Справа № 645/7174/24
Провадження № 1-кп/645/246/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

За участю прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 ,

Обвинуваченої ОСОБА_4 ,

Потерпілої ОСОБА_5

Захисника потерпілої адвоката ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000410 від 03.10.2024,

по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:

29 листопада 2024 року до суду надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступка, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувальний акт внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000410 від 03.10.2024 року.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2024 року призначене підготовче судове засідання

13.02.2025 захисник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 надав клопотання про повернення обвинувального акту прокурору. Клопотання обґрунтоване тим, що відповідно до ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Так, у ч.1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Іншими словами, оскільки кримінальний процесуальний закон не містить вичерпного переліку порушень у складанні обвинувального акта, що обумовлює його повернення, норма п.3 ч.3 ст.314 КПК відсилає до ст.291 цього Кодексу, що надає можливість визначити перелік порушень, які є похідними від закріплених у цій статті вимог до підсумкового документа досудового розслідування, зокрема порушення, які стосуються змісту та форми самого обвинувального акта, а саме: відсутність або неповне викладення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; формулювання обвинувачення. Захисник зазначив, що вивчивши обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України, вважаю, що цей підсумковий документ досудового розслідування не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Орган досудового розслідування неправильно кваліфікував дії винної особи за ч.1 ст.125 КК України. Так, ч.1 ст.125 КК України передбачена відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, тобто протиправне умисне заподіяння шкоди здоров`ю іншої людини, що полягає в порушенні анатомічної цілісності або фізичної функції органів і тканин тіла людини. Таким чином об`єктом правопорушення є здоров`я особи, а об`єктивну сторону злочину характеризують: діяння (дія або бездіяльність), наслідки у виді легкого тілесного ушкодження та причинний зв`язок між зазначеними діянням та наслідками. Правопорушення вважається закінченим з моменту настання вказаних вище наслідків. При цьому суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України характеризується тільки умисною виною (особа усвідомлює, що може заподіяти шкоду здоров`ю потерпілого, і бажає або свідомо припускає настання такої шкоди). Разом з тим легкі тілесні ушкодження можна спричинити і під час вчинення іншого злочину, у зв`язку з чим спричинення легких тілесних ушкоджень треба відрізняти від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин вчинення ним кримінально караних дій. Враховуючи, що тілесні ушкодження спричинені у громадському місці абсолютно незнайомою для потерпілої особою із-зі нікчемного приводу, що супроводжувалося насильством із завданням потерпілій особі тілесних ушкоджень, тимчасовим припиненням нормальної діяльності супермаркета, то очевидна демонстративна зневага винної особи до встановлених у суспільстві правил поведінки, тобто мотив явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю, що у свою чергу являється ознаками скоєння хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується що супроводжується особливою зухвалістю, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.296 КК України. На підставі викладеного, захисник просив розглянути це клопотання та задовольнити його.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 та їїадвокат ОСОБА_6 підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні

Прокурор ОСОБА_3 просила відмовити в задоволенні клопотання захисника, оскільки підстав для повернення обвинувального акту прокурора немає. Обвинувальний акт повністю відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.

Вивчивши клопотання захисника, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Частиною 4 ст.110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Указаною нормою законодавець встановив чіткі вимоги до змісту обвинувального акта та підстави для повернення його судом першої інстанції прокурору, які розширеному тлумаченню не підлягають.

Відповідно до п. 3 ч. 3ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кодексу.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, визначено частиною 2 ст. 291 КПК України, до яких належать: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України).

Крім цього, згідно з ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Оскільки повернення обвинувального акту є правом, а не обов`язком суду, то підставою для повернення обвинувального акта не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити, чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, повернення обвинувального акта прокурору, передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому і таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.

Щодо неконкретного формулювання обвинувачення, то суд вважає, що обставини, на які посилається захисник не свідчать про те, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки прокурор в обвинувальному акті викладає фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, питання доведеності вини обвинуваченої у інкримінованому їй злочині, питання належності, допустимості та достатності доказів суд встановлює під час судового розгляду.

Крім того, кваліфікація, яка має бути визначена у разі доведеності фактичних обставин, сама по собі не є доказом, а відповідно до ст.91 КПК України є обставиною, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

А тому, суд, вислухавши учасників процесу, вважає, що підстави для повернення обвинувального акту прокурору, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 314, 371 КПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 13.03.2025.

Суддя: