Справа № 487/1840/25
Провадження № 1-кс/487/1999/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000438 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000438 за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході огляду26.03.2025, а саме на сокиру, яку упаковано до поліпропіленового мішку, який скріплено пломбою №NPU А668125, з метою збереження речових доказів.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення №0000438 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.03.2025 до ЧЧ ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області надійшло повідомлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що вона з 14.03.2025 не може зв`язатись зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зі слів двоюрідної сестри ОСОБА_6 їй стало відомо про те, що невідома жінка розповіла останній, що 3 або 4 дні потому в приміщенні сауни за адресою: АДРЕСА_1 невідомий чоловік, який разом з матір`ю розпивав спиртні напої, вбив її та ще одного чоловіка, який був поруч.

Допитано в якості свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка пояснила, що 18.03.2025 або 19.03.2025 (точну дату не пам`ятає) близько 08:00 години на вулиці за місцем проживання зустріла двох невідомих осіб (чоловіка та жінку), які зовні схожі на осіб, які часто випивають алкогольні напої. В ході розмови жінка розповіла, що була в гостях у двоповерховому будинку, розташованому біля кафе «Круг», де проживала її подруга на прізвисько « ОСОБА_7 » на ім`я ОСОБА_8 із чоловіком на ім`я ОСОБА_9 . В цьому будинку побачила чоловіка у ванній кімнаті із сокирою в руках, на якій, на її думку, були сліди крові. Зі слів невідомої жінки даний чоловік їй повідомив, що вбив ОСОБА_9 та ОСОБА_8 сокирою, ОСОБА_9 розчленив. Протягом нетривалого часу, зі слів незнайомої жінки, вона пройшла до приміщення бані, де побачила фрагменти людського тіла та ОСОБА_8 , яка лежала в крові на підлозі. Злякавшись побаченого, свідок з будинку вибігла. З тіткою ОСОБА_10 , яка має прізвисько « ОСОБА_7 », вона зв`язок не підтримувала та не спілкувалась. Зі слів місцевих жителів ОСОБА_6 стало відомо, що за адресою: АДРЕСА_1 , розташований двохповерховий будинок з сауною, в якому збираються місцеві жителі, де останні на постійній основі вживають спиртні напої, який також часто відвідувала ОСОБА_5 .

Допитано в якості свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який пояснив, що приблизно 24.03.2025 він знайшов сокиру на городі за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: біля паркану ОСОБА_12 .

26.03.2025 в ході огляду предмета ОСОБА_11 добровільно видав співробітникам поліції сокиру, яка в подальшому постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

У клопотанні прокурор посилається на те, що передбаченні кримінальним процесуальним кодексом підстави для арешту майна, вилученого під час проведення обшуку, з метою збереження речових доказів.

В судовому засіданні прокурор не був присутнім, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст. 167 КПК України встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що СУ Головного управління Національної поліції в Херсонській області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення №0000438 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.03.2025 до ЧЧ ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області надійшло повідомлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що вона з 14.03.2025 не може зв`язатись зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зі слів двоюрідної сестри ОСОБА_6 їй стало відомо про те, що невідома жінка розповіла останній, що 3 або 4 дні потому в приміщенні сауни за адресою: АДРЕСА_1 невідомий чоловік, який разом з матір`ю розпивав спиртні напої, вбив її та ще одного чоловіка, який був поруч.

Допитано в якості свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка пояснила, що 18.03.2025 або 19.03.2025 (точну дату не пам`ятає) близько 08:00 години на вулиці за місцем проживання зустріла двох невідомих осіб (чоловіка та жінку), які зовні схожі на осіб, які часто випивають алкогольні напої. В ході розмови жінка розповіла, що була в гостях у двоповерховому будинку, розташованому біля кафе «Круг», де проживала її подруга на прізвисько « ОСОБА_7 » на ім`я ОСОБА_8 із чоловіком на ім`я ОСОБА_9 . В цьому будинку побачила чоловіка у ванній кімнаті із сокирою в руках, на якій, на її думку, були сліди крові. Зі слів невідомої жінки даний чоловік їй повідомив, що вбив ОСОБА_9 та ОСОБА_8 сокирою, ОСОБА_9 розчленив. Протягом нетривалого часу, зі слів незнайомої жінки, вона пройшла до приміщення бані, де побачила фрагменти людського тіла та ОСОБА_8 , яка лежала в крові на підлозі. Злякавшись побаченого, свідок з будинку вибігла. З тіткою ОСОБА_10 , яка має прізвисько « ОСОБА_7 », вона зв`язок не підтримувала та не спілкувалась. Зі слів місцевих жителів ОСОБА_6 стало відомо, що за адресою: АДРЕСА_1 , розташований двохповерховий будинок з сауною, в якому збираються місцеві жителі, де останні на постійній основі вживають спиртні напої, який також часто відвідувала ОСОБА_5 .

Допитано в якості свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який пояснив, що приблизно 24.03.2025 він знайшов сокиру на городі за адресою: м. Херсон, вул. 22 Східна, 3, а саме: біля паркану ОСОБА_12 .

Відповідно до заяви ОСОБА_11 , останній добровільно видав співробітникам поліції сокиру, яку знайшов за адресою: м. Херсон, вул. 22 Східна, буд. 3.

В подальшому слідчим відділу СУ ГУНП в Херсонській області було оглянуто надану сокиру, яка в подальшому була вилучена, про що слідчим було складено протокол огляду предмету від 26.03.2025.

Т.в.о. слідчого СВ ВП №1 Скадовського РВП Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_13 винесено постанову, відповідно до якої сокира визнано та залучено в якості речового доказу у даному кримінальному провадженні.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за фактом умисного вбивства, існує обґрунтоване припущення, що вилучена сокира є предметом вчинення кримінального правопорушення, а тому вона зберегла на собі сліди вчинення злочину, підлягає подальшому експертному дослідженню.

А за такого, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено відповідність вилученої речі критеріям, визначенні статтею 98 КПК України.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом приховування, знищення речових доказів.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

А за такого, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 168, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході огляду 26.03.2025, а саме: сокиру, яку упаковано до поліпропіленового мішку, скріпленого пломбою №NPU А668125.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1