ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/245/25
Головуючий в суді І інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 та заступника керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 26 грудня 2024 року в кримінальному провадженні №0000044 від 25 січня 2024 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Херсона, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 26 грудня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у тому, що вона переслідуючи прямий умисел на порушення встановленого законом порядку обігу психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 24.01.2024 близько 09:00 години, перебуваючи в м. Херсоні, використовуючи мобільний застосунок «Телеграм», замовила особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP та оплатила її доставку послугами ТОВ «Нова пошта» до м. Херсону, після чого продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, 24.01.2024 близько 15:30 години у поштоматі №45462 ТОВ «Нова пошта» за адресою: вул. 49 Херсонської Гвардійської дивізії, 26-а, м. Херсон, отримала посилку з кристалічною речовиною, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, масою 0,7984 г, тим самим незаконно придбала психотропну речовину, яку після придбання зберігала при собі особисто, без мети збуту, до виявлення та вилучення працівниками поліції у період часу з 15:40 години до 15:50 години за адресою: вул. 49 Херсонської Гвардійської дивізії біля будинку №26-а в м. Херсоні.

Суд кваліфікував вказані дії обвинуваченої ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Крім того ОСОБА_8 , переслідуючи прямий умисел на порушення встановленого законом порядку обіг психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 02.04.2024 близько 09:00 години, перебуваючи в м. Херсоні, використовуючи мобільний застосунок «Телеграм», замовила особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP та оплатила її доставку послугами ТОВ «Нова пошта» до м. Херсона, а саме: поштомат «Нової пошти» №5658, розташований по Миколаївському шосе, 30, в м. Херсоні.

Продовжуючи реалізацію протиправного умислу, направленого на придбання психотропних речовини, 03.04.2024 близько 16:00 години ОСОБА_8 разом зі своїм знайомим ОСОБА_11 прибула до поштомату №5658 ТОВ «Нова пошта», розташованого за адресою: Миколаївське шосе біля будинку №30 в м. Херсоні, та використовуючи власний телефон відчинила скриньку поштомату, після чого попросила ОСОБА_11 забрати її посилку з речовиною, яку замовляла раніше, не повідомивши останнього про її вміст.

У подальшому після того як ОСОБА_11 дістав посилку з поштомату, цього ж дня приблизно о 16:20 годині їх разом з ОСОБА_8 було зупинено працівниками Національної поліції біля будинку №30 по Миколаївському шосе в м. Херсоні для перевірки документів у період часу з 17:39 години до 17:50 години, де ОСОБА_11 добровільно видав отриману посилку, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP масою 0,7139 г.

Суд кваліфікував вказані дії обвинуваченої ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання психотропних речовин без мети збуту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційні скарзі перший заступник керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_12 просить вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 26 грудня 2024 року змінити, з резолютивної частини вироку виключити вказівку про покладення на ОСОБА_8 додаткового обов`язку, передбаченого п.2 ч.3 ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ст.75 КК України звільненою від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Вважати вірним застосування до ОСОБА_8 обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що за результатами нового судового розгляду при ухваленні оскаржуваного вироку суд був позбавлений можливості застосувати стосовно ОСОБА_8 більш суворий захід примусу за ч.1 ст.309 КК України, ніж їй було призначено попереднім вироком від 01 липня 2024 року.

Призначивши ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки та звільнивши обвинувачену від відбування покарання випробуванням та покладенням обов`язку передбаченого п.2 ч.3 ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, погіршив становище обвинуваченої та ухвалив судове рішення, яке не відповідає вимогам ст.370, 374 КПК України.

В апеляційній скарзі заступник керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_13 просить вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 26 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_8 змінити з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону. Просить у резолютивній частині вироку вказати, що ОСОБА_8 слід вважати засудженою за ч.1 ст.309 КК України до обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового кримінального правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 01 липня 2024 року ОСОБА_8 було призначено покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України її звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. В той же час вказаний вирок було скасовано ухвалою Херсонського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року та призначено новий розгляд в суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

При новому розгляді справи цим же судом ухвалено оспорюваний вирок, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Таким чином суд першої інстанції при новому розгляді справи призначив ОСОБА_8 більш суворе покарання, ніж те, що було призначено попереднім вироком, що суперечить вимогам ч.2 ст.416 КПК України.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Прокурор підтримав апеляційні скарги сторони обвинувачення, просив вирок суду змінити в частині покарання.

Адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційні скарги сторони обвинувачення.

ОСОБА_8 підтримала позицію захисника.

В судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях.

В останньому слові обвинувачена ОСОБА_8 вказала, що визнає свою вину.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за яке її засуджено за встановлених та викладених у вироку обставин, кваліфікація її дій судом апеляційної інстанції не перевіряються, оскільки зазначені обставини в апеляційних скаргах не оспорюються. Крім того, вбачається, що вирок суду ухвалено в прядку ст.382 КПК України.

Враховуючи викладене, предметом дослідження в даному апеляційному провадженні буде питання дотримання вимог ч.2 ст.416 КПК України при призначенні обвинуваченій покарання.

Статтею 416 КПК визначені особливості нового розгляду судом першої інстанції.

Так, відповідно до ст.416 КПК після скасування судом апеляційної інстанції вироку або ухвали про закриття кримінального провадження чи про застосування, відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV цього Кодексу в іншому складі суду.

При новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

При новому розгляді в суді першої інстанції питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру правова кваліфікація діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, як більш тяжкого допускається за умови, якщо на цій підставі було подано апеляційну скаргу прокурором чи потерпілим або його представником.

У постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 23.09.2019 року (справа №728/2724/16-к) зазначено про те, що ч.2 ст. 416 КПК визначає вичерпний перелік випадків, коли при новому розгляді суд першої інстанції може застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, а саме тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання. При цьому положення ч. 2 ст. 415 КПК України не слід розглядати як такі, що дозволяють зробити винятки з указаного правила.

Водночас у постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 14.09.2020 року (справа №740/3597/17) не тільки зробила висновок про застосування відповідних норм права, а й наголосила на важливих моментах. Зокрема, у постанові зазначено, що як із назви, так і зі змісту ст. 421 КПК України випливає, що погіршення становища обвинуваченого можливе лише за умови, якщо з цих підстав подали апеляційну скаргу прокурор, потерпілий чи його представник, а відповідно до ст. 416 КПК України таке погіршення може мати місце тільки в тому разі, якщо вирок було скасовано з цих підстав (або також із цих підстав).

Як вірно вказує в апеляційних скаргах сторона обвинувачення, вказаних вимог кримінального процесуального закону при ухваленні оскарженого вироку стосовно ОСОБА_8 місцевий суд не дотримався.

Так, матеріали провадження свідчать, що кримінальне провадження №0000044 від 25 січня 2024 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України перебуває в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області з 24 червня 2024 року.

01 липня 2024 року вироком Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року вказаний вирок скасовано через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. При цьому, вирок хоч і було скасовано за апеляційною скаргою прокурора, проте в ній не порушувалося питання про необхідність посилення покарання.

Під час нового судового розгляду вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 26 грудня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виходячи із наведеного, вбачається, що у даному кримінальному провадженні, здійснюючий новий розгляд справи суд першої інстанції не врахував підстави скасування попереднього вироку місцевого від 01 липня 2024 року, та безпідставно, в порушення вимог ч.2 ст.416 КПК України призначив обвинуваченій більш суворе покарання, ніж те, що було призначене вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 01 липня 2024 року, а також поклав на неї додатковий, обов`язок, передбачений п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Оскільки доводи апеляційних скарг стосовно не дотримання місцевим судом ч.2 ст.416 КПК України при призначенні обвинуваченій покарання знайшли своє підтвердження, оскаржений вирок місцевого суду не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому він підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Апеляційний суд, при призначенні покарання враховує, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_8 , обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, визнання вини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів, керуючись положеннями ст.ст. 50, 65 КК України, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.309 КК України, на строк 1 рік.

Крім того, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення та особу обвинуваченої, апеляційний суд вважає можливим виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання, у зв`язку із чим на підставі ст.75 КК України вона підлягає звільненню від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Таке покарання зі звільненням від його відбування з іспитовим строком, на думку колегії суддів, є необхідним з метою виправлення та перевиховання обвинуваченої, попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень у майбутньому, охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання кримінальним правопорушенням, виховання у дусі точного та неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, а також відповідальності перед суспільством.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 та апеляційну скаргою заступника керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 26 грудня 2024 року в кримінальному провадженні №0000044 від 25 січня 2024 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженою за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4