ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 679/188/24

Провадження № 11-кп/820/226/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09 січня 2025 року про продовження терміну тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинення злочинів, передбачених за ч. 4 ст.185, ч. 4 ст.187 КК України, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто, до 09 березня 2025 року, включно, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Нетішинського міського суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 4 ст.185, ч. 4 ст.187 КК України.

За клопотанням прокурора ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09 січня 2025 року ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 березня 2025 року включно. Мотивуючи вказане рішення, суд першої інстанції врахував ті обставини, що підстави, які були враховані при обранні йому такого запобіжного заходу, не змінились, існують ризики того, що він зможе продовжити злочинну діяльність, ухилятись від суду. Суд вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не забезпечить запобігання цим ризикам.

На зазначену ухвалу захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій прохає ухвалу суду скасувати ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09 січня 2025 року про продовження строків запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у зв`язку із відсутністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та постановити ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт із засобами електронного контролю за адресою: АДРЕСА_1 або інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вважає ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09 січня 2025 року незаконною та такою, що прийнята з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На думку апелянта, сторона обвинувачення жодним чином не підтверджує ті ризики, на які посилається в клопотанні, як на підстави продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, апелянт вказує на міцні соціальні зв`язки ОСОБА_7 , який є люблячим батьком. Також є військовозобов`язаним, військово - облікова спеціальність - «Водій автомобілів». За період перебування під вартою в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» умов тримання не порушував. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. На профілактичних обліках не перебуває.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд зазначає наступне.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09 січня 2025 року строк тримання під вартою продовжено до 09 березня 2025 року включно.

Порядок продовження строків тримання під вартою судом першої інстанції на стадії розгляду кримінального провадження відбувається за загальними засадами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Апеляційний суд встановив, що вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Суд першої інстанції, розглянув клопотання прокурора, дотримавшись вимог наведених норм процесуального законодавства та ухвалив законне рішення, в якому виклав обґрунтування прийнятого ним рішення. Також суд правильно зазначив ризики, передбачені ст.177 КПК України, які стали підставою для продовження дії такого запобіжного заходу.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу. Колегія суддів ставиться критично до тверджень апелянта щодо не доведеності ризиків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи про недоведеність ризиків можливості переховуватися від суду, а також продовжити злочинну діяльність.

У ч. 3 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» міститься норма, яка виходить із загального принципу ст.5 Конвенції: законне тримання під вартою має бути розумним. Конвенція вимагає, аби тримання під вартою до судового вироку не перевищувало розумних строків. Хоч якою би була причина тримання під вартою, у кожному випадку слід визначити, чи перетнув строк до ухвалення вироку щодо обвинуваченого розумні межі, тобто межі надмірності, які, за обставинами справи, могли бути розумно застосовані до особи, чия невинуватість презумується.

Згідно з практикою Суду, зокрема з його рішенням у складі Великої палати у с праві «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Обґрунтованість підозри не є предметом апеляційної перевірки з огляду на вимоги кримінального процесуального Закону.

Наявність соціальних зв`язків в даній правовій ситуації не може слугувати єдиною підставою для зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 .

З матеріалів провадження вбачається, що на даний час в розумні строки здійснюється судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002297 від 10.12.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 185 КК України.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є єдиним дійовим заходом забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.

Ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 09 січня 2025 року про продовження терміну тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинення злочинів, передбачених за ч. 4 ст.185, ч. 4 ст.187 КК України, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто, до 09 березня 2025 року, включно залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді