Справа № 242/1282/23
Провадження № 1-кп/211/324/25
У Х В А Л А

іменем України

про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

20 березня 2025 року

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора (у режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (у режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

захисника (у режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду № 23 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000240 від 22.08.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

На думку прокурора наразі продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення. На вказані ризики, на думку прокурора, вказують ті обставини, що ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до 12 років, може навмисно переховуватись від суду та повторно вчинити злочин, оскільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості відносно особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, та бажає уникнути кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_4 є внутрішньо переміщеною особою, яка не має власного житла, доказів належності на законних правомчностях житла його сестрі надано не було.

Обвинувачений заперечує проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого заперечувала проти клопотання стосовно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначивши, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, прокурором не доведено наявність ризиків, на якій він посилається, зокрема щодо обставин, які свідчать про можливість ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він таких дій не вчиняв. Також зазначає, що наразі місце перебування потерпілої та свідків змінено черех вйськові дії, в зв`язку з чим вважає, що обвинувачений не зможе здійснювати жодного впливу на неї чи свідків. Також, зазначає, що обвинувачений має рідну сестру, яка готова забезпечити його проживання у себе. Просить змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу суддя зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді від 04.02.2025 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів по 04.04.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених у ст. 177 КПК України.

Суддя, в обґрунтування продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилається на те, що ОСОБА_4 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років, обвинуваченому інкриміновано злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості, вчинене відносно особи, яка перебуває з ним у сімейних відносинах, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку цього діяння, також, у даному кримінальному провадженні новим складом суду ще не було досліджено докази у справі, зокрема, не допитані свідки, тому мають місце ризики, передбачені п. 1, 3, 5 а саме: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, наявність зазначених обставин не дає підстав аби змінити обраний ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, що свідчить про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів.

Крім того, керуючись п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне не встановлювати розмір застави, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні зґвалтування неповнолітньої особи, тобто злочин проти статевої свободи, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів із застосуванням насильнецьких дій.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 197 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берестове, Бахмутського району, Донецької області, у вигляді тримання під вартою продовжити на шістдесят днів до 18 травня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити до виконання до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Відкласти судове засідання до 10 квітня 2025 до 13-30 год.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1