Номер провадження:1-в/521/1303/24
УХВАЛА

28 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 щодо приведення у відповідність закону вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, не одруженого, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 1 дня позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 щодо приведення у відповідність до закону вироку Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Прокурор у судовому засіданні вважала за можливе подання установи виконання покарань задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши подання та додані до нього матеріали, суд вважає необхідним задовольнити подання з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України визначає, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України.

Зокрема, судом встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України визнано винним ОСОБА_4 та призначено покарання у вигляді 5 років 1 дня позбавлення волі, за вчинення крадіжок скоєних 08.06.2022 на суму 26147 гривень, 20.06.2022 на суму 14126 гривень, 27.06.2022 на суму 7500.

Крім того, вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 02.09.2022 за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України визнано винним ОСОБА_4 та призначено покарання у вигляді 5 років 1 дня позбавлення волі, за вчинення крадіжки скоєної 05.07.2022 на суму 1810 гривень 50 копійок.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене та аналізу указаних норм закону, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 гривню, а 50 відсотків від його розміру становили 1240 гривень 50 копійок.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону №3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діянь, за яке він засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2023, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2481 гривню (у 2022 році).

Так, за епізодом від 08.06.2022 розмір завданої шкоди потерпілому ОСОБА_7 становить 26147 гривень, що перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

За епізодом від 20.06.2022 розмір завданої шкоди потерпілому ОСОБА_8 становить 14126 гривень, що перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

За епізодом від 27.06.2022 розмір завданої шкоди потерпілому ОСОБА_9 становить 7500 гривень, що перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння від 08.06.2022, 20.06.2022, 27.06.2022 за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2023, вважається кримінальним правопорушенням, тому підстав для приведення вказаного вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX не убачається.

Також, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону №3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діянь, за яке він засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 02.09.2022, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2481 гривню (у 2022 році).

Так, за епізодом від 05.07.2022 розмір завданої шкоди потерпілій ОСОБА_10 становить 1942 гривні 16 копійок, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння від 05.07.2022 за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 02.09.2022, не вважається кримінальним правопорушенням. Враховуючи викладене вказаний вирок за вказаним епізодом має бути приведений у відповідність до законодавства.

Крім того, оскільки засуджений ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 02.09.2022, у зв`язку з усуненням караності діяння, підстави застосування ч. 4 ст. 70 КК України у вироку Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2023 відпали, а тому ОСОБА_4 підлягає відбуттю покарання, яке призначено вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2023 у виді 5 років позбавлення волі.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 щодо приведення у відповідність закону вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 відносно засудженого ОСОБА_4 , - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 02.09.2022, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 02.09.2022.

Виключити з вироку Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2023 посилання на ч. 4 ст. 70 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_11