Справа № 675/515/25
Провадження № 1-кп/675/82/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2025 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав криміналь не провадження № 0000429 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з освітою неповною середньою, не одруженого, раніше судимого :

-12.10.2016 року Віньковецьким районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 289, із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 18 днів арешту;

-16.08.2017 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із звільненням відбування від покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

-05.10.2017 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, звільнений від відбування призначеного покарання на підставі п.а ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»;

-11.01.2019 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;

-08.04.2019 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

-12.12.2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , раніше неодноразово судимий, останній раз 12 грудня 2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, під час відбування вказаного покарання у держаній установі "Замкова виправна колонія (№58)", на шлях виправлення не став, а знову скоїв нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Комісією Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарання Міністерства юстиції з питань визначення засудженим до позбавлення волі виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, їх направлення і переведення для відбування покарання (протокол № 1.2-6/2025 від 28.01.2025), засудженому ОСОБА_4 місцем відбування призначеного покарання визначено виправну колонію максимального рівня безпеки (відбування покарання у звичайних жилих приміщеннях) та направлено до державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)», де його було поміщено до дільниці ресоціалізацїї.

Відповідно до ч. З ст. 107 КВК України та ч. З розділу II «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства Юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018, під час відбування покарання засуджені, в числі серед іншого, зобов`язані, дотримуватись норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня колонії.

Окрім цього, згідно ч. 4 ст. 107 КВК України та ч. 4 розділу II «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затверджених Наказом Міністерства Юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, засудженим забороняється самовільно залишати установу виконання покарань, порушувати лінію охорони, самовільно залишати призначену для перебування ізольовану територію, приміщення або визначене місце роботи, а також перебувати без дозволу адміністрації установи виконання покарань у гуртожитках та відділеннях, у яких вони не проживають, або на виробничих об`єктах, на яких вони не працюють.

Всупереч наведеному, відбуваючи покарання у дільниці ресоціалізації відділення №2 Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», засуджений ОСОБА_4 , який 04 лютого 2025 року ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання, вищевказаними вимогами чинного законодавства, щодо встановлених заборон і обмежень, а також письмово попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 390, 393 КК України за порушення вказаних меж та самовільне залишення місця відбування покарання, реалізовуючи свій злочинний умисел, 02 березня 2025 року близько 20 години, перебуваючи на сходах внутрішнього прогулянкового дворика, ногами став на підвіконня вікна, що знаходиться ліворуч від сходів, рукам вчепився за металеву конструкцію перекриття та шляхом підтягування піднявся на дах будівлі відділення ресоціалізації №2, надалі підійшов до краю даху та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи те, що в нього не має будь-яких підстав для залишення місця відбування покарання, переконавшись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, з метою ухилення від подальшого відбування призначеного покарання, достовірно знаючи, що строк відбування ним покарання не завершився та він не має права залишати територію установи, таємно, з особистих спонукань, здійснив стрибок із даху будинку через паркан та приземлився за межами вказаної установи виконання покарань і зник у невідомому напрямку. В подальшому наступної доби ОСОБА_4 був знайдений та затриманий працівниками правоохоронних органі.

27 березня 2025 року між прокурором Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 393 КК України, ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 393 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за ч. 1 ст. 393 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2024 року у виді позбавлення волі на строк 7 років 09 місяців 11 днів та визначити остаточне покарання у виді позбавленння волі на строк 10 років.

Станом на день розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 невідбута частина покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2024 року становить 7 років 08 місяців 16 днів.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти затвердження вказаної угоди про визнання винуватості не заперечував.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 393 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, та те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив дії, які виразились у втечі з місця позбавлення волі, вчиненій особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому в даному кримінальному провадженні не обирався, а тому до вступу вироку в законну силу підстав для його обрання також немає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 березня 2025 року, укладену між прокурором Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 393 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2024 року та остаточно визначити для ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання рахувати з дати постановлення вироку 14 квітня 2025 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1