УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий, у рамках кримінального провадження № 0000236 від 20.07.2021 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 205-1 КК України, звернулася до суду із вказаним клопотанням, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 24 лютого 2022 року о 5 годині 30 хвилин Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

Водночас, в умовах дії воєнного стану, ОСОБА_5 діючи з прямим умислом за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, покликаючись на свій кримінальний статус «смотрящего» за містом Рівне, погрожуючи застосуванням фізичного насильства та знищенням майна потерпілого, не пізніше 28 серпня 2023 року, висловили вимогу ОСОБА_9 передати грошові кошти в сумі 9000 доларів США.

ОСОБА_9 , будучи обізнаним з кримінальним статусом ОСОБА_5 , сприйняв погрози, як реальні та у продовж вересня листопада 2023 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, періодично, не менше трьох разів, в приміщенні або поряд з приміщенням ТЦ «Новус», що знаходиться по вул. Василя Червонія, 26 в місті Рівне Рівненського району Рівненської області, передав різними сумами ОСОБА_5 , грошові кошт в загальній сумі 4500 США (чотири тисячі п`ятсот), та згідно курсу НБУ становить 163 688,40 гривень (сто шістдесят три тисячі шістсот вісімдесят вісім гривень сорок копійок).

В цей же період отриманні від ОСОБА_9 в результаті вимагання кошти, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , розділили між собою та використали на власний розсуд.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу на вимагання у ОСОБА_9 грошових коштів в загальній сумі 9000 доларів, 21 грудня 2023 року, в період часу приблизно з 10 год. 37 хв. до 11 год. 44 хв., діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , перебуваючи поряд з приміщенням ТЦ «Новус», що знаходиться по вул. Василя Червонія, 26 в місті Рівне Рівненського району Рівненської області, погрожуючи застосуванням фізичного насильства висловили ОСОБА_9 вимогу передати їм ще 4500 доларів США. В цей же час, з метою підтвердження реальності погроз ОСОБА_7 наніс один удар долонею руки в область потилиці потерпілого.

Однак, незважаючи на те, що потерпілим погрози сприймались як реальні, протиправні вимоги ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілий виконувати відмовився.

У подальшому, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи з метою реалізації спільного злочинного умислу на заволодіння грошових коштів в загальній сумі 9000 доларів, у період січня-вересня 2024 року неодноразово обговорювали між собою способи незаконного впливу на ОСОБА_9 з метою примусити його до передачі їм другої частини коштів в сумі 4500 доларів США, а також почергово періодично телефонували до нього, висловлюючи під час розмов погрози застосування фізичного насильства у разі не виконання їх вимог.

Однак, незважаючи на те, що потерпілим погрози сприймались як реальні, протиправні вимоги ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілий виконувати відмовився.

Однак, у період з 1 по 3 жовтня 2024 року, ОСОБА_5 , отримавши із невстановленого джерела відомості про те, що потерпілий ОСОБА_9 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до правоохоронних органів, усвідомлюючи, що його дії викрито та він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, припинив реалізацію злочинного наміру стосовно ОСОБА_9 .

04.10.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Причетність підозрюваного до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами, а саме:

-допитом потерпілого ОСОБА_9 від 05.01.2024;

-додатковим допитом потерпілого ОСОБА_9 від 26.10.2024;

-протоколом огляду речей і документів з потерпілим ОСОБА_9 від 26.10.2024;

-протоколом №1098нт/55/116-2024 від 20.02.2024 за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_5 ;

-протоколом №1637нт/55/116-2024 від 14.03.2024 за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи відносно ОСОБА_9 ;

-протоколом №2334нт/55/116-2024 від 11.04.2024 за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_5 ;

-протоколом №1099нт/55/116-2024 від 20.02.2024 за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи відносно ОСОБА_5 ;

-протоколом №1636нт/55/116-2024 від 14.03.2024 за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_7 ;

-протоколом №3600нт/55/116-2024 від 22.05.2024 за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_7 ;

-протоколом №6112нт/55/116-2024 від 21.08.2024 за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контролю особи відносно ОСОБА_5 ;

-протоколом №6110нт/55/116-2024 від 21.08.2024 за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_5 ;

-висновком судового експерта за результатами проведення криміналістичної експертизи відеозвукозапису у кримінальному проваджені №1808-Е від 28.05.2024;

-висновком судового експерта за результатами проведення криміналістичної експертизи відеозвукозапису у кримінальному проваджені №2203-Е від 11.07.2024;

-висновком судового експерта за результатами проведення криміналістичної експертизи відеозвукозапису у кримінальному проваджені №3300-Е від 17.09.2024;

-висновком судового експерта за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи №СЕ-19/103-24/10937-ЛД від 27.09.2024;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому є підстави вважати, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним в п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і не зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Строк попереднього запобіжного заходу (тримання під вартою) закінчується 04.01.2025 одночасно ризики не зменшились, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо, внаслідок складності даного кримінального провадження, що зумовлено обсягом та специфікою процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування, оскільки в даний час по кримінальному провадженні виникла необхідність у проведенні слідчих та інших процесуальних дій.

Зокрема, у кримінальному провадженні на разі необхідно провести ряд слідчих дій, а саме долучити до кримінального провадження матеріали виконаного доручення в порядку ст. 40 КПК України, яке знаходиться на виконанні в УОТЗ ГУНП в Рівненській області від 16.12.2024, щодо опрацювання інформації отриманої від оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», щодо мобільних з`єднань абонентських номерів, долучити до кримінального провадження матеріали виконаного доручення від 12.12.2024 в порядку ст. 40 КПК України, яке знаходиться на виконанні в УСР в Рівненській області ДСР НП України, щодо проведення слідчих розшукових дій спрямованих на перевірку причетності підозрюваних до вчинення інших кримінальних правопорушень, які розслідуються у даному кримінальному провадженні, завершення виконання криміналістичної експертизи відео-,звукозапису у кримінальному проваджені, яка призначена 13.11.2024, розсекречення ухвал Рівненського апеляційного суду про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які не могли бути у трьох місячний строк досудового розслідування виконі з об`єктивних причин, після виконання яких орган досудового розслідування, в залежності від результатів, зможе сформувати та оголосити ОСОБА_5 остаточне повідомлення про підозру в інкримінованому йому злочині.

Зазначені процесуальні дії мають істотне значення для кримінального провадження, а також для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задоволити з підстав викладених у ньому та просили продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 без визначення розміру застави у межах строку досудового розслідування. Одночасно повідомили, що дане кримінальне провадження перебуває на стадії ст. 290 КПК України.

Підозрюваний в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, однак в разі дазоволення клопотання слідчого визначити розмір застави.

Заслухавши думку часників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Рівненським СУ ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000236 від 20.07.2021 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 205-1 КК України.

У рамках вказаного кримінального 04 жовтня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. Відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, востаннє до 04.02.2025.

31.12.2024 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду строк досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000236 від 20.07.2021 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 205-1 КК України продовжено до чотирьох місяців, тобто до 04.02.2025.

Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції." Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин".

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, вище вказані докази вказують на обґрунтованість та розумність оголошеної підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 , п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 ).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі«Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, заявлені стороною обвинувачення ризики на даний час не зменшились та є актуальними, оскільки вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України відносяться до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду. З матеріалів провадження також вбачається, що підозрюваний володіє паспортом для виїзду за кордон та є особою з інвалідністю ІІ групи, тому має право безперешкодного перетину державного кордону в умовах воєнного стану. Враховуючи воєнний стан в Україні, підозра у вчинені резонансного злочину, вчиненого під час такого стану, існує ризик втечі підозрюваного за межі України з метою переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_5 намагався виїхати за кордон разом із родиною, з метою уникнення від проведення досудового розслідування та суду у зв`язку із злочином у вчиненні якого він підозрюється.

Ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні підтверджується тим, що ОСОБА_5 відомі анкетні дані потерпілого, відоме місця його проживання, номер мобільного телефону, а тому останній, у разі незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може впливати на потерпілого шляхом залякування, чинити на нього тиск з метою відмови від дачі показань як під час досудового розслідування так і під час розгляду кримінального провадження у суді.

Згідно аналізу протоколів за результатами негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що при вчиненні злочину ОСОБА_5 здійснював тиск на потерпілого, з метою мати можливість уникнути відповідальності за скоєні злочини.

Зважаючи на викладене, в подальшому, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 зможе продовжувати чинити тиск на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою їх залякування щодо відмови від дачі показань, під час досудового розслідування так і під час розгляду кримінального провадження у суді.

ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні корисливого злочину в умовах воєнного стану, на шлях виправлення не став та в ході злочинної діяльності продовжив вчиняти насильницькі злочини, тому перебуваючи на волі, зможе чинити тиск на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою їх залякування щодо відмови від дачі показань, під час досудового розслідування так і під час розгляду кримінального провадження у суді.

Також, ОСОБА_5 , користуючись в суспільстві «злочинним авторитетом», іншими особистими якостями у злочинному середовищі має змогу залучити сторонніх осіб з «кримінальним минулим» з метою здійснення впливу на потерпілого та свідків, з метою зміни їх показань. Постійних доходів не має, а тому є ризик, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Під час розгляду клопотання, вивченням особи підозрюваного встановлено, що він має постійне місце проживання, де проживає разом із сім`єю, має на своєму утриманні неповнолітнього сина, має ряд захворювань, зокрема цукровий діабет та потребує лікування, раніше судимий.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, що виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо ОСОБА_5 винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України та гарантувати його належну процесуальну поведінку.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

У зв`язку із складністю кримінального провадження строк досудового розслідування ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 31.12.2024 продовжено до 4-х місяців, а саме до 04.02.2025. На даний час кримінальне провадження перебуває на стадії ст. 290 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Тому, враховуючи суспільну небезпечність особи підозрюваного ОСОБА_5 , який вчинив насильницький злочин, є необхідним продовжити відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що на думку слідчого судді, є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176, 177, 182, 183, 194, 196, 199, 205 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, до 16.02.2025.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , утримувати в Державній установі Рівненський слідчий ізолятор - м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Визначити строк дії ухвали до 16.02.2025.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити на виконання уповноваженій особі ДУ "Рівненський слідчий ізолятор", вручити підозрюваному та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя -