Справа № 489/961/25
Провадження № 1-кп/489/644/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

03 квітня 2025 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва кримінальне провадження №0000338 від 27.11.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зі слів зареєстрованого по АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого 02.03.2017 Корабельним районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі, звільненого 28.02.2023 за відбуттям покарання; 06.11.2024 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі на строк на 2 роки, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

27.11.2024 близько 10:30 год. ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим 06.11.2024 за незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, незаконно придбав у невстановленому місці, у невстановленої особи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, точна кількість не встановлена, але не менше 0,2137 г. Вказану психотропну речовину ОСОБА_3 став незаконно зберігати при собі для особистого вживання без мети збуту.

У подальшому, 27.11.2024 о 10:43 год. ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 2 по пров. Гончарова в місті Миколаєві, був зупинений працівниками поліції для перевірки документів, в ході чого останній добровільно видав працівникам поліції психотропну речовину PVP, загальною масою 0,2137 г, яку він незаконно придбав та зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив, що дійсно 27.11.2024 по пров. Гончарова в м. Миколаєві знайшов згорток з психотропною речовиною PVP, який забрав його для власного вживання, після чого став вживати вказану речовину шляхом куріння, зробивши дві «тяги», які не справили на нього будь-якого ефекту сп`яніння, та був виявлений поліцейськими, яким добровільно видав знайдену ним речовину. При цьому, обвинувачений вказав, що на час придбання та зберігання 27.11.2024 психотропної речовини він знав про наявність винесеного щодо нього вироку Корабельного районного суду міста Миколаєва від 06.11.2024, яким його було засуджено за вчинення аналогічного правопорушення, пов`язаного із придбанням та зберіганням наркотичної речовини канабісу, та призначено покарання у виді обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання з пробуванням. Зазначив, що причиною повторного вчинення аналогічного кримінального правопорушення послугували проблеми у сім`ї та емоційна виснаженість. Зазначив про своє розкаяння та просив визначити покарання в мінімальному розмірі.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Із протоколу затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок, від 27.11.2024 та заяви ОСОБА_3 від 27.11.2024 слідує, що 27.11.2024 о 10:43 годин в м. Миколаєві по пров. Гончарова, буд. 2, м. Миколаєва був затриманий ОСОБА_3 , в ході особистого обшуку якого останній добровільно видав зіп-пакет з речовиною, схожою на наркотичну, який був поміщений до сейф-пакету ISR0081637.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/115-24/21748-НЗПРАП від 10.12.2024, у складі вилученої у ОСОБА_3 у зіп-пакеті кристалічної речовини, що знаходилася у сейф-пакеті ISR0081637, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, масою 0,2137 г.

З протоколу слідчого експерименту від 28.01.2025 слідує, що ОСОБА_3 на місці в присутності двох понятих та захисника добровільно показав та розказав обставини зупинення його поліцейськими та вилучення у нього психотропної речовини.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до нетяжких злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, не одружений, лікування у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не проходив, за медичною допомогою не звертався, раніше судимий та вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в період звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. Суд не визнає в якості пом`якшуючої обставини вказане в обвинувальному акті щире каяття обвинуваченого, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому діянні. Також вказана обставина може бути визнана такою, що пом`якшує покарання лише в тому разі, коли щире каяття було дієвим і включає в себе активні дії. Натомість суд враховує, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, зокрема за тяжкий злочин, за який відбував покарання в місцях позбавлення волі, а також за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, та, будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням, попри суттєві заходи впливу, які раніше вже застосовувалися до нього з боку держави з метою не лише його покарання, а й виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, повторно вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, тобто належних висновків для себе не зробив.

Також, обвинувачений ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, натомість шляхом вчинення кримінальних правопорушень задовольняє свої духовні потреби. Це доводить, що вчинення кримінальних правопорушень є наслідком свідомо обраного ним способу життя, який він змінювати не бажає, реального негативного ставлення до вчиненого не виявляє та в дійсності свою злочинну поведінку не засуджує, а зазначив про своє розкаяння лише з метою отримання покарання у меншому розмірі.

Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів, оскільки останній, маючи не зняту та не погашену судимість за вироком суду від 02.03.2017, вчинив новий умисний злочин.

При цьому, суд не визнає в якості обтяжуючої обставини вказане в обвинувальному акті вчинення кримінального правопорушення у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, оскільки, по-перше, обвинувачений під час свого допиту вказав, що вживав перед затриманням поліцейськими психотропну речовину, а не наркотичний засіб. По-друге, ОСОБА_3 зазначив, що знайдену психотропну речовину вжив у незначній кількості, що не справило на нього будь-якого ефекту, зокрема стану сп`яніння.

У свою чергу, згідно з випискою № 1615 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27.11.2024, огляд ОСОБА_3 на стан сп`яніння не проводився через відмову останнього, у зв`язку з чим вказаною випискою не встановлено перебування ОСОБА_3 в стані, викликаному вживанням психотропних речовин чи інших засобів.

З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який не працює, характеризується посередньо, раніше судимий та вчинив інкриміноване за даним вироком кримінальне правопорушення в період іспитового строку, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, та наявності обставини, що обтяжує покарання, а також ураховуючи позицію державного обвинувача щодо виду та міри покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки інші види покарання є недостатніми для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 06.11.2024, після постановлення якого він вчинив кримінальне правопорушення за даним вироком.

Вказані висновки суду про необхідність призначення обвинуваченому остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України узгоджуються з висновками, викладеними у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 у справі № 766/39/17, згідно з якими, «призначаючи остаточне покарання, суди повинні застосовувати правила, передбачені ст. 71 КК, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили».

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки прокурором не подавалося відповідне клопотання про це.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі статей 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 06.11.2024 у справі № 485/5024/24, остаточно до відбуття визначивши ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки три місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу його фактичного затримання для відбуття призначеного покарання.

Речові докази:

- особливо небезпечну психотропну речовину PVP разом з упакуванням, в якому вона знаходиться, - знищити;

- носії з відеозаписами зберігати у матеріалах судового провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в сумі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) грн 80 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому до набранням вироком законної сили не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1