Справа № 333/1520/25
Провадження № 1-кс/333/771/25
УХВАЛА

Іменем України

28 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2025 року за № 0000006, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

25.02.2025 року слідчий СУ ГУНП В Запорізькій області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2025 року за № 0000006, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що в провадженні СВ ВП № 4 ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000006 від 13.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України. 17.02.2025 року до складу слідчої групи у даному кримінальному провадженні включено слідчих СУ ГУНП в Запорізькій області

В ході досудового розслідування встановлено, що невстановлена службова особа одного з ІНФОРМАЦІЯ_1 у змові з двома цивільними особами на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб 13.02.2025 року оголосили ОСОБА_7 вимогу про надання неправомірної вигоди в сумі 1 500 доларів США за прийняття службовою особою ТЦК та СП м. Запоріжжя рішення про зняття з розшуку.

Допитаний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснив, що його мало знайомий на ім`я ОСОБА_5 в ході спілкування пояснив, що для оформлення рішення про зняття з розшуку, останньому необхідно буде сплатити гроші кошти в ТЦК та СП. На те, що у ОСОБА_7 батько інвалід ІІ групи ніхто звертати уваги не буде. Однак, ОСОБА_5 повідомив що через його знайомого ОСОБА_6 якщо він не буде проти, може допомогти вирішити вказане «питання», а саме про зняття з розшуку. Вказана послуга коштує 1 500 доларів США.

Зрозумівши, що ОСОБА_5 вимагає у ОСОБА_7 неправомірну вигоду останній звернувся до правоохоронних органів.

Крім цього, на виконання доручення в порядку ст. 40 КПК України було встановлено анкетні дані чоловіків на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які причетні до вчинення зазначеного злочину, а саме ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ; та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

20.02.2025 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході проведення особистого обшуку останнього було виявлено та вилучено: мобільний телефон Iphone 12 Pro Max серійний номер НОМЕР_1 , об`ємом 128 Гб, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , в якому знаходиться сім-карта з номером НОМЕР_4 .

Вказані вилучені речі мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки у вказаному мобільному телефоні міститься інформація щодо механізму вчинення кримінального правопорушення, а саме вхідні-вихідні дзвінки підозрюваного.

Крім цього, слід врахувати той факт, що по даному мобільному телефону необхідно провести слідчі дії, зокрема провести його огляд.

Інформація, отримана в ході проведення огляду може бути використана як доказ факту чи обставин, що підлягають доказуванню під час розслідування вказаного кримінального провадження.

Метою накладення арешту на вказане майно є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження у зв`язку з наявністю підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Слідчий, прокурор у судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, слідчий надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Від власника майна ОСОБА_9 до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, останній не заперечує проти задоволення клопотання слідчого.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 13.02.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесеного відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (кримінальне провадження № 0000006). Постановою слідчого від 21.02.2025 року змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 13.02.2025, з ч. 3 ст. 368 на ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Клопотання слідчого про арешт майна погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 .. У ньому зазначено підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна та конкретизовано майно, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст. 171 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучені документи, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Як встановлено слідчим суддею, 20.02.2025 року в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_9 в останнього було виявлено та вилучено мобільний телефон Iphone 12 Pro Max серійний номер НОМЕР_1 , об`ємом 128 Гб, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , в якому знаходиться сім-карта з номером НОМЕР_4 .

20.02.2025 року постановою слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області перераховані вище предмети, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000006 від 13.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у зв`язку з їх відповідністю ст. 98 КПК України.

Дане клопотання направлено до суду 21.02.2025 року засобами поштового зв`язку, а отже слідчим не пропущено строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане вище вилучене майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як постанова слідчого про визнання вилученого майна речовим доказом так і клопотання про арешт майна, з посиланням на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, містять відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність такого майна ознакам речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема посилання на те, що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2025 року за № 0000006, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт на: мобільний телефон марки «Iphone» моделі 12 Pro Max серійний номер F2LG3AV60D3X, об`ємом 128 Гб, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , в якому знаходиться сім-карта з номером НОМЕР_4 , який належить підозрюваному ОСОБА_9 ( АДРЕСА_3 ) та вилучений в ході його особистого обшуку 20.02.2025 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1