УХВАЛА

Справа № 495/5809/24

Номер провадження 1-кп/495/831/2024

28 січня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 та клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з нічного домашнього арешту на особисте зобов*язання у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч.1 ст. 358, ч.3 ст. 358, ч.5 ст.27 ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.3 ст.. 358, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 190, ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 190, ч.3 ст.15,ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 209 Кримінального кодексу України (далі КК України)

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 358,ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 28,ч.3 ст. 358, ч.5 ст. 27 ,ч.4 ст. 190 ч.3 ст. 15 ч.5 ст. 27,ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 209 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 358, ч.3 ст. 358,ч.4 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі КК України) відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 травня 2023 року за № 0000037.

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3

обвинувачені - ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4

захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2024 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч.1 ст. 358, ч.3 ст. 358, ч.5 ст.27 ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.5 ст. 27 ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 28, ч.3 ст.. 358, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 190, ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 190, ч.3 ст.15,ч.3 ст. 27 ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 209 Кримінального кодексу України (далі КК України)

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 358,ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 28,ч.3 ст. 358, ч.5 ст. 27 ,ч.4 ст. 190 ч.3 ст. 15 ч.5 ст. 27,ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 209 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 358, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі КК України), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 травня 2023 року за № 0000037.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 липня 2024 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді цілобового домашнього арешту строком на 2 місяці,тобто до 30.09.2024 року.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2024 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком на 2 місяці,тобто до 30.11.2024 року.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 листопада 2024 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком на 2 місяці,тобто до 29.01.2025 року

Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст.190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України. При цьому на час розгляду клопотання наявні ризики вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 дій, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших обвинувачених, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за його поведінкою, забезпечити виконання покладених на нього судом обов`язків, не зменшить до прийнятного рівня зазначених ризиків.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 оголосив клопотання та просив продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного західу у вигляді нічного домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, зазначив, що перелічені прокурором ризики є надмірними. Повідомив, що його підзахисний має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце мешкання та роботи, за якими позитивно характеризується. Має безліч нагород та подяк, має місці соціальні зв`язки, раніше не судимий та має низку захворювань. Вважає, що запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту надмірним, заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов*язання.Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

ІІІ. Короткий виклад фактичних обставин даного кримінального провадження та змісту поданого стороною обвинувачення клопотання.

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області закінчено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000037 від 02.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст.190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України та матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом від 20 червня 2024 року надійшли до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 та клопотання сторони захисту про обрання більш м`якого запобіжного заходу , суд виходить з наступного :

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст.190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, врахував суспільно-небезпечний характер, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи під дією іншого запобіжного заходу, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити та переховувати документи, які можуть мати значення для кримінального провадження; а також вчинити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні тобто враховує всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_10 у скоєнні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема копії: протоколів допиту свідків, протоколу огляду, протоколи слідчих експериментів, технічні паспорти на житлові будинки, оригінали реєстраційних справ, які підтверджують проведення реєстрації права приватної власності на будинки та земельні ділянки та інші документи, здобуті у ході досудового розслідування кримінального провадження; вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності обвинуваченого ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочинів.

Таким чином, посилання прокурора, викладені ним в клопотанні про продовження запобіжного заходу, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що обвинувачений ОСОБА_4 можливо вчинив інкриміновані йому злочини. Ці докази, на даній стадії судового розгляду є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, прокурор чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві нема чіткого визначення обґрунтованої підозри, суд звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Отже, суд вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину та зважаючи на викладену мотивацію у попередніх абзацах, можна дійти висновку, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Метою обрання запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Стосовно продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовує необхідність застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спробам незаконного впливу на осіб, котрі допитані у кримінальному провадженні в якості свідків, а їх показання мають суттєве значення як доказ, вчинення інших кримінальних правопорушень.

ІV Щодо підстав для зміни запобіжного заходу.

Стаття 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» гарантує право на свободу та особисту недоторканність, а тому є ключовим елементом захисту прав особи. Як зазначив ЄСПЛ у рішенні у справі «Де Вілде, Оомс і Версип проти Бельгії» (De Wilde, Ooms and Versyp v. Belgium) від 18 червня 1971 року, це право є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Особиста свобода є фундаментальною умовою, якою кожен повинен користуватися, і позбавлення якої дуже ймовірно матиме прямий і негативний вплив на користування багатьма іншими правами. Звідси випливають основні принципи, які Суд застосовує при розгляді справ за статтею 5 насамперед принцип презумпції свободи.

Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції (див. рішення у справі «Вікс проти Сполученого Королівства» (Weeks v. the United Kingdom), від 2 березня 1987 року, пункт 40, Серія A № 114). Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення у справах «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy) [ВП], № 26772/95, пункт 170, ECHR 2000-IV).

Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), № 65559/01, пункт 74, від 27 лютого 2007 року).

Таким чином, Суд вважає, що тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), № 11036/03, пункт 55, ECHR 2008-... (витяги)). Наприклад, у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland) (№ 38797/03, пункти 2932, від 4 травня 2006 року) Суд розглядав питання, чи було взяття заявника під варту конче необхідним для забезпечення його присутності в суді та чи могли інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Стандарт, за яким ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою, був давно запроваджений і використовується Європейським судом («Ноймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), § 10).

Звертаючись із вказаним клопотанням, прокурор в обґрунтування продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 що є ризик того, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, як мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд, оцінивши тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ймовірного покарання , конкретні обставини кримінального правопорушення, враховуючи наявні та встановлені судом ризики, що оцінені в сукупності із даними про особу обвинуваченого,який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, виховує неповнолітню дітину,

Крім того, суд враховує те,що інкрімінований обвинуваченому ОСОБА_4 злочин є злочином , об*єктом посягання якого є економичні правовдносини, він не є насильницьким що свідчило б про те що особа обвинуваченого ОСОБА_4 має підвищену небезпеку та загрозу суспільству , суд приходить до висновку, що запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 та унеможливить ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що з урахуванням кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 обставин його вчинення, належний контроль за поведінкою обвинуваченого та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу,не пов`язаного з триманням під нічним домашнім арештом, в зв*язку з чим суд вважає за необхідне продовжитиу відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляди нічного домашнього арештуіз забороною залишати місце проживання в нічний час доби з 22-00 до 06-00 годин.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні зобов`язання:

- прибувати за кожною вимогою до суду,

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду

- утримуватися від спілкуванняя зі свідками,

-здати на зберігання в Білгород-Дністровський РВ ГУНП в місті Білгород-Дністровський Одеська область свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи,що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну,

- носити електронний засіб контролю.

З підстав,наведених судом вище, суд вважає за необхідне відмовити захиснику обвинуваченого ОСОБА_4 -адвокату ОСОБА_5 в задоволенні його клопотання про зміну запобіжного заходу наособисте зобов*язання, оскільки застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за його поведінкою, забезпечити виконання покладених на нього судом обов`язків, не зменшить до прийнятного рівня зазначених ризиків.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 358,ч.2 ст. 27 ч.3 ст. 28,ч.3 ст. 358, ч.5 ст. 27 ,ч.4 ст. 190 ч.3 ст. 15 ч.5 ст. 27,ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 209 Кримінального кодексу України (далі КК України),запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту- задовольнити .

Продовжити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляди нічного домашнього арешту строком на 2 місяці ,тобто до 28 березня 2025 року за місцем його проживання за адресою : АДРЕСА_1 із забороною залишати місце проживання в нічний час доби з 22-00 до 06-00 годин.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні зобов`язання:

- прибувати за кожною вимогою до суду,

- не відлучатися за межі Одеської області

- утримуватися від спілкуванняя зі свідками,

- здати на зберігання в Білгород-Дністровський РВ ГУНП в місті Білгород-Дністровський Одеська область свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи,що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну,

- носити електронний засіб контролю.

Ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого - Білгород-Дністровський РВ ГУНП в місті Білгород-Дністровський.

Ухвала припиняє свою дію 29 березня 2025 р.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з нічного домашнього арешту на особисте зобов*язання -відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню окремо не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1