Провадження № 1-кп/991/149/19
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 до ухвали
(провадження№ 1-кп/991/149/19)
18 березня 2025 року місто Київ
З цією ухвалою я не згоден з огляду на таке.
Підставою для постановлення моїми колегами цього рішення слугувала ч. 8 ст. 469 КПК України, оскільки сторона обвинувачення в особі прокурора і сторона захисту в особі захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 повідомили суду, що між ними досягнуто згоди на укладання угоди про визнання винуватості.
Відповідно до вимог ч. ч. 3 і 4 ст. 217 КПК України: «У разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень. Матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду».
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 334 КПК України: «Матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу».
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 469 КПК України: «У разі якщо кримінальне провадження здійснюється щодо кількох осіб, які підозрюються чи обвинувачуються у вчиненні одного або кількох кримінальних правопорушень, і згода щодо укладення угоди досягнута не з усіма підозрюваними чи обвинуваченими, угода може бути укладена з одним (кількома) з підозрюваних чи обвинувачених. Кримінальне провадження щодо особи (осіб), з якими досягнуто згоди, підлягає виділенню в окреме провадження».
По-перше. Прокурором і стороною захисту обвинуваченого ОСОБА_6 не було надано суду будь-яких доказів та/або матеріалів на підтвердження того, що між ними досягнута згода на укладання угоди про визнання винуватості, а прокурором, крім того, не було надано і доказів та/або матеріалів на підтвердження ініціювання ним укладання угоди про визнання винуватості з іншими обвинуваченими та, відповідно, недосягнення з ними згоди на її укладання, що виключає можливість застосування у даному випадку норми ч. 8 ст. 469 КПК України як підстави для виділення матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 в окреме провадження.
По-друге. Прокурором і стороною захисту обвинуваченого ОСОБА_6 не було надано суду будь-яких доказів та/або матеріалів, які свідчили б також і про згоду потерпілого Державним підприємством «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект»» на укладання такої угоди, відсутність якої унеможливлює як її укладання, так і її затвердження судом.
По-третє. Норма ч. 8 ст. 469 КПК України не може застосовуватися як самостійна підстава для виділення матеріалів кримінального провадження в окреме провадження окремо від вимог ч. 1 ст. 334 та ч. ч. 3 і 4 ст. 217 КПК України, а також і суперечити завданням кримінального провадження, що визначені ст. 2 КПК України.
З огляду на викладене, виділення матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 в окреме провадження, як на мене, порушує права потерпілого у кримінальному провадженні і права інших обвинувачених (оскільки прокурором не надано доказів на підтвердження ініціювання і щодо них укладання такої ж угоди), а також порушує як вимоги ч. 1 ст. 334, ч. ч. 3 і 4 ст. 217 КПК України, так і вимоги ч. 8 ст. 469 КПК України (у зв`язку з відсутністю доказів ініціювання угоди про визнання винуватості щодо інших обвинувачених і недосягнення з ними згоди), що може негативно вплинути на повноту судового розгляду, перешкоджає досягненню завдань кримінального провадження і вказує на відсутність необхідності такого виділення.
Суддя ОСОБА_1