КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №760/924/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2141/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні, прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні, № 0000001 від 01.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 229 Кримінального кодексу України та накладено арешт на майно, вилучене 08.01.2025 в ході проведення обшуку транспортного засобу Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: Київська область, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 53, з метою збереження речових доказів, із забороною користування, розпоряджання та відчуження, а саме на:

- транспортний засіб Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 , який на праві власності зареєстровано за ОСОБА_6 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ;

- ключ до транспортного засобу Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 .

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покладено на слідчих, прокурорів, які входять до відповідних груп слідчих, прокурорів у кримінальному провадженні № 0000001 від 01.05.2023.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, № 0000001 від 01.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 229 Кримінального кодексу України.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необ`єктивною, ухваленою з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; з неповнотою судового розгляду, і, як наслідок, такою, що підлягає скасуванню.

Апелянт звертає увагу на те, що слідчий суддя не звернув увагу на те, що клопотання прокурора про арешт майна не містило підстави накладення арешту відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності такого арешту майна як це передбачено пунктом 1 частини 2 статті 171 КПК України.

Також апелянт вказує на те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про арешт не з`ясував чи існують підстави вважати, що транспортний засіб - Renault Master, є речовим доказом у кримінальному правопорушенні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 10.05.2023. Сам лише факт визнання транспортного засобу речовим доказом на підставі постанови від 09.01.2025 не свідчить про його належність до предмету, знаряддя вчинення кримінального правопорушення чи об`єкту кримінально протиправних дій, які набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні про арешт майна прокурором не було зазначено жодної інформації про те, чому саме транспортний засіб - Renault Master, є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. При цьому в постанові старшого детектива від 09.01.2025 про визнання речовими доказами не вказано жодного обґрунтування, за якими ознаками вилучене авто віднесено до речових доказів.

Під час розгляду клопотання про арешт слідчий суддя не врахував заперечень представника володільця майна - адвоката ОСОБА_7 про те, що транспортний засіб марки Renault Master, не має ознак речового доказу саме за складом кримінального правопорушення, передбаченого статтею 229 КК України.

Додані до клопотання про арешт протоколи допиту свідків також не містять будь-яких свідчень про те, що автомобілем Renault Master, здійснювалось перевезення контрафактного товару, упаковок кави з незаконно нанесеними на них знаками для товарів і послуг, здійснювався безпосередньо з автомобіля продаж незаконно виготовленої продукції тощо.

Проведення будь-яких експертиз, пов`язаних з вилученим транспортним засобом, слідчими чи прокурором не заявлено. Слідів контрафактної продукції при обшуку автомобіля в ньому не знайдено.

Слідчий суддя всупереч вимогам КПК України не дослідив чи відповідає заявлена у клопотанні прокурора про арешт майна мета накладення арешту у вигляді спеціальної конфіскації у майбутньому наявним обставинам кримінального провадження.

Слідчий суддя не надав оцінку тому факту, що додані до матеріалів клопотання про арешт документи не містили кримінально-правової кваліфікації кримінального правопорушення за частиною 3 статті 229 КК України, а саме - не було визначено якій із перелічених у статті кваліфікаційних ознак (вчинені службовою особою з використанням службового становища або організованою групою, або якщо вони завдали матеріальної шкоди в особливо великому розмірі) відповідають дії зазначених осіб.

Слідчий суддя не звернув увагу, що відповідно до частини 1 статті 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо вилучене майно відповідає певним ознакам.

З доданих до клопотання про арешт матеріалів не можливо встановити яким чином транспортний засіб - Renault Master міг бути використаний як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 229 КК України, а саме - для незаконного використання знака для товарів і послуг та фірмового найменування «Dallmair» та «Lavazza».

Також у клопотанні не обґрунтовано, наприклад, що транспортний засіб - Renault Master одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі, а це, в свою чергу, підтверджує, що у цій справі орган досудового розслідування на даному етапі кримінального провадження не зібрав достатньої сукупності доказів, які б в тій чи іншій мірі доводили існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 1, 3 статті 229 КК України.

Крім того апелянт зазначає, що слідчий суддя не дослідив той факт, що транспортний засіб марки Renault Master набутий володільцем законно за кошти, відмінні від коштів, які могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується.

Слідчий суддя не надав належної оцінки відсутності у клопотанні про арешт майна обґрунтованих ризиків приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя не надав жодної оцінки аргументам представника володільця майна про те, що ні у клопотанні про дозвіл на проведення обшуку, ні в ухвалі слідчого судді від 12.12.2024 не було обґрунтовано необхідність вилучення під час проведення обшуку транспортного засобу марки Renault Master.

Накладення арешту з позбавленням права власника майна користуватись, розпоряджатись та відчужувати його є неспіврозмірним максимальному покаранню, яке передбачене частиною 3 статті 229 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу, в інтересах власника майна та просив її задовольнити в повному обсязі, з наведених в ній підстав, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги представника власника майна, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, що детективами Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 01.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 229 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

В ході здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження досліджуються обставини протиправної діяльності незаконного виробництва, розповсюдження, рекламування, пропонування до продажу та продаж контрафактної продукції із використанням знака для товарів, фірмового найменування торгової марки «Dallmayr», чим спричиняють збитки компанії «Dallmayr».

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Києва та Київської області група осіб використовуючи інтернет ресурси організувала незаконне виробництво, розповсюдження, рекламування, пропонування до продажу та продаж контрафактної продукції із незаконним використанням знака для товарів, фірмового найменування торговельної марки «LAVAZZA», чим спричинює збитки компанії «Luigi Lavazza SРА».

Так звані «неналежні суб`єкти господарювання» через створені ними торгівельні мережі в інтернет-ресурсах Instagram, Telegram, Viber, OLX та інших, здійснюють активну продаж кави під брендом «Dallmayr», «LAVAZZA» та інші відомі світові бренди, за заниженими цінами.

Заявлені занижені ціни та спосіб здійснення торгівлі явно свідчать про незаконний характер такої діяльності. Товари під брендом «Dallmayr», «LAVAZZA» та інші відомі світові бренди.

Розслідуванням встановлено, що продаж контрафактної продукції марки «Dallmayr», «LAVAZZA» та інші відомі світові бренди, здійснюється через інтернет магазини та подальшого надсилання придбаного товару через ТОВ «Нова Пошта».

Також, встановлено, що до вчинення зазначеного кримінального правопорушення можуть бути причетні наступні особи: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - організатор незаконної діяльності; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - співвиконавець; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - виконавець; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - виконавець; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - виконавець; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - виконавець; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - виконавець; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - виконавець; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 - виконавець; ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - виконавець; ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 - виконавець.

Так, зазначені вище особи, усвідомлюючи що на зайняття вище зазначеною діяльністю в Україні існує заборона, розуміючи протиправний характер своїх дій, направлений на незаконне використання знака для товарів і послуг, фірмового найменування, чим завдають матеріальну шкоду в особливо великих розмірах правовласнику торгівельної марки «Dallmayr», а також завдають матеріальну шкоду правовласнику торгівельної марки «LAVAZZA» та іншим відомим світовим брендам, чим вчиняють кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1, ч. 3 ст. 229 КК України.

Крім того, в період часу з 08.01.2025 по 09.01.2025 проведено обшук за місцем виготовлення контрафактної кавової продукції, в будівлях, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером :06:002:0002, що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 53, де було вилучено готову контрафактну продукцію, заготовки для виготовлення контрафактної продукції, упакування для контрафактної продукції, виробничі лінії контрафактної продукції, виробничі цеха, де виготовлялась контрафактна продукція.

Також, на зазначеній території виявлено транспортні засоби, які там зберігаються та відповідно до проведених попередніх слідчих дій встановлено, що зазначеними транспортними засобами які виявлені за адресою: АДРЕСА_1 , регулярно користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а вантажними транспортними засобами користуються наймані працівники, для розвезення контрафактної продукції.

Також, в ході обшуку Nissan Armada, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , vin ТЗ: НОМЕР_5 , який знаходився на зазначеній вище території, виявлено три спецпропуски для безперешкодного просування по місту Києву та Київській області під час дії комендантської години, заповнені на імена ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Так, 08.01.2025 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_17 (№760/32013/24), в період часу з 23 год. 54 хв. по 23 год. 57 хв., проведено обшук транспортного засобу Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: Київська область, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 53, під час якого виявлено та вилучено наступні речі та предмети, а саме:

- транспортний засіб Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 , який на праві власності зареєстровано за ОСОБА_6 та являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення;

- свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 ;

- ключ до транспортного засобу.

09.01.2025 вищезазначене майно, вилучене під час обшуку, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000001 від 01.05.2023.

13.01.2025 прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 ,, звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні, № 0000001 від 01.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 229 Кримінального кодексу України, яке вилучене 08.01.2025 в ході проведення обшуку транспортного засобу Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: Київська область, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 53, з метою збереження речових доказів, із забороною користування, розпоряджання та відчуження, а саме на:

- транспортний засіб Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 , який на праві власності зареєстровано за ОСОБА_6 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ;

- ключ до транспортного засобу Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 .

10.02.2025 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на майно, вилучене 08.01.2025 в ході проведення обшуку транспортного засобу Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: Київська область, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 53, з метою збереження речових доказів, із забороною користування, розпоряджання та відчуження, а саме на:

- транспортний засіб Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 , який на праві власності зареєстровано за ОСОБА_6 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ;

- ключ до транспортного засобу Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 .

Задовольняючи частково клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000001 від 01.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 229 КК Українипро накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя, вислухав пояснення представника власника майна та прокурора, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов висновку, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, а саме є речовими доказами, згідно постанови від 09.01.2025 та подане з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя погодився з клопотанням прокурора про необхідність накладення арешту на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що майно виявлене та вилучене 08.01.2025 в ході проведення обшуку транспортного засобу Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: Київська область, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 53, під час якого виявлено та вилучено наступні речі та предмети, а саме: транспортний засіб Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення; свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 ; ключ до транспортного засобу, відповідає критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження прийшов до висновку, що клопотання підлягало задоволенню.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону прокурор, який звернувся з клопотанням, та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин ще встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій гроші цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна - є збереження речових доказів, оскільки вказане майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та є предметом його вчинення.

Проте, за матеріалами, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази, що транспортний засіб Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 , який на праві власності зареєстровано за ОСОБА_6 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; ключ до транспортного засобу Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 , можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення або набуті в результаті його вчинення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. Оскільки в самому клопотанні прокурора та в постанові старшого детектива Територіального управління БЕБ у Київській області ОСОБА_18 від 09.01.2025 /т.1 а.с. 169-170/ про визнання вказаного майна, речовими доказами у кримінальному провадженні відсутнє будь-яке обґрунтування, за яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України їх визнано речовими доказами.

На думку колегії суддів, вказана постанова є формальною, оскільки органом досудового розслідування не наведено належного обґрунтування та мотивування того, щовказане майно є предметом злочинної діяльності чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням, того, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 01.05.2023 здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 229 КК України.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ні прокурор в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог ст.ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту для власника майна.

При цьому слід зауважити, що як вбачається, з витягу з ЄРДР /т.1 а.с. 7-8/, жодній особі у даному кримінальному провадженні № 0000001 від 01.05.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 229 КК України, не повідомлено про підозру.

На підставі викладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга представника власника майна - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні, прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні, № 0000001 від 01.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 229 Кримінального кодексу України та накладено арешт на майно, вилучене 08.01.2025 в ході проведення обшуку транспортного засобу Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: Київська область, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 53, з метою збереження речових доказів, із забороною користування, розпоряджання та відчуження, а саме на:

- транспортний засіб Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 , який на праві власності зареєстровано за ОСОБА_6 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ;

- ключ до транспортного засобу Renault Master, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, vin НОМЕР_2 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні, прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні, № 0000001 від 01.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 229 КК України, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4