Справа № 595/236/25
Провадження № 1-кп/595/74/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2025 м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000010 від 11 січня 2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зубрець Бучацького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні п`ятеро малолітніх дітей, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2024 року, під час дії на території України правового режиму воєнного стану, у ОСОБА_5 , який, рухаючись із ОСОБА_6 до будинку ОСОБА_6 , побачив, як із кишені куртки ОСОБА_6 випав мобільний телефон торгівельної марки «Samsung» Galaxy М15 5G, модель «SM-M156B/DSN», об`ємом пам`яті 4/128 Gb, кольору «Dark Blue», під час перебування по вул. Нагірянка, с. Зубрець Чортківського району, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону, який на праві власності належить ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, та доводячи його до логічного завершення, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою збагачення, ОСОБА_5 , 15 грудня 2024 року близько 15:00 год., перебуваючи по вул. Нагірянка, с. Зубрець Чортківського району, побачивши як з кишені куртки ОСОБА_6 випав мобільний телефон, не повідомивши останнього про вказаний факт, запам`ятав місце, де телефон випав, та повернувся за ним після того, як ОСОБА_6 пішов додому, та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та він ніким не буде помічений, тобто діючи таємно, підняв із землі мобільний телефон торговельної марки «Samsung» Galaxy М15 5G, модель «SM-M156B/DSN», об`ємом пам`яті 4/128 Gb, кольору «Dark Blue», вимкнувши його, поставив у праву кишеню куртки, отримавши при цьому можливість володіти, користуватися та розпоряджатися викраденим телефоном.

Кримінальним правопорушенням ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду на суму 7225,23 гривень.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

10 березня 2025 року прокурором подано до матеріалів кримінального провадження угоду про визнання винуватості від 10 березня 2025року разом із письмовою згодою потерпілого ОСОБА_6 прокурору на укладення угоди про визнання винуватості від 04 березня 2025 року.

10 березня 2025 року між прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000010, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України в приміщенні Бучацької окружної прокуратури укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин та покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 430 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 7310 (вісім тисяч п`ятсот) грн, яке повинен понести ОСОБА_5 .

Угодою передбачено наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, встановлені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просять вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не прибув, однак подав через канцелярію суду заяву, у якій просить розгляд кримінального провадження проводити у його відсутності. Під час розгляду справи просить винести вирок, яким затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Бучацької окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_5 , та призначити узгоджене сторонами угоди покарання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана інтересам потерпілого, який надав свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості та підтвердив свою згоду на укладення угоди у поданій до суду заяві.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Враховуючи положення ст. 50 КК України, за якою покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також, зважаючи на відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався (вимога ДІАП ГУНП в Тернопільській області вих. № 5871-2025 від 15 січня 2025 року), за місцем проживання характеризується позитивно (характеристика вих. № 3від 16 січня 2025 року, видана старостою Жизномирського старостинського округу Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (довідки №, № 76, 77 від 15 січня 2025 року, видані КНП «Бучацька міська лікарня» Бучацької міської ради), має на утриманні п`ятеро дітей (довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 26 від 1 січня 2025 року, видана Бучацькою міською радою Чортківського району Тернопільської області), його ставлення до скоєного, а саме щире розкаяння, активне сприяння розкриттю злочину, усунення заподіяної шкоди, суд вважає за можливе визнати вказані обставини такими, що пом`якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дають підстави призначити покарання, застосувавши ст. 69 КК України, та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті ч. 4 ст. 185 КК України, яке узгоджено сторонами при укладенні угоди, у виді штрафу в розмірі 430 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою, призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та ухвалення обвинувального вироку.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 в користь державного бюджету судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити без змін.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 березня 2025 року між прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання, із врахуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 430 (чотириста тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 7310 (сім тисяч триста десять) грн.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, застосований до ОСОБА_5 , згідно ухвали Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2025 року, - залишити без змін.

Речові докази:

- коробку з-під мобільного телефону марки SAMSUNG GALAXY М15, яку передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області - повернути власнику ОСОБА_6 ;

- квитанції про покупку мобільного телефону марки SAMSUNG GALAXY М15, які поміщено у паперовий конверт із надписом Національна поліції України, які належать ОСОБА_6 - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000010.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ-19/120-25/527-ТВ від 14 січня 2025 року) в розмірі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1