Справа № 639/951/23
Провадження № 1-кп/639/86/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

заставодавця ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 07.08.2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000347 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До початку судового засідання заставодавець ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу із застави на більш м`який та про повернення застави у сумі 13420 грн.

В мотивування свого клопотання зазначила, що 10.02.2023 року вона внесла за ОСОБА_5 заставу у визначеному слідчим суддею розмірі, однак протягом судового розгляду даного кримінального провадження у неї суттєво погіршилось матеріальне становище, у зв`язку із чим вона була вимушена оформлювати кредитні запозичення у банках, які наразі необхідно погашати з відсотками. Крім того, на теперішній час судом досліджені всі докази сторони обвинувачення, ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України суттєво зменшились або взагалі відсутні. Обвинувачений ОСОБА_5 належно виконував та продовжує виконувати покладені на нього судом обов`язки, у зв`язку із чим вважає можливим змінити йому запобіжний захід із застави на більш м`який та повернути заставу у сумі 13420 грн.

В судовому засіданні заставодавець ОСОБА_6 підтримала подане клопотання та просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 також підтримав клопотання заставодавця ОСОБА_6 , просив його задовольнити, посилаючись на те, що у заставодавця на теперішній час скрутне матеріальне становище, обвинувачений належним чином виконує покладені на нього судом обов`язки, судовий розгляд у даному кримінальному провадженні майже завершено, всі докази сторони обвинувачення вже досліджені судом, у зв`язку із чим відсутні ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання про повернення застави, посилаючись на те, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України на теперішній час продовжують існувати. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 на даний час перебуває на запобіжному заході у виді застави, який є безстроковим, що, в свою чергу, стимулює обвинуваченого належним чином виконувати свої процесуальні обов`язки.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У п.п. 19, 25 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено осіб, які є учасниками кримінального провадження.

Окрім учасників кримінального провадження у п. 26 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено також коло учасників судового провадження, до яких законодавцем віднесено у тому числі осіб, за клопотанням або скаргою яких у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється судове провадження.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 КПК України заставодавцем є особа, яка внесла заставу за підозрюваного, а згідно з частиною дев`ятою цієї статті ? учасником судового розгляду під час вирішення судом питань, пов`язаних зі зверненням застави в дохід держави.

З цього слідує, що заставодавець є учасником судового провадження у передбачених законом випадках, а саме під час вирішення питання про звернення застави в дохід держави.

Відповідно до приписів п. 9 ч. 2 ст. 131, п. 3 ч. 1 ст. 176, ч. 3, 4 ст. 183 КПК України застава виступає самостійним (основним) або альтернативним запобіжним заходом (заходом забезпечення кримінального провадження).

Натомість, відповідно до правил ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого за клопотанням сторони обвинувачення або захисту.

Тобто, виключно сторона захисту і сторона обвинувачення наділена правом ініціювати розгляд судом питання про зміну, скасування або обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

На користь такого висновку також свідчить зміст ст.ст. 184, 200 КПК України, якими визначено, що клопотання про обрання запобіжного заходу мають право подати виключно слідчий, прокурор, а клопотання про зміну запобіжного заходу ? підозрюваний, обвинувачений, його захисник.

Таким чином заставодавець у кримінальному провадженні публічного обвинувачення не є суб`єктом, наділеним правом внесення клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, в розумінні вимог кримінально-процесуального законодавства України, у зв`язку з чим клопотання заставодавця ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги ОСОБА_6 про повернення застави, суд зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.02.2023 року обрано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою строком до 01.03.2023 року включно з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави розміром 13 420 грн. та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

10.02.2023 року обвинувачений ОСОБА_7 був звільнений з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у зв`язку з внесенням суми застави у розмірі 13 420 грн.

Заставодавцю ОСОБА_6 було роз`яснено, що в разі порушення обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього судом обов`язків, внесена нею застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження.

Пунктом 3 частини 1 статті 176 КПК України передбачено, що запобіжним заходом є застава, яка полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу (ч.1. ст.182 КПК України).

Відповідно до абз. 3 ч.4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 на даний час перебуває на запобіжному заході у виді застави.

При цьому питання про зміну запобіжного заходу у виді застави на інший запобіжний захід перед судом учасниками судового процесу не порушувалося, дія запобіжного заходу у виді застави не припинилася, а тому застава діє на весь час досудового розслідування та на час розгляду кримінального провадження у суді.

Частиною 2 ст. 182 КПК України передбачена можливість внесення застави не тільки підозрюваним або обвинуваченим, а й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Згідно з ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Із змісту наведених статей вбачається, що внесення застави є правом заставодавця, а не обов`язком.

Тобто прийняття тією чи іншою особою (заставодавцем) такого рішення є добровільним. Заставодавці самостійно обирають джерело грошових коштів, які мають бути внесені у якості застави та усвідомлюють або мають усвідомлювати, що ці кошти вносяться на увесь строк дії запобіжного заходу у вигляді застави, який є безстроковим. Лише припинення дії запобіжного заходу, відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, є підставою для повернення внесеної суми застави, у тому числі заставодавцю, у разі відсутності клопотання прокурора про звернення суми застави в дохід держави.

Таким чином, погіршення матеріального становища у заставодавця ОСОБА_6 не є підставою для повернення застави, внесеної за ОСОБА_7 .

Отже клопотання ОСОБА_6 про повернення застави є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 182, 203, 331, 350, 369 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання заставодавця ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу із застави на більш м`який та про повернення застави у сумі 13420 грн. відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1