Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/674/25

Номер провадження: 1-кп/511/207/25

05.03.2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головучюого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 (дистанційно),

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 (дистанційно),

представників потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000757 від 28.10.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир Житомирської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби, призваного під час мобілазації, який на час вчинення кримінального правопорушення перебував у розпорядженні в.о. начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України полковника ОСОБА_8 , у військовому званні «солдат», раніше судимому:

-27 березня 2018 року Бориспільським м/с Київської області за частиною 1 статті 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

-11 липня 2018 року Полонським районним судом Хмельницької області за частиною 2 статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, в силу статті 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бориспольського м/с Київської області від 27 березня 2018 року та до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

-2 жовтня 2019 року Демидівським районним судом Рівненської області за частиною 4 статті 70, частиною 3 статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки;

-7 липня 2022 року Новоград-Волинським м/с Житомирської області за частиною 3 статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 5 місяців;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Зміст заявленого клопотання.

03.03.2025 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло зазначене клопотання, у якому прокурор просив продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого спливає, але завершити судовий розгляд до спливу зазначеного строку неможливо. На переконання прокурора, на теперішній час тривають ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ст.177 КПК України, які виправдовують продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити свою злочинну діяльність, оскільки обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності; незаконно впливати на свідків по вказаному кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього як на обвинуваченого у кримінальному провадженні. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Позиція учасників розгляду клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати йому більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, пояснив, що в нього дівчина вагітна на 5 міс., надав суду письмову згоду в/ч НОМЕР_2 від 30.01.2025 року на проходження ним військової служби у вказаній частині, просив звільнити його з-під варти в порядку ст.616 КПК України, та в разі звільнення з-під варти обіцяє видати викрадене ним майно, яке він переховує в м.Луцьку у знайомого.

Захисник адвокат ОСОБА_5 також просив відмовити в задоволенні даного клопотання, покласти на обвинуваченого спеціальний обов`язок прибути до в/ч для проходження військової служби, крім того, прокурором не доведені обставини, які свідчать про наявність ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого. Однак, у разі задоволення клопотання, просив визначити місце виконання запобіжного заходу на гауптвахті.

Нормативно правове обґрунтування.

Відповідно до ст.131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, наявність судимостей, постійного місця роботи.

Суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, думку представників потерпілих, які підтримали клопотання прокурора, прийшов до висновку, що належить задовольнити клопотання прокурора та обрати (продовжити) відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд, вирішуючи доцільність обрання (продовження) обвинуваченому такого виду запобіжного заходу, має встановити в першу чергу існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому суд має право на підставі п.4 ч.2 ст.183 КПК України обрати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також суд вважає, що наявний високий ризик, визначений п.1 ч.1 ст.177 КПК України і обвинувачений може переховуватись від суду, так як обвинувачується у вчиненні злочинних дій, пов`язаних із викраденням чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, що передбачені ч.4 ст.185 КК України, даний злочин згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років .

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, потерпілого, оскільки обвинуваченому відомі їх анкетні дані та місця проживання, та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом обвинуваченого внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань.

Слід враховувати, що ризик незаконного впливу на свідків (пункт 3 частини 1 статті 177 КПК) існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Це твердження є справедливим виключно у разі, коли: відповідні свідки допитані стороною обвинувачення; підозрюваний, обвинувачений знає про таких свідків; їх показання є цінними саме для позиції сторони обвинувачення.

Крім того, викрадене майно до теперішнього часу не знайдено, та, перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 , якому достовірно відомо, де вказано майно зберігається, може розпорядитися ним на власний розсуд, тобто обвинувачений може позбутися речових доказів у кримінальному провадженні.

Також суд вважає, що існує ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, так як ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини проти власності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, звідки звільнився лише в 2023 році. ОСОБА_4 за місцем проживання та несення служби характеризується незадовільно, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів.

На користь даного висновку суду свідчить і той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 на території Роздільнянського району Одеської області не проживає, не зареєстрований, не має міцних соціальних зв`язків, що на думку суду свідчить про те, що обвинувачений знову може порушити закон, а відтак існує високий ризик прояву неправомірної процесуальної поведінки під час розгляду даної справи.

Слід також зазначити, що обвинувачений самовільно покинув військову частину, не сприяє розкриттю злочину, не вказує на місце знаходження викраденого майна, хоч достовірно знає, де його сховав.

Крім цього, суд вважає, що у зв`язку з військовою агресією збройних сил РФ та впровадження на території України воєнного стану, відповідно до рішення Верховного головноккомандувача №62/2022 вказані ризики лише збільшились, так як повсякденний уклад цивільного способу життя людей порушено.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту неможливо, так як необхідних умов для обрання такого виду запобіжного заходу на даній стадії процесу не встановлено.

Прокурорм було розглянуто клопотання ОСОБА_4 в порядку ст.616 КПК про звільнення його з-під варти і в його задоволенні було в ідмовлено.

Відтак, аналізуючи дані обставини, суд приходить до висновку, що на даній стадії процесу саме продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_4 і зокрема під час слухання справи у суді не надасть можливості перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від явки до суду, вчинення іншого кримінальне правопорушення тощо.

Вирішення питання можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суд вважає за можливе залишити обвинуваченому раніше визначену заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 1 січня 2025 року) в сумі 121 120,00 гривень.

Доказів на підтвердження майнового стану обвинуваченого та непомірності вказаної суми для обвинуваченого суду не надано.

Щодо аргументів сторін відносно визначення місця виконання запобіжного заходу, суд зауважує, що пунктами 1, 2 розділу ХІ Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, визначено, що тримання на гауптвахтах узятих під варту військовослужбовців здійснюється відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення» та цього Порядку.

Отже, чинне законодавство наділяє суд повноваженнями застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою на підставі відповідного клопотання прокурора, однак не покладає обов`язку визначати місце виконання цього запобіжного заходу. Водночас вирішення питання про визначення місця виконання цього запобіжного заходу стосовно військовослужбовця віднесено до компетенції підрозділів Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що виконують завдання з конвоювання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, відповідно до Порядку організації несення служби правопорядку у Збройних Силах України та конвоювання засуджених, узятих під вартою, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 5 липня 2022 року № 178.

Тому в ухвалах судів про обрання військовослужбовцям запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою рішення про направлення їх на гауптвахту для виконання цього запобіжного заходу не зазначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 314, 315 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк 60 (шістдесят) днів до 03 травня 2025 року включно.

Виконання ухвали покласти на ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розмір застави, визначений ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.01.2024 року в у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 1 січня 2024 року) в сумі 121 120,00 гривень та покладені на обвинуваченого у разі внесення застави обов`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-не відлучатися із міста Луцьк Волинської області без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання -

залишити незмінними.

У разі внесення застави, строк дії обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України 03 травня 2025 року (включно).

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та захиснику.

Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду, відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1