Справа № 615/305/25
Провадження № 1-кс/615/105/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000060 від 21.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239 КК України,

за участі слідчого ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

її представника ОСОБА_5 ,

встановив:

24.02.2025 до суду надійшло клопотання слідчого про накладення арешту шляхом заборони розпорядження та відчуження будь-яким особам на майно, тимчасово вилучене 20.02.2025 в ході огляду місця події території відкритої ділянки місцевості поблизу с. Піски Богодухівського (Валківського) району Харківської області, а саме автомобіль Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , та причеп ЛЕВ, д.н.з. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 . Місцем зберігання т/з визначити вул. Пушкіна, 12, с. Новоселівка Полтавського району Полтавської області.

Клопотання погоджено прокурором Валківського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 .

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просить задовольнити. Вказав, що під час огляду місця події виявлено автомобіль зі сміттям, який може бути об`єктом кримінального правопорушення щодо засмічення. Відомості внесено до ЄРДР за повідомленням поліцейських, яке надійшло на 102, про людей, які щось збирають поблизу села.

Представник власника майна заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, просить відмовити, посилаючись на відсутність доказів, які б свідчили про забруднення. Власник т/з навпаки збирала сміття до автомобіля, де фасувала втор сировину, що не може свідчити про забруднення території. Зауважила, що автомобіль є засобом пересування, необхідний для забезпечення життєдіяльності сім`ї.

Власник майна підтримала позицію представника. Пояснила, що тривалий час скрізь, де буває, збирає втор сировину: пластикові пляшки, папір, які потім здає на прийомний пункт в м. Полтава. 20.02.2025 близько 11:00 їхали в сторону смт. Нова Водолага. По дорозі побачила сміттєзвалище, з дозволу охоронців почали збирати втор сировину, коли приїхали поліцейські. На запитання, що робимо, пояснили, після чого вони поїхали. Через 20-30 хв. приїхали інші поліцейські, які повідомили, що автомобіль арештований, потрібно їх доставити до поліції, далі їхати неможна. Протокол огляду вручили вже в поліції, доказів про затримання та арешт т/з не вручали, взяли лише пояснення. Автомобіль та причеп залишили у відділенні поліції, причини не пояснили, сказали викличуть. Наполягає, що на сміттєзвалищі нічого не викидала, навпаки збирала з дозволу охоронців. Просить повернути т/з, так як необхідні в повсякденному житті.

Прокурор надала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, клопотання підтримала в повному обсязі, просить задовольнити.

Неприбуття учасників судового розгляду відповідно до положень ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши позицію учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя доходить такого висновку.

Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу (ч.3 ст.170 КПК України).

Ч.11 ст.170 КПК України встановлює, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема,

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зі змісту клопотання, слідчий обґрунтовує необхідність накладення арешту на вилучене майно, оскільки добровільно видані речі та предмети є тимчасово вилученим майном, визнаним речовими доказами у цьому провадженні, тому згідно ч.5 ст.237 КПК України підлягають арешту. З метою їх збереження необхідно позбавити права на їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Окрім того, слідчий вважає, що перелічені в клопотанні речі є предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.239 КК України і містять у собі біологічні сліди кримінального правопорушення.

При цьому, на погляд слідчого, ці ж речі та предмети можуть бути здобуті кримінальним шляхом.

Слідчий суддя приймає до уваги, що зазначені слідчим підстави для накладення арешту на вилучене майно взаємовиключають один одного та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Із доданого до клопотання витягу з ЄРДР, 20.02.2025 на території земельної ділянки поблизу с. Піски Богодухівського (Валківського) району Харківської області виявлено невідомих осіб та автомобіль завантажений сміттям, що може свідчити про можливе забруднення земельної ділянки.

За цим фактом 21.02.2025 внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000060 з кваліфікацією за ч.1 ст.239 КК України.

Зі змісту клопотання та доданих доказів, 20.02.2025 слідчим проведено огляд місця події території відкритої ділянки місцевості поблизу с. Піски, в ході якого виявлено сміття в хаотичному порядку, автомобіль Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом ЛЕВ, д.н.з. НОМЕР_3 , в якому знаходяться полімерні мішки білого кольору, всередині яких сміття різного типу (полімерні мішки, металеві банки та інше). Поряд із автомобілем знаходяться ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Після огляду автомобіль та причеп вилучено та поміщено на майданчик тимчасового тримання т/з ВП №1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області.

Постановою слідчого від 21.02.2025 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. При цьому відсутнє зовсім обґрунтування наявності таких підстав, міститься лише посилання на п.8 ч.2 ст.40, ст.94, ч.2 ст.100, ч.3 ст.110, ч.1 ст.98 КПК України.

Згідно свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 , власником автомобіля Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 . Причеп ЛЕВ, д.н.з. НОМЕР_3 , згідно свідоцтва про реєстрацію т/з серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 .

В поясненнях від 20.02.2025 ОСОБА_8 повідомив, що 20.02.2025 разом зі знайомою на її автомобілі з причепом поїхали до м. Валки на сміттєзвалище, де як завжди з дозволу керівництва КП «Благоустрій» перебирали сміття, з якого забирали пластик, макулатуру, поліетилен, які складали до мішків, в подальшому здають на переробку до приймального пункту в м. Полтава. З цих причин приїжджали до м. Валки неодноразово.

Аналогічні пояснення надала ОСОБА_4 , які підтвердила в судовому засіданні. Наполягала, що приїхала на сміттєзвалище для відбору сировини, а саме сортування пластикових пляшок та паперу для подальшої переробки, з дозволу керівництва КП «Благоустрій».

Доказів, які б свідчили, що вилучене майно добровільно надано власником, містить властивості речового доказу, є предметом розслідуваного злочину чи здобуте кримінальним шляхом, слідчому судді не надано та слідчим в судовому засіданні не обґрунтовано.

Ч.1 ст.239 КК України встановлює кримінальну відповідальність за забруднення або псування земель речовинами, відходами чи іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров`я людей або довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля.

Під забрудненням земель розуміється внесення в ґрунт землі речовин у вигляді відходів і залишків виробничого застосування або невиробничої сфери, отрутохімікатів, хімічних і радіоактивних речовин, а також матеріалів після неправильного їх збереження або понад норму їх застосування, що призводить до несприятливих фізичних, хімічних або біологічних змін ґрунту.

Землі вважаються забрудненими, якщо в їх складі виявлені кількісні або якісні зміни, що сталися в результаті господарської діяльності та інших антропогенних навантажень. При цьому зміни можуть бути зумовлені не тільки появою в зоні аерації нових речовин, яких раніше не було, а й збільшенням вмісту речовин, що характерні для складу незабрудненого ґрунту. Факти забруднення земель установлюються інспекторами Державної екологічної інспекції та оформлюються протоколом про порушення законодавства з охорони навколишнього природного середовища та актом (наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України «Про затвердження Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства» від 27.10.1997 №171).

Порушення спеціальних правил, що спричиняє забруднення або псування земель, може бути вчинене шляхом дії або бездіяльності. Наприклад, зберігання та видалення відходів повинні здійснюватися у місцях, визначених органами місцевого самоврядування, за наявності спеціальних дозволів, у яких визначено обсяги відходів відповідно до встановлених лімітів та умови зберігання.

Злочин кваліфікується як закінчений із моменту, коли забруднення або псування земель створило небезпеку для життя і здоров`я або для довкілля. Загроза заподіяння шкоди має бути реальною, очевидною, а негативні наслідки не настають лише завдяки своєчасно вжитим заходам або через інші обставини.

Важливою при встановленні об`єктивної сторони цього злочину є наявність причинно-наслідкового зв`язку між виявленим забрудненням чи псуванням земель і створенням небезпеки при цьому.

Згідно із ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру та спеціальної конфіскації.

Слідчий суддя відзначає, що на даному етапі кримінального провадження суд не вправі давати оцінку належності та допустимості доказів, а також обґрунтованості підозри та кваліфікації пред`явленого обвинувачення, оскільки ці обставини будуть досліджуватися судом під час судового розгляду, за результатами якого буде прийнято остаточне рішення в справі.

Разом з тим, слідчий суддя приймає до уваги, що досліджені докази, надані стороною обвинувачення в обґрунтування клопотання, навпаки спростовують внесені до ЄРДР відомості, до того ж, в порушення ст.91 КПК України не підтверджують наявність в діях осіб ознак будь-якого кримінального правопорушення.

Внесені до ЄРДР відомості за ч.5 ст.214 КПК України повинні містити, зокрема, 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Слідчий обмежився лише фразою: «на території земельної ділянки … виявлено невідомих осіб та автомобіль завантажений сміттям, що може свідчити про можливе забруднення земельної ділянки.»

Разом з тим, не зазначено час, місце, які порушення спеціальних правил допущено в цьому випадку щодо ….. яких речовин, відходів чи інших матеріалів, які до того ж шкідливі для життя, здоров`я людей або довкілля, що створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, тим самим призвело до забруднення або псування земель.

Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів в сукупності свідчить про те, що зберігання та видалення відходів здійснювалося повноважним органом у місці, визначеному органом місцевого самоврядування, за наявності спеціального дозволу, що підтверджується поясненнями власника вилученого майна, яка неодноразово приїжджала на організоване сміттєзвалище, з дозволу КП «Благоустрій» збирала втор сировину.

Не зрозуміло, яким чином невідомі особи та автомобіль, завантажений сміттям, може забруднити земельну ділянку, тим самим створити небезпеку для життя і здоров`я або для довкілля, що згідно кримінального закону має бути реальним та очевидним, які вжито заходи та чи своєчасно або інші обставини, завдяки яким не настали негативні наслідки.

Слід відзначити, що забруднення ґрунтів - це накопичення в ґрунтах речовин, які негативно впливають на їх родючість та інші корисні властивості. Наявність на земельній ділянці сторонніх предметів, матеріалів, відходів та/або інших речовин без відповідних дозволів - це засмічення земель, але навіть складу цього адміністративного правопорушення не вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів, наданих стороною обвинувачення.

Отже, слідчим не обґрунтовано підозру щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, накладення арешту.

Стороною обвинувачення не доведено сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вилучене майно є доказом злочину та можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні

Таким чином, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий зовсім не навів обставини, які б підтверджували, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі вилученого майна.

За змістом ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 цього Кодексу.

З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку, що стороною обвинувачення під час розгляду клопотання не доведено наявність достатніх підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, що свідчить про безпідставність клопотання про накладення арешту на майно.

За таких обставин, з урахуванням вимог ч.1 ст.100 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним негайно повернути вилучені транспортні засоби власнику ОСОБА_4 .

Керуючись ст.369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 про накладення арешту на вилучений 20.02.2025 автомобіль Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 та причеп ЛЕВ, д.н.з. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 відмовити.

Уповноважити старшого слідчого СВ ВП №1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 повернути автомобіль Renault Master, д.н.з. НОМЕР_1 , та причеп ЛЕВ, д.н.з. НОМЕР_3 власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала виконується слідчим негайно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1