25.12.2024
Справа №642/7762/24
Провадження №1-кс/642/4116/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

заявника в режимі відео конференції - ОСОБА_3 , представника заявника в режимі відео конференції - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова в режимі відео конференції скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову від 21.11.2024 слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0001190 від 18.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на постанову слідчого, в якій зазначила, що 21.11.2022 слідчим СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001190 від 18.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, згідно п. 2 ч.1 ст.284 КПК України. Вважає зазначену постанову передчасною та необґрунтованою, оскільки зазначене рішення було прийнято на підставі неповно з`ясованих обставин справи, слідчим не було вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, не досліджені докази. Заявник просила скасувати зазначену постанову у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого обставинам та матеріалам кримінального провадження.

В судовому засіданні заявник та її представник вимоги скарги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Слідчий та представник прокуратури в судове засідання не з*явилися з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, слідчий надав матеріали кримінального провадження для огляду в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч. 3ст.306 КПК України неявка слідчого та прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Вислухавши доводи заявника та її представника, дослідивши доводи поданої скарги, матеріали кримінального провадження та надані докази у їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Слідчим СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0001190 від 18.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, розпочатого за заявою ОСОБА_3

21 листопада 2024 року постановою слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 вказане кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України.

При винесенні постанови про закриття провадження слідчим вказано, що проведеним досудовим розслідуванням не встановлено складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається у разі встановлення відсутності складу кримінального правопорушення.

При проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають обсяг відомостей та фактів, які належить перевірити, які за їх переконанням будуть достатніми для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

При цьому, за змістом ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладається за загальним правилом на слідчого та прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Відповідно до вимог ст.110 КПК постанова слідчого складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище,ім`я,по батькові,посаду особи,яка прийнялапостанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятогопроцесуального рішення; місцета час(строки)його виконання; особу,якій належитьвиконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Слідчий суддя перевірив наявність підстав для винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження № 0001190 від 18.07.2024 та вважає, що слідчий виконав всі необхідні можливі слідчі дії, дослідив всебічно, повно і неупереджено всі обставини кримінального провадження, висновки слідчого, викладені у постанові про закриття кримінального провадження, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на зібраних ним доказах, які вказують на відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Так, за ч. 1 ст. 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, при цьому ч. 2 цієї норми передбачено відповідальність за вчинення того самого діяння, якщо ті самі дії, вчинені службовою особою.

Предметом злочину за частинами 1-3 ст. 382 КК є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений: а) судом будь-якої юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); б) судом будь-якої інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); в) судом із будь-якої категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних) і г) набрав законної сили.

Об`єктивна сторона злочину за ч. 1 ст. 382 КК полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від виконання) вироку, рішення ухвали, постанови суду або б) перешкоджання їх виконанню.

За частиною 1 ст. 382 КК склад злочину є формальним, бо його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру.

Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання (умисно не розпечатує пошту, не приймає державного виконавця, направляє документ не за адресою.

Перешкоджання виконанню судового акта - це активні дії, які становлять протидію реалізації вимог, що містяться в цьому акті, вчинювану з метою недопущення його виконання, наприклад, підкуп або обман державного виконавця, погрози або насильство щодо нього.

Невиконання судового рішення - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість його виконати (постанова Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 28.06.2023 у справі № 210/4031/17).

Слідчим суддею враховується суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 382 КК України, яка є характеризується прямим умислом.

Під час досудового розслідування слідчим встановлено, що 20.09.2023 рішенням Східного апеляційного господарського суду постановлено ОСОБА_3 поновити на роботі ДП «Харківській завод шампанських вин» та скасувати наказ від жовтня 2018 року про її звільнення, крім того з ДП «Харківській завод шампанських вин» на користь ОСОБА_3 вирішено стягнути заборгованість по заробітній платі у сумі 145 800 грн (середній заробіток за весь час затримки розрахунку) за період з 22.10.2018 по 20.09.2023 включно, стягнути 145 800 грн (середній заробіток за весь час вимушеного прогулу) за період з 22.10.2018 по 20.09.2023 включно.

11.11.2024 слідчим СВ ВП № 2 ХРУП N? 3 ГУНП в Харківській області було спрямовано запит в порядку ст. 93 КПК України арбітражному керуючому, ліквідатору ДП «Харківський завод шампанських вин» ОСОБА_6 та 20.11.2024 за вих. № 20-11 отримано відповідь, згідно якої постановою від 26.09.2023 Господарського суду Харківської області про визнання боржника банкрутом у справі № 5023/2756/11 ДП «Харківський завод шампанських вин», визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Таким чином, з моменту визнання ДП «Харківський завод шампанських вин» банкрутом застосовуються відповідні наслідки, передбачені Кодексом України з процедур банкрутства, у тому числі, завершення господарської діяльності банкрута та відповідне звільнення працівників, що у свою чергу унеможливлює виконання рішення Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 про поновлення ОСОБА_3 на роботі в ДП «Харківський завод шампанських вин».

Крім того, щодо наказу про поновлення ОСОБА_3 на роботі, встановлено, що він знаходиться на примусовому виконанні згідно ЗУ «Про виконавче провадження» та відносно цього наказу 13.05.2024 відкрито виконавче провадження № 74981983. Наразі виконавче провадження № 74981983 має статус «зупинено». За наявності відкритого виконавчого провадження, виконання судових рішень (наказів) повинно проводитись в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Щодо стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 145 800 грн. (середній заробіток за весь час вимушеного прогулу) за період з 22.10.2018 по 20.09.2023 включно, то у межах справи № 5023/2756/11 про банкрутство ДП «Харківський завод шампанських вин», від ОСОБА_7 до суду надходила заява про визнання поточних кредиторських вимог в сумі 315 122 грн. 65 коп. (у яку включено суму в т.ч. й за середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 22.10.2018 по 20.09.2023 у розмірі 145 800 грн.). Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.09.2024 року у справі №5023/2756/11 кредиторські вимоги ОСОБА_7 розглянуто та здійснено відповідне включення у розмірі 315 122 грн. до першої черги реєстру вимог кредиторів (ухвала є загальнодоступною в ЄДРСР за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/121846336

Таким чином, слідчим дійшов правильного висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Оскільки, ДП «Харківський завод шампанських вин» визнано банкрутом, наказ про поновлення ОСОБА_3 на роботі знаходиться на примусовому виконанні згідно Закону України «Про виконавче провадження», кредиторські вимоги ОСОБА_7 розглянуто та здійснено відповідне включення у розмірі 315 122 грн. до першої черги реєстру вимог кредиторів, тому відсутні обов`язкові ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін злочину, та відповідно і самого складу злочину.

Слідчий суддя вважає, що слідчим в постанові надана правова оцінка зібраним доказам, викладені аргументи на підтвердження висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Ч.2 ст.2 КК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Слідчий суддя, виходячи з приписів частини 5 статті 40 КПК України, позбавлений змоги надати вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Так, у своїй скарзі заявником не наведено доводів які самі слідчі чи процесуальни дії повинен виконати слідчий, чи слідчим можуть бути здобуті відомості, які спростують ті дані, які містяться в наведених у постанові слідчого доказах.

Питання призначення відповідних слідчих (розшукових) заходів для збирання доказів у кримінальному провадженні віднесено до дискреційних повноважень слідчого, який, в силу вимог ст. 40 КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Визначення тактики та стратегії досудового розслідування, кола слідчих та процесуальних дій, які слід вчинити для досягнення завдань кримінального провадження, прогнозування їх ефективності в контексті повноти та всебічності дослідження обставин кримінального провадження належать до дискреційних повноважень слідчого, і втручання у порядок їх здійснення не належить до компетенції слідчого судді.

Згідно частини першої статті 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Водночас, чинний кримінальний процесуальний кодекс не містить перелік обов`язкових процесуальних дій, які має здійснити слідчий під час перевірки викладених в заяві про злочин обставин, а також в якому порядку такі дії мають бути здійснені.

Так само, законодавцем не визначено чітких критеріїв та підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження, а питання судового контролю за законністю такого процесуального рішення віднесено до дискреційних повноважень слідчого судді.

Таким чином, суд дійшов висновку, що слідчим СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 проведено повний обсяг слідчих та процесуальних дій, під час яких здобуто достатній обсяг доказів для прийняття процесуального рішення щодо відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Отже, на переконання слідчого судді, згідно ч. 2 ст. 9, ст. ст. 94, 110, 284 КПК України, слідчий належним чином дослідив обставини кримінального провадження, дав їм правову оцінку та виклав в оскаржуваній постанові мотиви прийнятого рішення, яке за своїм змістом відповідає фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування та містить обставини, які обумовлюють закриття кримінального провадження, а заявником не наведено даних, які б викликали сумнів щодо законності прийнятого слідчим рішення про закриття кримінального провадження, а відтак відсутні підстави для задоволення скарги.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя, зокрема, може постановити ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_8 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 242, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя:

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову від 21.11.2024 слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0001190 від 18.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п*яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 09-00 годині 25.12.2024

Слідчий суддя ОСОБА_1