Справа № 766/866/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000755 від 28.04.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рівне Генічеського району Херсонської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

-у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН), до складу якої входять Україна, російська федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу. Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 №36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав і резолюціями: від 16.12.1970 №2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21.12.1965 №2131 (XX), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав і про обмеження їх незалежності і суверенітету від 14.12.1974 №3314 (XXIX), що містить визначення агресії, визначено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання у будь-якій формі або з якої б то не було причини у внутрішні і зовнішні справи інших держав. Закріплені обов`язки держав утримуватися від: збройної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; надання сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на своїй території навчання, фінансування і вербування найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада УРСР проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Статтею 73 Конституції України закріплено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року рф, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Всупереч вказаним нормам Президент російської федерації, а також інші представники влади російської федерації, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (XXV), від 21.12.1965 №2131 (XX), від 14.12.1974 №3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

З цією метою 22.02.2022 Президент російської федерації підписав з керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей договори про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу, які в той же день ратифіковані Державною думою та Радою Федерації Федеральних Зборів російської федерації. В цей же день Президент російської федерації, з метою надання видимості законності дій по нападу на Україну, направив до Ради Федерації Федеральних Зборів російської федерації звернення про використання Збройних Сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено. Керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей 23.02.2022 звернулися до Президента російської федерації з проханням надати допомогу у відбитті надуманої ними воєнної агресії «українського режиму щодо населення» так званих «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки».

Президент російської федерації 24.02.2022 оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів Збройних Сил російської федерації на територію України.

Після цього, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці Збройних Сил російської федерації шляхом збройної агресії, незаконно вторглись на територію України через лінію державного кордону України, розташовану в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Київській, Сумській, Чернігівській та інших областях та шляхом застосування зброї здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, а також здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до теперішнього часу та призводить до тяжких наслідків.

Указані дії супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна і міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133 від 14.03.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України №259 від 18.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України №341 від 17.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України №573 від 12.08.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб.

Так, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, громадянка України ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці на території Генічеського району Херсонської області, достовірно володіючи інформацією, що з 24 лютого 2022 року підрозділами збройних сил та інших військових формувань російської федерації, здійснено повномасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна та розуміючи, що вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, свідомо та добровільно прийняла рішення у період воєнного стану співпрацювати з окупаційною владою російської федерації, з метою вчинення дій на шкоду Україні.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду директора Рівненського ліцею Генічеської міської ради Херсонської області (далі Рівненський ліцей), у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, після повної окупації військовослужбовцями збройних сил російської федерації території Генічеського району Херсонської області, тобто після 24 лютого 2022 року, перебуваючи на території зазначеного району, усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан, керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, добровільно погодилася на співпрацю з окупаційною владою російської федерації, зокрема на їх пропозицію продовжити займати посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з організацією освітнього процесу, а саме директора Рівненського ліцею, який розташований за адресою: Херсонська область, Генічеський район, с. Рівне, вул. Шевченка, 31.

У невстановлені досудовим розслідуванням дату та час ОСОБА_5 окупаційною владою російської федерації була перепризначена на посаду директора Рівненського ліцею в с. Рівне Генічеського району Херсонської області та отримала повноваження з виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій щодо діяльності цього закладу. В подальшому, але не пізніше 27.07.2022, Рівненський ліцей окупаційною владою Херсонської області перейменований в «державну бюджетну освітню установу Херсонської області «Рівненська школа генічеського муніципального округу» (государственное бюджетное образовательное учреждение херсонской области «ровненская школа генического муниципального округа») та на виконання наказу Департаменту освіти і науки Херсонської області «Про прийняття державних бюджетних освітніх установ до нового 2022-2023 навчального року» від 22.08.2022 №212 прийнятий до державної системи освіти країни агресора російської федерації. Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Крім того, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не раніше 24 лютого 2022 року, громадянка України ОСОБА_5 окупаційною владою російської федерації була перепризначена на посаду директора Рівненського ліцею Генічеської міської ради Херсонської області (далі Рівненський ліцей), який розташований за адресою: Херсонська область, Генічеський район, с. Рівне, вул. Шевченка, 31, та отримала повноваження з виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій щодо діяльності цього закладу.

Використовуючи отримані повноваження ОСОБА_5 організувала діяльність очолюваного нею закладу та забезпечила організацію освітнього процесу російською мовою за освітніми стандартами та навчальними планами російської федерації, із повним виключенням з освітнього процесу вимог до обов`язкових результатів навчання, визначених державними стандартами повної загальної середньої освіти України та здійснювала контроль за виконанням освітніх програм. З цією метою ОСОБА_5 здійснила підбір працівників закладу, які погодились впроваджувати стандарти освіти держави-агресора та призначила їх на посади.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про освіту» освіта є державним пріоритетом, що забезпечує інноваційний, соціально-економічний і культурний розвиток суспільства.

Статтею 1 Закону України «Про повну загальну середню освіту» визначено, що державні стандарти повної загальної середньої освіти документи, що визначають загальні обсяги навчального навантаження здобувачів початкової, базової середньої, профільної середньої освіти, вимоги до їх компетентностей і до згрупованих за відповідними освітніми галузями обов`язкових результатів навчання, яких вони мають досягти на відповідному рівні повної загальної середньої освіти.

Так, Державним стандартом початкової освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 21 лютого 2018 року №87 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 липня 2019 року №688) передбачено, що метою початкової освіти є всебічний розвиток дитини, її талантів, здібностей, компетентностей та наскрізних умінь. До ключових компетентностей, серед іншого належать: вільне володіння державною мовою, спроможність діяти як відповідальний громадянин та брати повноцінну участь у громадському та суспільному житті, спираючись на критичне оцінювання основних подій національної, європейської та світової історії, а також повагу до прав людини та верховенства права, цінування культурного розмаїття різних народів та ідентифікацію себе як громадянина України.

Також, Державним стандартом базової середньої освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року №898, визначено, що метою базової середньої освіти є розвиток природних здібностей, інтересів, обдарувань учнів, формування компетентностей, необхідних для їх соціалізації та громадянської активності, виховання відповідального, шанобливого ставлення до родини, суспільства, навколишнього природного середовища, національних та культурних цінностей українського народу. Реалізація мети базової середньої освіти ґрунтується на таких ціннісних орієнтирах, як формування в учнів активної громадянської позиції, патріотизму, поваги до культурних цінностей українського народу, його історико-культурного надбання і традицій, державної мови, плекання в учнів любові до рідного краю.

Натомість ОСОБА_5 , співпрацюючи з окупаційною владою, запровадила у Рівненському ліцеї в с. Рівне Генічеського району Херсонської області освітній процес, який повністю суперечить меті як початкової так і базової середньої освіти в Україні та який формуватиме знання, інші компетентності та світогляд здобувачів освіти спрямовані на возвеличення російської федерації, її історичної ролі та відповідно заперечення існування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань і традицій, української мови, що має своєю кінцевою метою збуджувати агресію та ненависть до України.

Крім того, з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території України, уникненню відповідальності за здійснення державою-агресором збройної агресії проти України ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 24.02.2022, прийняла участь у постановочному відео для пропагандистських засобів масової інформації окупаційної влади, на якому в приміщенні Рівненського ліцею демонструє коробки з-під комп`ютерної техніки та коментує, що вона надана до вказаного закладу для організації освітнього процесу за освітніми стандартами та навчальними планами російської федерації. Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями здійснила пропаганду у закладах освіти незалежно від типів та форм власності з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території України, уникненню відповідальності за здійснення державою-агресором збройної агресії проти України, а також дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 111-1 КК України, як здійснення громадянином України пропаганди у закладах освіти незалежно від типів та форм власності з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території України, уникненню відповідальності за здійснення державою-агресором збройної агресії проти України, а також дій громадянином України, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

ІІ. Підстави для здійснення судового розгляду у кримінальному провадженні за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia) з урахуванням та дотриманням загальних засад, встановлених процесуальним законом для такого розгляду.

У судовому засіданні допит обвинуваченої ОСОБА_5 не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч. 3 ст. 323 КПК України, при цьому обвинувачена викликалася до суду як за місцем свого проживання, так і через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області, однак у судове засідання не з`явилася.

Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченої, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Так, за змістом ч. 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, тимчасово окупованою територією є вся територія Генічеського району Херсонської області. На сьогодні АТ «Укрпошта» не здійснює свою господарську діяльність на території України, яка перебуває в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), у зв`язку з чим надсилання судом судових викликів засобами поштового зв`язку на адресу проживання обвинуваченої ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 , є неможливим.

Водночас за змістом ч. 8 ст. 135 КПК України передбачено, що повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Вказані положення кримінально-процесуального закону судом були дотримані.

Так, у газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення із повісткою про виклик до суду ОСОБА_5 у підготовчі судові засідання на 26.07.2023 о 09:30 годині, 06.09.2023 о 09:30 годині, 18.09.2023 о 09:30 годині, 26.10.2023 о 13:30 годині, 05.12.2023 о 10:30 годині, 16.01.2024 о 10:30 годині, 21.02.2024 о 13:15 годині, 08.04.2024 об 11:00 годині та судові засіданні, призначені на 07.05.2024 о 09:30 годині, 28.05.2024 об 11:30 годині, 29.05.2024 о 14:00 годині, 18.06.2024 о 10:00 годині, 24.07.2024 о 10:30 годині, 23.09.2024 о 13:00 годині, 30.09.2024 о 13:00 годині, 21.10.2024 о 10:00 годині, 19.11.2024 о 10:00 годині, 20.11.2024 о 10:00 годині, 20.01.2025 об 11:00 годині, 17.02.2025 о 10:30 години та 18.03.2025 об 11:00 годині до Херсонського міського суду Херсонської області. Також повістки про виклик в судові засідання були направлені для опублікування на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та були вручені захиснику обвинуваченої ОСОБА_4 .

Крім того, повідомлення про виклик до суду обвинуваченої ОСОБА_5 були опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області.

Зважаючи на правила ст. ст. 42, 135 КПК України, дотримання прав особи, яка тимчасово не проживає за місцем реєстрації або переховується від органів досудового розслідування, полягає не в обов`язку інших осіб, якими отримано процесуальний документ, призначений для неї, повідомити про надходження процесуального документу, а в тому, що про наявність цих процесуальних документів особа може дізнатися не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.

Відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.06.2023 постановлено про здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_5 .

Під час досудового розслідування повістки про виклик ОСОБА_5 та повідомлення про підозру публікувалися в засобах масової інформації у газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України від 28.04.2023 ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог ст. 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. В інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні, серед іншого, щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження, з моменту прийняття відповідного процесуального рішення (п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України).

Стосовно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженні є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України від 28.04.2023 постановлено про залучення захисника до участі у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві.

Згідно доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві від 29.04.2023 №026-260004522 захисником ОСОБА_5 було призначено адвоката ОСОБА_6 (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю від 23.03.2001 №712).

На підставі ухвали Херсонського міського суду від 26.07.2023 для здійснення захисту ОСОБА_5 залучено захисника ОСОБА_4 (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №237/234 від 28.02.2003).

Також, ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.04.2024 задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 .

На виконання вимог ч. 2 ст. 297-5 КПК України копії процесуальних документів направлялись захиснику, який крім того був обізнаний з матеріалами кримінального провадження. Будь-які клопотання від підозрюваної на стадії досудового розслідування та обвинуваченої на стадії судового розгляду на адресу суду не надходили.

Враховуючи наведене та з урахуванням здійснення у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування і спеціального судового провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення було дотримано всіх можливих передбачених КПК заходів та способів повідомлення ОСОБА_5 , щоб забезпечити останній можливість безпосередньо та через призначеного захисника реалізовувати права підозрюваної на стадії досудового розслідування та обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя.

Захисник обвинуваченої, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Херсонській області не заперечував щодо розгляду даного кримінального провадження в порядку спеціального судового провадження та здійснював активні дії, спрямовані на захист ОСОБА_5 : приймав участь у дослідженні доказів, виступав у дебатах та просив ухвалити законне рішення.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченої, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за її відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом.

ІІІ. Позиція учасників кримінального провадження.

Прокурор під час судових дебатів просив визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень згідно пред`явленого обвинувачення за ч. ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання за ч. 3 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати керівні посади в закладах освіти, займатися педагогічною та викладацькою діяльністю строком на 10 років, за ч. 5 ст. 111-1 КК України призначити покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади у закладах освіти, займатись педагогічною та викладацькою діяльністю строком на 15 років з конфіскацією усього майна, що належить обвинуваченій. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади у закладах освіти, займатися педагогічною та викладацькою діяльністю строком на 15 років, з конфіскацією усього майна, що належить обвинуваченій. Просив стягнути судові витрати на залучення експерта під час проведення судової портретної експертизи, що складають 943,90 грн. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільні позови не заявлялися.

Захисник просив суд призначити покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

IV. Докази, досліджені судом на підтвердження обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні поставлених їй у провину кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:

-постановою прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора від 28.04.2023 відповідно до якої виділено з кримінального провадження №0001472 від 28.12.2022 в окреме провадження матеріали досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України відносно ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду від 14.03.2023 з доданим CD-R диском до нього, відповідно до якого об`єктом огляду є дані, які зберігаються в міжнародній загальнодоступній комп`ютерній мережі Інтернет на вебсторінці за посиланнями: https://myrotvorets.center/criminal/cyba-natalya-gennadevna/, https://t.me/Kherson_kolaborant/2097. Проведеним оглядом встановлено здійснення доступу до публікації на веб-сайті «МИРОТВОРЕЦЬ» центр дослідження ознак злочинів проти національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, в якій розміщена інформація щодо ОСОБА_5 , яка добровільно пішла на співпрацю з окупантами та є директором Рівненського ліцею при окупантах. Крім того, на веб-сторінці розміщено зображення із соціальних мереж, на якому зображена особа жіночої статі. Крім того, на веб-сайті «Telegram» розміщена інформація наступного змісту: «Колабораціонізм ОСОБА_5 . Працювала директором Рівненського ліцею, мала активну проукраїнську позицію. Після повномасштабного вторгнення підтримала окупантів та погодилася далі очолювати свій навчальний заклад. Дякує росії за те, що її школа отримала нові ноутбуки та тепер діти будуть вивчати новий предмет «Медіаграмотність». Крім того, на зазначеній веб-сторінці розміщено відеозапис, на якому зображена жінка, яка представлена на початку відеозапису як « ОСОБА_7 директор Ровненской школы Генического муниципального округа».

Також, з використанням браузера «Google Crome», за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 було здійснено доступ до публікації, розміщеної в мережі «Інтернет». На даному сайті розміщена інформація про «Рівненський ліцей», зокрема: Код , повна назва «Рівненський ліцей Генічеської міської ради», адреса Україна, 75530, Херсонська область, Генічеський район, с. Рівне, вул. Шевченка, 31, директор ОСОБА_5 , власники Генічеська міська рада;

-висновком експерта від 29.03.2023 №СЕ-19/111-23/15844-ФП за результатами проведення судової портретної експертизи у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001472 від 28.12.2022, з якого відповідно до постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 28.04.2023 виділено в окреме провадження матеріали відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, ч. 5 ст. 111-1 КК України, відповідно до якого зображення особи жіночої статі, одягнутої в довгу кофту чорного кольору із рукавами та білі кросівки, у відеофайлі «Відеозапис розміщений на веб-сайті телеграм.mp4» на диску для лазерних систем зчитування «Verbatim» придатні для ідентифікації по ним особи. У зображенні особи жіночої статі, одягнутої в довгу кофту чорного кольору із рукавами та білі кросівки у відеофайлі «Відеозапис розміщений на веб-сайті телеграм.mp4» на диску для лазерних систем зчитування «Verbatim» та у файлі графічного документа « ОСОБА_8 .pdf» із зображенням особової картки Державної міграційної служби України на ім`я гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зображена одна й та сама особа;

-протоколом огляду від 06.04.2023, відповідно до якого об`єктом огляду є дані, які зберігаються в міжнародній загальнодоступній комп`ютерній мережі Інтернет на вебсторінці за посиланнями: https://vbankcenter.ru/contragent/771. Проведеним оглядом встановлено здійснення доступу до публікації на веб-сайті «ВСЕРОССИЙСКИЙ БИЗНЕС ЦЕНТР», на якому розміщена інформація наступного змісту: у даній публікації викладаються матеріали щодо діяльності, реєстрації та функціонування «ГОСУДАРСТВЕННОЕ БЮДЖЕТНОЕ ОБРАЗОВАТЕЛЬНОЕ УЧРЕЖДЕНИЕ ХЕРСОНСКОЙ ОБЛАСТИ «РОВНЕНСКАЯ ШКОЛА ГЕНИЧЕСКОГО МУНИЦИПАЛЬНОГО ОКРУГА»», де керівником юридичної особи та директором з 22.12.2022 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата створення 27.07.2022;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.04.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнала особу, зображену на фото №4 як ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 18.03.2023, зафіксованого за допомогою технічних засобів відеофіксації і відтвореного в ході судового розгляду кримінального провадження, відповідно до ч. 11 ст. 615 КПК України, свідок пояснила наступне, що на даний час працює вчителем української мови та літератури, зарубіжної літератури у Дніпропетровському обласному ліцеї-інтернаті фізико-математичного профілю. Станом на 24.02.2022 працювала вчителем української мови і літератури в Генічеському ліцеї №1. З м. Генічеськ виїхала 28.06.2022, оскільки змушували працювати за російською програмою. Особисто з ОСОБА_5 не знайома. Їй відомо тільки те, що ОСОБА_5 працювала і зараз працює директором в Рівненській школі в с. Рівне Генічеського району.

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 04.04.2023, зафіксованого за допомогою технічних засобів відеофіксації і відтвореного в ході судового розгляду кримінального провадження, відповідно до ч. 11 ст. 615 КПК України, свідок пояснила наступне. З Херсонської області свідок виїхала 06.09.2022. До окупації станом на 24.02.2022 вона працювала вчителем початкових класів та організатором дитячого колективу Рівненського ліцею Генічеської міської ради. ОСОБА_5 била директором ліцею, посаду зайняла за рік до війни, десь в 2021 році. Раніше ОСОБА_5 працювала в Догмарівській загальноосвітній школі завучем по виховній роботі, а до цього була випускницею їхнього ліцею. Зараз працює директором «Ровненской общеобразовательной школы». 15.08.2022 свідку стало відомо, що ОСОБА_5 підписала наказ про те, що ознайомлена з тим, що її призначили директором «Ровненской общеобразовательной школы». 01.09.2022 була лінійка у вказаному закладі, де приймали участь російські військові. Та з цього моменту свідку стало відомо, що ОСОБА_5 пішла на співпрацю з окупаційною владою. За українською програмою працювали до кінця травня 2022 року, щоб завершити навчальний рік. В кінці липня ОСОБА_5 провела збори, на яких сказала, щоб вирішували, хто буде співпрацювати, а хто ні. До цього приїжджав ОСОБА_11 , який при окупаційній владі завідував культурою, та агітував за співпрацю з окупаційною російською владою. На початку серпня 2022 року з колективу навчального закладу з 46 чоловік лишилося 8 (серед яких свідок), які не погодилися на співпрацю, при цьому ніхто нікого не примушував, не вмовляв, люди самі погодилися, на думку свідка, через гроші, оскільки пропонували високу заробітну плату, близько до 100 тис. російських рублів. Збирали десь три рази, на зборах ОСОБА_5 говорила, що нікого не будуть вмовляти, щоб самі подумали, вибрала тактику, що не вмовляла і не погрожувала. Раніше з ОСОБА_5 були нормальні відносини, зараз відносини не підтримують. В останнє спілкувалися в серпні 2022 року до 01.09.2022, коли оформляли працівників на простой. На сьогоднішній день свідку невідомо, які функціональні обов`язки виконує ОСОБА_5 . До цього в якості директора здійснювала організацію навчального процесу, забезпечення українською літературою. На даний час програма навчання в ліцеї російська. 01.09.2022 в ліцеї були розвішані вже плакати російською мовою. Свідок бачила відеоролик, на якому ОСОБА_5 дякувала за те, що допомогли забезпечити ліцей комп`ютерною технікою, хоча до початку війни всі вчителі були забезпечені новими ноутбуками та оргтехнікою. Також ОСОБА_5 зазначала про те, що будуть вивчати новий предмет «медіаграмотність», хоча цей предмет вже вивчали до початку війни та окупації м. Генічеськ. Свідку також відомо, що ОСОБА_5 їздила на курси здається в Ростов. По понеділкам в ліцеї звучить гімн рф і якщо учні до закінчення гімну не встигають зайти до ліцею, їх військові потім не пропускають.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

V. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» («Kobets v. Ukraine») (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» («Avsar v. Turkey»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази, що підтверджують зайняття ОСОБА_5 посади директора в «Государственном бюджетном образовательном учреждении Херсонской области «Ровненская школа Генического Муниципального округа»», створеному на тимчасово окупованій території України, яка спрямовано здійснювала дії на підтримку окупаційної влади держави-агресора, а також здійснювала пропаганду у вказаному закладі освіти з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України та надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, суд враховує, що досліджені письмові докази є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає. Перелічені вище джерела інформації, отримані з Інтернет ресурсів суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими.Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані достовірними доказами обвинувачення, на підставі яких суд приймає рішення у справі. Жодної із передбачених законом обставин для визнання зазначених доказів недопустимими судом не констатовано та в ході кримінального провадження не встановлено, як і порушень фундаментальних прав і свобод обвинуваченої ОСОБА_5 , гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, при проведенні досудового розслідування та збиранні і оформленні доказів стороною обвинувачення.

Положеннями ст. 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні серед іншого підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Відповідно до змісту статті 92 КПК України, обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна встановити об`єктивну істину та на неї покладається обов`язок доказування, доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Таким чином, під час судового слідства не знайшов свого підтвердження той факт, що ОСОБА_5 була вимушена зайняти керівну посаду директора навчального закладу, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та забезпечила діяльність «Государственного бюджетного образовательного учреждения Херсонской области «Ровненская школа Генического Муниципального округа»», здійснюючи при цьому пропаганду у вказаному закладі освіти, або діяла під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли окупаційну владу країни-агресора рф.

За викладених підстав суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України в об`ємі пред`явленого обвинувачення, надані докази суд визначає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України, будь-яких порушень вимог діючого законодавства під час розгляду кримінального провадження не встановлено, достовірними, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Аналізуючи, чи наявна у діях обвинуваченої ОСОБА_5 ознака добровільності за ч. 5 ст. 111-1 КК України, суд враховує постанову Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №638/5446/22, провадження №51-4092км23, відповідно до якої зазначено, що в кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України.

Зміст досліджених судом письмових доказів дає підстави стверджувати, що обвинувачена ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, перебуваючи на тимчасово окупованій території в с. Рівне Генічеського район Херсонської області та займаючи керівну посаду директора навчального закладу, а також здійснюючи пропаганду у вказаному закладі освіти, діяла особисто в інтересах окупаційної влади країни-агресора. Її діяльність та активні дії на вказаній посаді були спрямовані на запровадження та зміцнення влади окупаційної адміністрації, тобто ОСОБА_5 діяла добровільно, мала вибір та можливість відмовитись від дій, які є кримінально-караними. Суду не надано доказів того, що обвинувачена не мала можливості відмовитися від цієї посади.

За частиною 5 ст. 111-1 КК, серед іншого, передбачена відповідальність за добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Окупаційна адміністрація Російської Федерації це сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг (п. 6 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

У складі цього правопорушення важливим для кваліфікації є місце його вчинення - тимчасово окупована територія України.

Організаційно-розпорядчі обов`язки це обов`язки зі здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності.

Адміністративно-господарські обов`язки це обов`язки з управління чи розпорядження державним, колективним або приватним майном.

За викладених обставин, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд, оцінивши сукупність зібраних доказів, які єналежними та допустимими, узгоджуються між собою, ставити їх під сумнів підстав немає та доводять факт вчинення обвинуваченою протиправних дій, а також за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.

VI. Призначення покарання.

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів проти основ національної безпеки України та такі злочини є найбільш суспільно небезпечними посяганнями, дані про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, є громадянкою України. Відомості про перебуванняна обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра суду не надавалися.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Враховуючи викладене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання та захисника, який просив призначити покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкціями статей, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України, у вигляді позбавлення волі, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст. 63 КК України не вбачається, із обов`язковим застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, а також з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, в тому числі у сфері освіти, з конфіскацією всього належного їй майна, що на думку суду буде відповідати принципам та меті призначення покарання, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю є обов`язковим додатковим покаранням, передбаченим санкцією частини 3, 5 статті 111-1 КК України.

Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Санкцією частини 5 статті 111-1 КК України передбачена можливість застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Підстав для застосування статей 69 та 75 КК України в даному кримінальному провадженні не встановлено.

VІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.05.2023 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який до набрання вироком законної сили суд вважає за доцільне залишити без змін.

Строк додаткового покарання слід обчислювати відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного її затримання.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченої на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта.

Керуючись ст. ст. 124, 297-1, 323, 368, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України та призначити покарання:

-за ч. 3 ст. 111-1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, в тому числі керівні посади в закладах освітита займатися педагогічною та викладацькою діяльністю строком на 10 (десять) років;

-за ч. 5. ст. 111-1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, в тому числі керівні посади в закладах освіти, а також пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій у закладах освітита займатися педагогічною та викладацькою діяльністю строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, в тому числі керівні посади в закладах освіти, а також пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій у закладах освітита займатися педагогічною та викладацькою діяльністю строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.05.2023 залишити без змін до затримання обвинуваченої та приведення вироку до виконання.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з дня її фактичного затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, в тому числі керівні посади в закладах освіти, а також пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій у закладах освітита займатися педагогічною та викладацькою діяльністю, обчислювати з моменту відбуття ОСОБА_5 основного покарання.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 943 (дев`ятсот сорока трьох) гривень 90 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику обвинуваченої, якому вручались всі процесуальні рішення у цьому провадженні на підставі ч. 2 ст. 297-5 КПК України, та з урахуванням положень ч. 4 ст. 46 КПК України про те, що захисник користується процесуальними правами обвинуваченої, захист якої він здійснює. Також копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати обвинуваченій.

Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, де і здійснювались публікації повісток про виклик обвинуваченої протягом всього судового розгляду.

Суддя: ОСОБА_1