ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/2503/24 Головуючий 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/ 640/25 Головуючий апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.111 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.11.2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, колишній інспектор УОАЗОР ГУ НП в Луганській області, з вищою освітою, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 15 (п`ятнадцять) років із конфіскацією всього майна яке належить йому на праві власності.

На підставі ст.54 КК України ОСОБА_7 позбавлено спеціального звання - капітан поліції.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, вирішено залишити без змін - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 за даним вироком, визначено рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 17 листопада 2023 року.

Зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , починаючи з 17 листопада 2023 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк відбуття ним покарання у виді позбавлення волі, призначеного за даним вироком, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Також вирішено питання щодо процесуальних витрат, речових доказів та арешту майна, відповідно до ст.ст.100, 126, 174 КПК України.

Згідно вказаного вироку, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що під час воєнного стану, введеного 24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, у зв`язку із військовою агресією РФ проти України, на всій території України, дію якого неодноразово продовжено і який діє по теперішній час, у громадянина України ОСОБА_7 , який перебував на території с. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, у невстановлений досудовим слідством час, проте не пізніше 08.06.2023, виник злочинний умисел, направлений на надання представнику іноземної держави - країни-агресора рф допомоги в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України.

ОСОБА_7 , проходячи службу в органах внутрішніх справ України та Національної поліції України, в умовах збройної агресії російської федерації, повністю усвідомлював, що його діяльність з надання допомоги представнику іноземної держави, спрямована на нанесення шкоди державній безпеці та обороноздатності України. Разом з тим, ОСОБА_7 , за вищевказаних обставин вчинив дії з надання представникам іноземної держави РФ допомоги в проведенні підривної діяльності проти України шляхом передачі представнику іноземної держави відомостей, передача або розголошення яких нанесе шкоду національній безпеці України.

Реалізуючи вказаний злочинний намір, будучи співробітником Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Луганській області та проходячи службу у складі зведеного підрозділу зазначеного управління в с. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, будучи залученим до Сил оборони України, отримував відомості щодо оперативно-службової діяльності зведеного підрозділу, добові паролі, які використовуються Силами оборони України при виконання службових завдань на території України, інших правоохоронних органів та військових формувань України, у тому числі відомості щодо можливого нанесення ракетно-бомбових ударів із зазначенням конкретних координат, прийняв рішення щодо систематичної їх передачі представнику іноземної держави - країни агресора рф.

Так, ОСОБА_7 у період часу не пізніше 08.06.2023, діючи умисно налагодив контакт з представником іноземної держави - країни-агресора РФ за допомогою додатку для спілкування «Telegram».

У подальшому, ОСОБА_7 , у період з 08.06.2023 по 03.10.2023, реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи на території с. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено, на виконання поставлених йому завдань, збирав інформацію щодо представників Сил Оборони України, запланованих оборонних заходів, переміщення та розміщення підрозділів Збройних сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до чинного законодавства, про місця тимчасового та постійного розташування, маршрути переміщення особового складу та військової техніки ЗС України, місця розташування вогневих позицій ЗС України та інших військових формувань, утворених відповідно до чинного законодавства, відомості про паролі, що впроваджуються уповноваженими представниками Сил Оборони у прикордонних та прифронтових районах та областях України, а також розвідувальні дані, щодо запланованих ворогом ракетних атак, а також іншу інформацію, що може бути використана для проведення підривної діяльності проти України.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, у період з 08.06.2023 по 03.10.2023, ОСОБА_7 , перебуваючи на території с. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, використовуючи додаток для спілкування «Telegram» з абонентським номером НОМЕР_1 , дотримуючись заходів конспірації, здійснював передачу представнику іноземної держави - країни-агресора рф, який використовує додаток для спілкування «Telegram» з ім`ям користувача « ОСОБА_9 », нікнеймом « ОСОБА_10 » та абонентським номером НОМЕР_2 та користувачу, підписаному як « ОСОБА_11 » з абонентським номером НОМЕР_3 , (більш точні дані на даному етапі досудового розслідування не встановлені), інформації щодо представників Сил Оборони України, запланованих оборонних заходів, переміщення та розміщення підрозділів Збройних сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до чинного законодавства, про місця тимчасового та постійного розташування, маршрути переміщення особового складу та військової техніки ЗС України, місця розташування вогневих позицій ЗС України та інших військових формувань, утворених відповідно до чинного законодавства, відомості про паролі, що впроваджуються уповноваженими представниками ОСОБА_12 у прикордонних та прифронтових районах та областях України, а також розвідувальні дані, щодо запланованих ворогом ракетних атак, а також іншу інформацію, що може бути використана для проведення підривної діяльності проти України.

Згідно відповіді оперативного угрупування військ «ІНФОРМАЦІЯ_2», відомості передані ОСОБА_7 представнику іноземної держави - країни-агресора рф, який використовує додаток для спілкування «Telegram» з ім`ям користувача « ОСОБА_9 », нікнеймом « ОСОБА_10 » та абонентським номером НОМЕР_2 та користувачу, підписаному як « ОСОБА_11 » з абонентським номером НОМЕР_3 щодо дійсних найменувань добових нарядів (паролів) потенційно може сприяти проникненню як диверсійно-розвідувальних груп ворога, так і окремих військовослужбовців зс рф та представників військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів рф, представників терористичних організацій «ЛНР» та «ДНР», діяльність яких може спрямовуватись на здійснення розвідувально-підривної діяльності проти України, з метою нанесення шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України.

Згідно відповіді на запит з оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в операційній зоні оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (в районах визначених адрес, безпосередній близькості до них) періодично виконувались завдання за призначенням підрозділами Сил оборони України, зокрема на визначених та обладнаних позиціях.

Посадовими особами оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ІНФОРМАЦІЯ_3, Міністерства оборони України, інформація щодо наявних розвідувальних даних про ймовірні місця та точки нанесення ракетно-бомбових ударів по місцях дислокації підрозділів Сил оборони України, розвідувальних даних про пуски ракет з території рф по території України та інформації про результати пошкоджень в наслідок ракетних та бомбових ударів зс рф по території України та підрозділам Сил оборони України, не розміщувались та не надавалось згоди на розміщення такої інформації.

У випадку розголошення або передачі представникам іноземної держави -агресора (російської федерації) інформації щодо розміщення, переміщення особового складу, озброєння та військової техніки Сил оборони України, використання об`єктів для потреб Сил оборони України, буде завдано шкоду обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України.

За таких підстав відомості, передані ОСОБА_7 представнику іноземної держави - країни-агресора рф, який використовує додаток для спілкування «Telegram» з ім`ям користувача « ОСОБА_9 », нікнеймом « ОСОБА_10 » та абонентським номером НОМЕР_2 та користувачeу, підписаному як « ОСОБА_11 » з абонентським номером НОМЕР_3 , отримані бойовими підрозділами Збройних Сил України, що містять розвідувальні дані про імовірні місця та точки нанесення ракетно-бомбових ударів по місцях дислокації Сил оборони України, а також розвідувальні дані про пуски ракет з території рф по території України, та інформації про результати пошкоджень в наслідок ракетних та бомбових ударів ЗС рф по території України та підрозділам Сил Оборони України, надали можливість представникам російської федерації та незаконних збройних формувань, які надають російській федерації допомогу у здійсненні агресії проти України, проводити заходи, направлені на нанесення шкоди військовим частинам (підрозділам) Збройних Сил України, іншим військовим формуванням, залученим до відсічі збройної агресії російської федерації, здійснювати розвідувально-підривну діяльність проти України, з метою нанесення шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.2 ст.111 КК України, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з тим рішення суду, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, а кримінальне провадження надіслати до суду першої інстанції для нового розгляду в іншому складі суду.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник обвинуваченого посилається на невірну кваліфікацію лій обвинуваченого, а саме - вчинення злочину в умовах воєнного або надзвичайного стану, що на думку захисника, призвело до погіршення становища засудженого, а також на наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, зокрема, п.6 ч.1 ст.66 КК України, оскільки, як зазначає захисник, обвинуваченим вказаний злочин вчинений за наявності психічного примусу, а саме - реальної погрози вбивством як йому, так і всім його членам родини.

Як зазначає захисник, судом проігноровано той факт, що за відсутності збройних сил України саме в тих адресах (координатах), що вказував засуджений, в принципі неможливе настання або не настання шкоди, оскільки відсутні докази, стосовно перебування за тими координатами, які вказував обвинувачений, Збройних сил України, а передані ним відомості не містили точні координати Збройних сил України і за цими координатами ніколи не перебували збройні сили України, на що, на переконання захисника, також вказує той факт, що вони перебували на визначених та обладнаних позиціях, тобто, тих, які добре відомі країні-терориста рф, а тому, терористи не змогли б зреагувати миттєво. Крім цього, абсолютно вся територія за лінією бойових дій, перебуває під постійним переміщенням наших захисників, а тому, країні-терористу неможливо передбачити їх переміщення.

Крім цього, захисник вважає також припущенням і обґрунтування у вироку щодо передачі обвинуваченим добових паролів засудженим, оскільки «добові» має на увазі, що вони кожну добу змінюються, а тому, збройні сили України отримують їх належним чином і розголошення не може бути перевірено та не може бути належних і допустимих доказів, що хтось з терористів ними колись скористався. При цьому, як зазначає захисник, у відповідях, які покладені як обґрунтування вироку, не зазначається, чи абсолютно всі паролі добові збігалися з реальними паролями та не підтверджується або спростовується той факт, що ці паролі введені виключно для території України, а не зони бойових дій, що і зумовлює кваліфікацію з нанесенням шкоди або не нанесенням такої шкоди.

Також захисник вважає, що судом першої інстанції повністю проігноровано факт, що пом`якшує покарання, який прямо зазначений в п.6 ч.1 ст.66 КК України, зокрема, відомості, які зазначені обвинуваченим щодо реальної погрози вбивством як засудженому, так і всім його членам родини, що проявляється у тому, що країна-терорист рф щоденно обстрілюють місто ІНФОРМАЦІЯ_2 та Харківську область в цілому, та вибірково по скупченню людей, а отже, на переконання захисника, заяви засудженому та його рідним, що в разі відмови саме за їхньою адресою прилетить ракета чи будь-що, для прямого вбивства людей, є реальною. Як вказує захисник, за свідченням одного зі свідків, обвинувачений не міг би скоїти щось подібне, не інакше, як за крайньої необхідності, адже, в разі звернення до правоохоронних органів, інформація про це, потрапила б до збройних сил країни-терориста та засуджений, так само, як і його рідні, стали ціллю пріоритетною. А тому, вважає, що все вищенаведене вказує на те, що обвинувачений був морально зламаний, розуміючи це та мав реальний страх за своє життя та життя рідних.

Також, на переконання захисника, в даному випадку, не може бути застосована кваліфікація щодо вчинення злочину в умовах воєнного або надзвичайного стану, оскільки стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, що засудженим було скоєно злочин саме з використанням умов воєнного або надзвичайного стану, оскільки він ніяким чином не міг використати умови воєнного або надзвичайного стану, адже державна зрада можлива в будь-яких умовах в сенсі з правовим режимом воєнного стану чи без нього. А тому, вищезазначене, на думку адвоката, призводить до погіршення стану засудженого перед Законом, адже спотворює сам зміст вчиненого.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок законним та обґрунтованим, а кваліфікацію вірною.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої та її захисника, думку прокурора з приводу апеляційної скарги обвинуваченої, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого з такою кваліфікуючою ознакою, як вчинення злочину в умовах воєнного або надзвичайного стану, колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував його дії та обґрунтовано дійшов висновку про його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, призначивши йому покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Так, перевіряючи апеляційні доводи захисника щодо відсутності такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину в умовах воєнного або надзвичайного стану, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.111 КК України, державною зрадою є діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, яке передбачає: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Державна зрада має кілька безпосередніх об`єктів, кожен з яких складає суспільні відносини у сфері охорони зовнішньої та внутрішньої безпеки України, серед яких, і державній, зокрема, стан захищеності державної влади, а також економічній, а саме - стан економіки, при якому забезпечується досить високе і стійке економічне зростання, ефективне задоволення економічних потреб, контроль держави за рухом і використанням національних ресурсів, захист економічних інтересів країни на національному і міжнародному рівнях або інформаційній стан, що включає - стан інформації, у якому забезпечується збереження визначених політикою безпеки властивостей інформації,

Водночас надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України. Види підривної діяльності проти України можуть бути різноманітними. Різний вигляд може мати і допомога у проведенні такої діяльності. Вона може надаватися шляхом організації чи виконання конкретного злочину, схилення до державної зради інших осіб, усунення перешкод для вчинення певних діянь тощо. Таким чином, вчинення будь-яких діянь, передбачених ч. 1 ст. 111 КК України, заподіює шкоду національній безпеці України і розцінюються як підривна діяльність проти неї.

Частина 2 статті 111 КК України, встановлює кримінальну відповідальність за державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану.

Так безпосереднім об`єктом державної зради є зовнішня безпека України, її суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність, обороноздатність, державна, економічна чи інформаційна безпека.

Видовим об`єктом цього злочину, є зовнішня та внутрішня безпеки України.

Предметом державної зради є відомості, що становлять державну таємницю .

Існує три форми об`єктивної сторони цього злочину: перша форма державної зради - перехід на бік ворога, яка полягає в наданні безпосередньої допомоги державі, з якою Україна перебуває в умовах воєнного стану або збройного конфлікту, на кшталт переходу до ворога через лінію фронту; вступ до армії ворожої держави; участь за її завданням у бойових діях проти України; надання різної допомоги агентам такої держави та ін..

Друга форма державної зради - шпигунство, що виражається у передачі або збиранні з метою передачі іноземній державі, іноземній організації або їх представникам відомостей, що становлять державну таємницю.

Третя форма - надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, яка полягає в будь-якій допомозі у проведенні підривної діяльності проти інтересів України. При цій формі не має значення, як діяла особа - за завданням іноземної держави, чи з власної ініціативи. Допомога в проведенні підривної діяльності може виявлятися в сприянні резидентам (таємним представникам іноземних розвідок), укриття розвідника або його спорядження, вербування агентів для проведення підривної діяльності проти України тощо. Цією формою охоплюються і випадки, коли особа за завданням іноземних держав або їх представників організовує (або вчинює) на шкоду Україні будь-який інший злочин проти основ національної безпеки України (наприклад, диверсію, посягання на життя державного чи громадського діяча). У таких випадках відповідальність повинна наставати за сукупністю злочинів

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, характеризується прямим умислом. Обов`язковою ознакою державної зради є мета - заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Державна зрада вважається закінченою з моменту, коли особа фактично почала надавати допомогу іноземній державі, іноземній організації чи їх представникам у проведенні підривної діяльності проти України.

Надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України полягає в будь-якій допомозі у проведенні підривної діяльності проти інтересів України. Не має значення, як діяла особа - за завданням іноземної держави чи з власної ініціативи.

Слід врахувати, що з 24 лютого 2022 року відповідним Указом Президента України введено в Україні воєнний стан, який діє по теперішній час, а тому будь-яке діяння, що є формою державної зради, буде інкримінуватися з урахуванням відповідної кваліфікуючої ознаки.

Як встановлено і підтверджено належними і допустимими доказами, ОСОБА_7 , в умовах збройної агресії російської федерації, будучи громадянином України, проходячи службу в органах внутрішніх справ України та Національної поліції України, працюючи співробітником Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Луганській області та проходячи службу у складі зведеного підрозділу зазначеного управління в с. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, будучи залученим до Сил оборони України, отримував відомості щодо оперативно-службової діяльності зведеного підрозділу, добові паролі, які використовуються Силами оборони України при виконання службових завдань на території України, інших правоохоронних органів та військових формувань України, у тому числі відомості щодо можливого нанесення ракетно-бомбових ударів із зазначенням конкретних координат, які в подальшому передавав представнику іноземної держави - країни-агресора рф, який використовує додаток для спілкування «Telegram» з ім`ям користувача « ОСОБА_9 », нікнеймом « ОСОБА_10 » та абонентським номером НОМЕР_2 та користувачу, підписаному як « ОСОБА_11 » з абонентським номером НОМЕР_3 .

Передаючи дійсні найменування добових нарядів (паролів), обвинувачений повністю усвідомлював, що його діяльність з надання допомоги представнику іноземної держави, спрямована на нанесення шкоди державній безпеці та обороноздатності України та така інформація, потенційно, може сприяти проникненню, як диверсійно-розвідувальних груп ворога, так і окремих військовослужбовців зс рф та представників військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів рф, представників терористичних організацій «ЛНР» та «ДНР», діяльність яких може спрямовуватись на здійснення розвідувально-підривної діяльності проти України, з метою нанесення шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України.

Разом з тим, ОСОБА_7 , за вищевказаних обставин вчинив дії з надання представникам іноземної держави РФ допомоги в проведенні підривної діяльності проти України шляхом передачі представнику іноземної держави відомостей, передача або розголошення яких нанесе шкоду національній безпеці України.

В даному випадку, факт того, що паролі змінюються кожну добу і неможливість перевірки розголошення добових паролів іншими особами, значення не має, як і відсутність доказів того, що передані обвинуваченим добові паролі були використані країною агресора для нанесення шкоди суверенітету України, оскільки основним критерієм є сам факт передачі обвинуваченим добових паролів, які не були відомі загальному колу осіб, а були відомі йому, як співробітнику Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Луганській області, оскільки він, проходячи службу у складі зведеного підрозділу зазначеного управління в с. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, будучи залученим до Сил оборони України, отримував такі відомості, як співробітник УОАЗ ГУНП і ці відомості, в тому числі і паролі, використовувалися Силами оборони України при виконання службових завдань на території України, інших правоохоронних органів та військових формувань України і не були відомі загальному колу осіб, у тому числі відомості щодо можливого нанесення ракетно-бомбових ударів із зазначенням конкретних координат, які передавав обвинувачений.

Посилання захисника на той факт, що в матеріалах справи не зазначено, чи абсолютно всі паролі добові збігалися з реальними паролями, в даному випадку значення для кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.111 КК України, не має, з вищезазначених підстав.

Посилання захисника на відсутність підтвердження або спростовання того факту, що ці паролі введені виключно для території України, а не зони бойових дій, що, на думку захисника, впливає на кваліфікацію з нанесенням шкоди або не нанесенням такої шкоди, спростовується матеріалами справи, зокрема, відповіддю начальника 3 відділу ГВКР ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_13 №70/2-20485 від 14.11.2023 року на доручення слідчого в рамках КП №0001350 від 25.09.2023 за ч.2 ст.111 КК України, якою встановлено, що ОСОБА_7 протягом останніх п`яти років проходив службу в лавах Національної поліції України на різних посадах, в тому числі в складі підрозділу КОРД ГУНП в Луганській області та протягом 2023 року на посаді УОАЗОР ГУНП в Луганській області, а також відповіддю начальника штабу оперативного угрупування військ «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_14 на запит слідчого від 20.10.2023 року №70/6/-9139 стосовно добових паролів; відповіддю начальника штабу оперативного угрупування військ «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_14 на запит слідчого від 20.10.2023 року №70/6/-9140 стосовно добових паролів; відповіддю начальника штабу оперативного угрупування військ «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_14 на запит слідчого від 20.10.2023 року №70/6/-9141 стосовно добових паролів.

Твердження захисника обвинуваченого щодо неможливості настання або не настання шкоди за відсутності доказів перебування ЗСУ саме в тих адресах (координатах), що вказував засуджений, оскільки передані ним відомості не містили точних координат ЗСУ і за цими координатами ніколи не перебували збройні сили України, є безпідставними та не спростовують винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочині, оскільки факт заподіяння вказаної шкоди не має значення для кваліфікації діяння за ст. 111 КК України.

Зібрана обвинуваченим інформація, яку він передавав представникам країни агресора становить першочерговий розвідувальний інтерес та могла бути використана на спрямування спецслужб РФ в умовах триваючої масштабної збройної агресії, заподіянню шкоди державній безпеці України, оскільки знижує ступінь захищеності даних об`єктів, підвищує їх диверсійну уразливість, може призвести до загрози життю і здоров`ю громадян. Вчиненні обвинуваченим дії, які були спрямовані на перевірку інформації стосовно місць перебування, розташування та переміщення особового складу ЗСУ та інших військових формувань, утворених відповідно до чинного законодавства та збір інформації щодо результатів окремих вогневих уражень внаслідок обстрілів з боку РФ, яку, в подальшому, обвинувачений передавав представнику країни агресора, шляхом їх пересилання у месенджері «Telegram», заподіюють шкоду національній безпеці України і розцінюються як підривна діяльність проти неї.

Закінченим злочин у цій формі є з моменту вчинення відповідного діяння, яким особа надала допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

А тому, вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 повністю охоплюються диспозицією ч.2 ст.111 КК України, внаслідок чого, апеляційні доводи захисника обвинуваченого щодо відсутності такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину в умовах воєнного стану, є необґрунтованими, оскільки в даному випадку, вчинення злочину в умовах воєнного стану, є кваліфікуючою ознакою передбаченою ч.2 ст.111 КК України, а не обтяжуючою покарання обставиною, передбаченою п.11 ч.1 ст.67 КК України, яка може враховуватись під час вчинення інших кримінальних правопорушень, як обтяжуюча покарання обставина. Вказана кваліфікуюча ознака, передбачена ч.2 ст.111 КК України в даному випадку не призводить до погіршення становища засудженого, оскільки є кваліфікуючою ознакою вчинених обвинуваченим дій, які він вчинив в умовах воєнного стану.

Вчиняючи державну зраду, винний усвідомлює, що він здійснює перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту (вчинює шпигунські дії, надає іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України)і бажає цього.

На свідомий та добровільний характер дій ОСОБА_7 , з надання ним допомоги рф у проведенні підривної діяльності на шкоду суверенітетові та територіальної цілісності України, вказує саме характер таких дій, їх послідовність, тривалість у часі та динаміка розвитку цих дій.

Також необхідно зазначити, що формулювання «на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України» визначає суб`єктивну спрямованість дій винного, однак не є характеристикою суспільно небезпечних наслідків діяння. Факт заподіяння вказаної шкоди не має значення для кваліфікації діяння за ст. 111 КК України.

При цьому, мотиви державної зради, як і факт заподіяння вказаної шкоди, не має значення для кваліфікації діяння за ст. 111 КК України.

Закінченим злочин у цій формі є з моменту вчинення відповідного діяння, яким особа надала допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що зібрані у справі докази, в їх сукупності, вказують на винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, а саме - державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, шляхом надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Доводи захисника обвинуваченого щодо наявності психологічного тиску та погроз з боку ОСОБА_15 , та погроз його матері з боку нібито колишнім співпрацівником обвинуваченого, а також побоювання за своє життя та життя членів своєї родини, колегія суддів суд оцінює критично, оскільки на підтвердження вказаних тверджень в матеріалах справи відсутні будь-які заяви щодо вчинення злочину щодо обвинуваченого чи членів його родини. Крім того, характер листування обвинуваченого з ОСОБА_15 , дає підстави стверджувати про відсутність будь-якого тиску на обвинуваченого.

На думку колегії суддів, доказів, які б дійсно свідчили про вчинення відносно обвинуваченого дій, передбачених ст.ст.39-40 КК України, надано не було ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду.

З огляду на вищевикладене, вказані доводи захисника обвинуваченого спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами і не можуть бути прийняті судом як обставини, що виправдовують обвинуваченого. Колегія суддів вважає, що така процесуальна позиція обвинуваченого свідчить про його намір уникнути кримінальної відповідальності і спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, отриманими з різних джерел. Судом в мотивувальній частині вироку наведено вмотивовані висновки, щодо оцінки всіх досліджених доказів, а тому, версія та доводи захисника обвинуваченого про наявність погроз в бік обвинуваченого та його родини, незгоду з кваліфікацією та посилання на відсутність достовірних доказів на підтвердження його вини та невідповідність висновків фактичним обставинам справи мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності, апеляційний суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину ч.2 ст.111 КК України, поза розумним сумнівом.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, які, на думку захисника обвинуваченого є підставами для скасування вироку, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в справах «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року (заява №4909/04; пункт 58), відповідно до якої: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, перш ніж ухвалювати обвинувальний вирок суд першої інстанції, з дотриманням норм ст. ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення та версію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку щодо об`єктивного спростування таких відомостей, виходячи з вимог ст.ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції виконав в повному обсязі, проаналізував та дослідив весь необхідний об`єм доказів, та слушно дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин, передбачений ч.2 ст.111 КК України.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що призначене покарання у вказаному розмірі з його реальним відбуванням, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і відповідає вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, ролі обвинуваченого у його вчиненні, суспільній небезпечності кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.

Істотних порушень вимог КПК України при розгляді даного провадження колегією суддів не встановлено, та інших переконливих доводів апеляційної скарги, які б безумовно спростовували висновки суду та були підставою для скасування вироку, захисником обвинуваченого не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.11.2024 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.111 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4