Справа 359/3566/25
Провадження 1-кс/359/706/2025

УХВАЛА

31.03.2025 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування заборони особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів ( щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:001:0545 та :03:001:0546, у кримінальному провадженні № 0000091 від 10.04.2018 р.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_3 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з вказаним клопотанням, в якому просить накладену ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2018 у справі №359/7516/18 заборону особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів ( щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:001:0545 та :03:001:0546.

Заявник вважає, що ухвала слідчого судді обмежує його конституційні права та є такою, яка підлягає скасуванню, враховуючи, що постановою старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 від 11.01.2020, за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000091 від 11.04.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 КК України, закрито в порядку ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. Відомості про прийняте рішення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Разом з тим слідчий при винесенні вказаної постанови, не вирішив долю речового доказу у кримінальному провадженні та арештованого майна.

Клопотання обґрунтоване, зокрема тим, що 11.01.2020 року прийнято рішення про закриття вищевказаного кримінального провадження, а також, що 01 лютого 2022 року Бориспільським міськрайонний судом Київської області у справі №359/840/22 була постановлена ухвала, якою задоволено клопотання власника майна щодо скасування арешту земельної ділянки. Однак зазначеною ухвалою слідчого судді заборона скасована не була.

На розгляд клопотання заявник не з`явилася. Надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Дослідивши клопотанням та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частина 3. ст. 170 КПК України говорить, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ЕСНК 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Зегіез А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Під час розгляду клопотання встановлено, що слідчими СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000091 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2018 у справі № 359/7516/18 задоволено клопотання слідчого Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області у кримінальному провадженні №0000091 від 11.04.2018 та накладено арешт на майно, а саме в тому числі на земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:001:0545 та :03:001:0546 та заборонено особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів ( щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно земельних ділянок з кадастровими

номерами: :03:001:0545 та :03:001:0546.

Відповідно до інформаційних довідок з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №13297125 від 22.11.2013, №13296246 від 11.11.2013 року. власником земельних ділянок :03:001:0545 та :03:001:0546, є ОСОБА_3 .

11.01.2020 старший слідчий СВ Бориспільського відділу поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_4 виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000091 від 11.04.2018, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, закрито в порядку ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. Відомості про прийняте рішення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до відповіді №22465/409/4200/08 від 07.12.2021 року, наданої т.в.о. заступника начальника управління поліції, станом на надання відповіді постанова слідчого про закриття кримінального провадження Бориспільською місцевою прокуратурою не скасовувалось.

Ухвалою слідчого судді Бориспільським міськрайонним судом Київської області від 01.02.2022 року (справа 359/840/22) скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5 від 20.09.2018 року у справі №359/7516/18 на земельні ділянки :03:001:0545 , :03:001:0546.

Разом із цим зазначеною ухвалою слідчого судді заборона скасована не була, тому з метою не порушення права особи на мирне володіння своїм майном, слідчий суддя враховуючи, що у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження №0000091 від 11.04.2018 у вигляді заборони особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів ( щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:001:0545 та :03:001:0546 відпала потреба, оскільки кримінальне провадження, в межах якого відповідний захід забезпечення було застосовано, закрито, відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України.

Тому слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 100, 170,173-174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати накладену на підставі ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2018 року у справі N? 359/7516/18 заборону особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:001:0545 та :03:001:0546, які на праві приватної власності належать ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1