Справа № 761/4821/25
Провадження № 1-кс/761/3795/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

в с т а н о в и в:

04 лютого 2025 року електронною на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладених у його заяві від 30 січня 2025 року вих. № 30/01-1.

Як на підставу звернення до суду зі скаргою, представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 посилається на положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України та обґрунтовує її тим, що 30 січня 2025 року електронною поштою він звернувся до Державного бюро розслідувань із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, яка була отримана уповноваженою особою органу досудового розслідування того ж дня, про що свідчить скріншот надісланих повідомлень скаржника з власної електронної пошти.

Однак, на час звернення до суду зі скаргою, відповідні відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені та досудове слідство не розпочато, що свідчить про порушення вимог ст. 214 КПК України.

Розгляд скарги представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 просив здійснювати у його відсутність. Скаргу підтримує та просить її задовольнити у повному обсязі.

Уповноважена особа (слідчий) Державного бюро розслідувань, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 18 лютого 2024 року, зі змісту якого убачається, що слідчий заперечував проти задоволення скарги, обґрунтовуючи свої доводи тим, що заява представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 від 30 січня 2025 року не містить об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення старшим слідчим в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні. Крім того вказав, що представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся з заявою про вчинення кримінальних правопорушень до Державного бюро розслідувань, юридичною адресою якого згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців та громадських формувань є вул. Панаса Мирного, 28 у м. Києві, що розташоване у Печерському районі м. Києва, а відтак судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні має здійснюватися слідчими суддями Печерського районного суду м. Києва.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, доводи слідчого про те, що представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся з заявою про вчинення кримінальних правопорушень до Державного бюро розслідувань, яке згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців та громадських формувань розташоване за адресою: м. Київ, вул. П. Мирного, 28, тобто у Печерському районі м. Києва, а відтак судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні має здійснюватися слідчими суддями Печерського районного суду м. Києва, слідчий суддя не вважає обґрунтованими, з огляду на наступне.

Як визначено в ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

При цьому, виходячи з того, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК України), то, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, правильним є застосування зазначеного права й до розгляду клопотань (скарг), територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 234 КПК України тощо).

Територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ. У той же час, місце проведення досудового розслідування визначається кримінальним процесуальним законом і не може бути змінено підзаконними нормативними актами або наказами посадових осіб.

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду в ухвалах від 22.05.2020 по справам № 643/7615/20 та № 643/7609/20 погодився з указаним вище твердженням, а також зазначив, що чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб - слідчих цих органів досудового розслідування, - а відповідні державні установи - слідчі підрозділи та підрозділи детективів.

Таким чином, скарги на рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Так, як встановлено в ході судового розгляду, 30 січня 2025 року представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до Державного бюро розслідувань з заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 372, ч. 2 ст. 384 КК України.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою Державного бюро розслідувань є: м. Київ, вул. Мирного Панаса, буд. 28.

Водночас, згідно з даними, розміщеними на офіційному веб-сайті Державного бюро розслідувань, адресою для листування державного органу визначено м. Київ, вул. С. Петлюри, 15, та центральний апарат Державного бюро розслідувань, у склад якого входить і Головне слідче управління, знаходиться саме за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 15, яка територіально розташована у Шевченківському районі м. Києва.

Та обставина, що юридична адреса Державного бюро розслідувань зазначена у іншому районі м. Києва не свідчить про порушення правил підсудності при поданні скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальні правопорушення, до Шевченківського районного суду м. Києва, оскільки кримінально-процесуальним законом визначено, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а Головне слідче управління Державного бюро розслідувань фактично знаходиться за адресою вул. С. Петлюри,15, тобто у Шевченківському районі м. Києва.

Зазначене свідчить про те, що юрисдикція Шевченківського районного суду м. Києва поширюється на Головне слідче управління Державного бюро розслідувань, а відтак скарги на рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, є предметом оскарження в Шевченківському районному суді м. Києва.

Так, 30 січня 2025 року представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся із заявою до Державного бюро розслідувань про нібито вчинення старшим слідчим в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 372, ч. 2 ст. 384 КК України під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000408 від 04 серпня 2022 року.

Однак, станом на день розгляду скарги відомості про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені та досудове слідство не розпочато.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України передбаченого, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться, зокрема відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Статтею 11 КК України встановлено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Згідно з п. 1 глави 1 розділу IІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298, до Реєстру вносяться відомості про: дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 глави 3 розділу ІІ цього Положення, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року, у п. 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Крім того, у своїй постанові від 16 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК України визначено, що кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Таким чином, аналіз положень ст. 214 КПК України, ст. ст. 2, 11 КК України дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Дослідивши зміст долученої до скарги заяви про вчинення, на думку представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, слідчий суддя дійшов висновку, що вона не містить викладу відповідних фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 372, ч. 2 ст. 384 КК України, зокрема даних про наявність об`єктивної сторони злочинів, та в чому саме полягали протиправні дії чи бездіяльність старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 .

Крім того, кримінальний процесуальний закон надає учасникам кримінального провадження право оскаржити незаконні дії, бездіяльність чи рішення сторони обвинувачення під час досудового розслідування до слідчого судді, а у разі постановлення слідчим суддею рішення з яким одна зі сторін чи обидві сторони не погоджується - до суду апеляційної інстанції.

На переконання слідчого судді, мотиви, наведені представником ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_4 у скарзі, стосуються оцінки доказів, зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000408 від 04 серпня 2022 року, проте зазначені питання повинні вирішуватись судом після комплексного дослідження усіх наявних доказів.

При цьому, ч. 5 ст. 214 КПК України встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення відповідних кримінальних правопорушень, яких представником ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_4 у заяві від 30 січня 2025 року належним чином наведено не було, а відтак, на переконання слідчого судді, бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відсутня.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 11 КК України, ст.ст. 60, 214, 303, 306-307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань - залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1