ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/2117/21
Провадження № 1-кп/483/37/2025
У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2025 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 від 02 лютого 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Севастополь, АРК Крим, є громадянином України, неодружений, має вищу освіту, не працює, не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 від 02 лютого 2020 року відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 22 січня 2020 року в період часу з 12 год. 50 хв. по 13 год. 10 хв. він, діючи за попередньою змовою з іншою особою, перебуваючи в приміщенні магазину «EVA № 1016», що розташований за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Будівельників 27, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, непомітно для оточуючих, скориставшись відсутністю поблизу себе сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку товарно-матеріальних цінностей, а саме: «Мейбелін помада-олівець СУПЕРСТЕЙН ІНК КРАЙОН 30» вартістю 193 грн 32 коп.; «Ламель Проф ТЕСТЕР помада для губ зволожуюча Серум ягідний вибух 06» вартістю 100 грн, «Ламель проф. ТЕСТЕР блиск для губ Шилінг Глосс 406» вартістю 100 грн, «Ламель проф. ТЕСТЕР праймер для обличчя Інста Серум Праймер 401» вартістю 100 грн, «Помада для губ Тестер Блиск Глем БІ» вартістю 200 грн, «Глем Бі Тестер олівець для очей» вартістю 200 грн, «Глем Бі Тестер помада для губ Селфі сяйво 05» вартістю 200 грн, «Глем Бі Тестер маркер тіні для брів Броу 01» вартістю 200 грн, «Глем Бі Тестер тіні для брів 02» вартістю 200 грн та «Глем Бі ТЕСТЕР блиск для губ 09 матовий» вартістю 200 грн, що на праві власності належать ТОВ «РУШ», в подальшому розмістивши вказані предмети в кишенях та елементах власного одягу.

Після цього вказаним майном ОСОБА_4 та інша особа розпорядилися на власний розсуд, тим самим виконавши усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, чим заподіяли ТОВ «РУШ» матеріальний збиток на загальну суму 1 693 грн 32 коп..

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у справі з підстав, передбачених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, посилаючись на те, що 18 липня 2024 року прийнято Закон № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09 серпня 2024 року та за змістом якого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у разі, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то такі дії також визнаються дрібною крадіжкою, однак кваліфікуються за ч. 2 ст. 51 КУпАП. Оскільки вартість викраденого ОСОБА_4 майна становить 1 693 грн 32 коп., то його дії підпадають під ознаки адміністративної відповідальності та виключають кримінальну.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання прокурора, просив закрити кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав, правові наслідки розуміє.

Представник потерпілої особи у судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, суд дійшов такого.

Статтею 58 Конституції України визначено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму Рішенні від 24 грудня 1997 року № 8-зп/1997 Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. (абзаци другий, третій пункту 2 мотивувальної частини).

Разом із тим, у Рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) від 7 квітня 2021 року № 1-р(ІІ)/2021 зазначено, що в розумінні приписів статей 3, 8, 28, 55, 58, 62, пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України у їх взаємозв`язку держава має позитивний обов`язок створювати належні національні організаційно-правові механізми притягнення особи до кримінальної відповідальності, які здатні гарантувати всебічну охорону людської гідності, зокрема забезпечувати функціонування та завершення кримінального провадження таким чином, щоб було дотримано найважливіших конституційних гарантій захисту особи від необґрунтованого кримінального переслідування, а саме базового принципу верховенства права і пов`язаних із ним принципів.

Приписами ч. 1 ст. 5 КК України встановлено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

При цьому, як зазначив у постанові Верховний Суд від 09 вересня 2019 року в справі №591/6379/16-ц, передбачені ч. 1 ст. 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

За змістом Закону № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції.

Так, відповідальність за частиною 1 статті 51 КУпАП настає за вчинення дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частина 2 статті 51 КУпАП встановлює відповідальність за дію, передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу зазначеної норми слідує, що у разі викрадення особою майна вартістю до 2 102 грн (на дату вчинення інкримінованого правопорушення), то такі дії підпадають під ознаки адміністративної відповідальності та виключають кримінальну, тобто фактично декриміналізовані дії осіб, які вчинили викрадення майна вартістю до 2 102 грн.

Декриміналізація - це юридична перекваліфікація частини кримінально караних діянь і переведення їх в розряд адміністративних, дисциплінарних та інших правопорушень або правомірних дій. Декриміналізацією також визнається скасування раніше діючої кримінально-правової заборони, якою поведінка певного виду визнавалася як злочин; переведення діянь із категорії злочинних у категорію не злочинів. Практична реалізація декриміналізації допомагає підтримувати кримінальне законодавство в «актуальному» стані, швидко реагувати на зміни у суспільстві та державі.

Під скасуванням кримінальної відповідальності за діяння слід розуміти його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута, зокрема, шляхом скасування норм Особливої частини КК України; внесення змін до них - включення до диспозицій додаткових ознак або виключення ознак, які були у попередній редакції норми; нового офіційного тлумачення кримінально-правової норми, яке змінює обсяг забороненої цією нормою поведінки без зміни її змісту (аналогічна позиція міститься у постанові ККС ВС від 24 липня 2018 року у справі № 569/4061/17).

За змістом п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у редакції від 01.12.2022р., яка діє час розгляду справи, кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Підставами для закриття кримінального провадження у випадку втрати чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння є згода на це підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно абзацу 5 частини 7 ст. 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

У новій Главі 36-1 КПК України визначено особливості здійснення кримінального провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 479-2 КПК України, суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України констатує відсутність караності діяння за змістом нового кримінального закону і, відповідно, не тягне для особи будь-яких кримінально-правових наслідків, навпаки, спрямоване на захист прав цієї особи, а тому, враховуючи, що питання про кримінальну відповідальність за діяння, яке втратило якість злочинності, виключається в принципі, то й кримінальне переслідування відносно підозрюваного, обвинуваченого підлягає припиненню. А тому суд у судовому провадженні (не тільки підготовчому) не може не відреагувати на зміну державою оцінки певного діяння, і має у процесуальному порядку відреагувати на скасування кримінальної відповідальності за діяння. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11 грудня 2019 в справі № 153/1289/18.

Частиною 1 ст. 61 ЗУ «Про правотворчу діяльність» від 24 серпня 2023 року, визначено перелік способів за яких нормативно-правовий акт або окремий його структурний елемент вважається таким, що втратив чинність. Серед інших способів законодавець також визначив, втрату чинності нормою, зокрема, якщо суб`єкт правотворчої діяльності прийняв (видав) у встановленому цим Законом порядку рішення про визнання прийнятого (виданого) ним нормативно-правового акта або окремого його структурного елемента таким, що втратив чинність та в інших випадках, визначених законом.

Проаналізувавши вищезазначені норми, суд дійшов висновку, що законодавець, у порядку визначеному ЗУ «Про правотворчу діяльність», хоча і не приймав рішення про визнання не чинною ст. 185 КК України, проте в інший спосіб, змінивши норму ст. 51 КУпАП щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна, зокрема збільшивши суму викраденого майна для настання кримінальної відповідальності фактично декриміналізував кримінальне правопорушення за ст. 185 КК України, де вартість викраденого майна становить менше 2189 грн (на момент вчинення інкримінованого правопорушення), тому суд вважає, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , виходячи зі змісту обвинувального акту, підлягає закриттю без встановлення фактичних обставин справи, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, а також того, що підстави для закриття кримінального провадження, які зазначені прокурором, не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, а лише зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність, суд задовольняє клопотання та закриває кримінальне провадження на підставі пункту 4-1 частини 1 ст. 284 КПК України.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

При цьому, суд не направляє матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 для вирішення питання щодо притягнення його до адміністративної відповідальності через відсутність відповідного клопотання прокурора та повноважень у суду в частині збирання та визначення обсягу доказів, що є виключною компетенцією органа, уповноваженого на складення адміністративного протоколу.

Керуючись ст.ст. 284, 369, 371, 372, 395, 479-2 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 від 02 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 від 02 лютого 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, закрити на підставі пункту 4-1 частини 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який постановив ухвалу, протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: