В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ;

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001244 від 19.08.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, на утриманні дітей не маючого, інвалідності не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України;

інший учасник кримінального провадження: потерпіла ОСОБА_6

та ухвалив вирок про таке.

Формулювання обвинувачення згідно з обвинувальним актом.

17.08.2024, приблизно о 17:00 годині, потерпіла ОСОБА_6 перебувала на пляжі біля зупинки «Ставки» в Покровському районі м. Кривий Ріг, де з невстановлених слідством обставин залишила без нагляду належне їй майно, а саме мобільний телефон «Redmi Note 9», колір Polar White, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , з картою пам`яті Kingston MicroSDXC 512 GB.

В цей же момент, приблизно о 17:10 годині, ОСОБА_3 , знаходячись в зоні відпочинку пляжу, підійшов на місце, де до цього часу знаходилась ОСОБА_6 , та виявив вищезазначений мобільний телефон «Redmi Note 9», колір Polar White, з картою пам`яті Kingston MicroSDXC 512 GB належний потерпілій.

В цей час ОСОБА_3 розуміючи, що у знайденого ним мобільного телефону є законний володілець, який може за ним повернутися, раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння вказаним майном та обернення його на свою користь.

Так, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаний час та місці, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись у відсутності поблизу власника майна, свідків та очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять протиправний характер, з корисливого мотиву, в умовах воєнного стану заволодів належним потерпілій ОСОБА_6 майном, а саме: мобільний телефон « Redmi Note 9», колір Polar White, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 вартістю 2500 гривень та картою пам`яті Kingston MicroSDXC 512 GB вартістю 1910,17 гривень.

Після чого ОСОБА_3 вимкнув мобільних телефон, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 4 410,17 гривень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

26 грудня 2024 року прокурор та ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості (а. с. 9-13) на етапі досудового розслідування, відповідно до якої виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється; зазначили істотні обставини для даного кримінального правопорушення; ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненому злочині та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі, зазначеному в обвинувальному акті, у судовому провадженні; узгодили призначення покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та погодилися звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону.

Суд дійшов висновку, що укладена угода відповідає вимогам до її змісту, визначеним ст. 472 КПК України, та підписана сторонами.

Під час судового засідання суд, на виконання вимог ч. 4 ст. 474 КПК України, роз`яснив та з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє:

- що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

- наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України;

- характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

- вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом;

- наслідки невиконання ним угоди.

В судовому засіданні обвинувачений вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, передбачені ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України. Він також беззастережно визнав свою вину за ч. 4 ст. 185 КК України та надав суду згоду на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості, підтвердила дотримання прав обвинуваченого під час її укладення.

Прокурор ОСОБА_5 вважав за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості з огляду на наявність правових підстав для цього і відповідність угоди вимогам закону.

На виконання вимог ч. 6 ст. 474 КПК України суд у судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Скарги щодо цього ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавав. В судовому засіданні він підтвердив, що підстав для будь-яких скарг з його боку не було.

На виконання вимог ч. 7 ст. 474 КПК України суд також переконався у відповідності угоди вимогам КПК України та/або закону. Зокрема, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Потерпіла ОСОБА_6 надала письмову згоду прокурору на укладення угоди (а. с. 8), що, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, допускається. Вона також надала адресовану суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі; зазначила, що претензій до ОСОБА_3 не має, цивільний позов подавати не буде.

З огляду на зазначене суд переконався, що угода може бути затверджена.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Ця обставина зазначена в обвинувальному акті і визнана судом.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд не виявив.

Отже, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. Враховуючи це, а також те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження укладеної між прокурором та ОСОБА_3 угоди.

Мотиви призначення покарання.

Cторони домовились про покарання за вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Суд, з урахуванням особи ОСОБА_3 , а саме того, що він раніше не судимий, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра наразі не перебуває, інвалідності не має, вчинення ним тяжкого злочину, дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_3 узгодженого в угоді покарання.

Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку: щодо цивільного позову, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат, речових доказів тощо.

Цивільний позов потерпіла не заявила.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи - відсутні.

Долю речового доказу - мобільного телефону необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі зазначеного, статей 532, 393, 395, керуючись статтями 99, 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 грудня 2024 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за № 0001244 від 19.08.2024.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити узгоджену сторонами угоди міру покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

У відповідності до ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - телефон «Redmi Note 9» залишити власниці ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення прокурором та обвинуваченим виключно з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене, ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання, не роз`яснення наслідків укладення угоди. Прокурором вирок може бути оскаржений виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору; учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні - надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Копія вироку може бути отримана учасниками судового провадження в суді.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1