Справа № 192/3460/24
Провадження № 1-в/192/22/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області заяву захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі,

про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,

захисника адвоката ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В :

Захисник засудженого, з урахуванням уточненої заяви від 14 березня 2025 року, звернувся до суду з заявою про закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією діяння, яке вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, а також просив виключити ознаку повторності за ч. 4 ст. 186 КК України.

Прокурор вважав, що заява підлягає частковому задоволенню та засудженого слід негайно звільнити від покарання, призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року в частині засудження до 5 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Засуджений просив звільнити його від призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, а також пояснив, що він не вчиняв злочин, кваліфікований за ч. 4 ст. 186 КК України.

Захисник свою заяву з урахуванням уточнень підтримав, пославшись на існування судової практики, яка свідчить про те, що суди виключають ознаку повторності під чс розгляду питання про звільнення від покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Суд, дослідивши додані до заяви матеріали вважає, що остання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений до 5 років позбавлення волі за вчинення 28 квітня 2023 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а розмір завданої шкоди складає 635 гривень 83 копійки.

Також вказаним вироком ОСОБА_4 був засуджений до 7 років позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі ОСОБА_4 було призначено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України, більш суворим покаранням, яке призначено за ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Закон № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення, набув чинності 09 серпня 2024 року.

За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Суд вважає, що подану адвокатом ОСОБА_3 заяву про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України під час виконання вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року слід розглянути у відповідності до вимог ст. 74 КК України з урахуванням інтересів засудженого та принципу «суд знає закони».

Так, судом встановлено, що розмір шкоди, яка завдана ОСОБА_4 під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України не перевищувала 2 неоподаткованих мінімума доходів громадян.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_4 слід негайно звільнити від призначеного покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

Вирішуючи питання про виключення ознаки повторності за ч. 4 ст. 186 КК України, суд вважає, що такі повноваження під час розгляду питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України у суду відсутні. Тому в цій частині заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2024 року в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, відмовивши в задоволенні іншої частини заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1