної, зокрема, те, що остання, як зазначалась вище має місце проживання, раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, , відповідно вік та стан здоров`я.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваної, переконливо виключає можливість обрання відносно останньої більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваної під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останньої у вчиненні кримінальних правопорушень, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому продовження запобіжного заходу підозрюваній у виді тримання під вартою, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

В свою чергу, гарантії підозрюваної (в суді апеляційної інстанції) дотримуватись належної процесуальної поведінки при зміні запобіжного заходу, не доводять по-за розумним сумнівом дотримання ОСОБА_8 відповідної сталої процесуальної поведінки, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про обрання підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу, що враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, фактичних обставин його вчинення (поєднане з насильством), даних про особу ОСОБА_8 , а також ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, висновок слідчого судді про відсутність підстав для визначення відповідного розміру застави, є законним, обґрунтованим, та відповідним нормам п.1 ч.4 ст. 183 КПК України.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29.01.2025, якою продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 30 березня 2025 року (включно), без визначення розміру застави, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :