ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/959/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представників потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

провівши в залі суду в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002392, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 5 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшло вказане кримінальне провадження.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, звернувши увагу суду, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання, підтримане обвинуваченим ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору. Вказував на те, що вказаний процесуальний документ є суперечливим в своєму складі / контексті та не відображає відомостей, що порушив, чого не дотримався, що взагалі зробив таке, що не мав робити, або що не зробив, що був зобов`язаний зробити ОСОБА_7 , що загалом позбавляє можливості обвинуваченого захищатись від такого обвинувачення. Крім того обвинувальний акт щодо підрядника робіт не містить фактичних обставин, існування яких буде доводити прокурор у ході розгляду судом пред`явленого обвинувачення, натомість лише констатовано статтю кримінального кодексу України, в якій підозрюється / обвинувачується ОСОБА_7 . Також, зміст підозри ОСОБА_7 є ідентичним формулюванню обвинувачення, при цьому в обвинувальному акті не вказано об`єктивну та суб`єктивну сторону інкримінованого злочину, а зазначені дати додаткових договорів не відповідають вказаним у підозрі та обвинуваченні. Крім того, зі змісту обвинувального акту не зрозуміло проти якої саме суми збитків має заперечувати / захищатись обвинувачений - 3 511 003 грн. 14 коп. без ПДВ. чи 4 213 200, 17 грн. з ПДВ

Представник потерпілого - ОСОБА_5 просив змінити статус Київської міської ради з потерпілого на свідка. Звертав увагу, що Київською міською радою заяв про вчинення кримінального правопорушення або про залучення до провадження як потерпілого - не подавалось. Зауважив, що матеріальна шкода Київській міській раді, про яку вказано в обвинувальному акті - не спричинена.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Так, саме в рамках підготовчого судового засідання суд зобов`язаний перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, оскільки відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті мають бути зазначені, зокрема, анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Проте вказані вимоги закону не дотримані.

Відповідно до ст. 55 КПК України - потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Так, при викладенні фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті вказано, що збитки спричинено місцевому бюджету, потерпілим є Київська міська рада.

Разом з тим, в ході підготовчого судового засідання представник Київської міської ради звертав увагу суду, що ще під час досудового розслідування слідчому було повідомлено про те, що Київська міська рада не є потерпілим у даному провадженні.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтвердив, що жодних заяв, як то передбачено положенням ст. 55 КПК України, Київська міська рада не подавала, однак Київська міська рада визнана потерпілим, оскільки так вважав слідчий.

При цьому ні слідчим, ні прокурором не звернуто уваги на те, що відповідно до ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Також суд звертає увагу, що представником Київської міської ради на підготовчому засіданні вказано про те, що діями ОСОБА_8 будь-якої шкоди Київській міській раді не спричинено.

При цьому діяння, передбачені ст. 191 КК України, є злочинами з матеріальним складом, тобто такими, що передбачають обов`язкове заподіяння потерпілій особі майнової шкоди, яка має чітке вираження у грошовому еквіваленті, та є закінченими з моменту, коли винна особа має можливість розпорядитися чужим майном на власний розсуд і використовує її.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не встановлено потерпілого у даному провадженні, оскільки особу, який спричинено майнову шкоду, що є обов`язковим при кваліфікації дій обвинуваченого за будь-якою частиною статті 191 КК України, не встановлено.

Таким чином при зверненні до суду з обвинувальним актом порушено вимоги п. 3 ч. 1 ст. 291 КПК України щодо зазначення потерпілого.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим вказані вимоги закону при складанні і затвердженні обвинувального акта належним чином не дотримані, що унеможливлює призначення обвинувального акта до судового розгляду, оскільки як фактичні обставини справи так і формулювання обвинувачення та правова кваліфікація містять істотні суперечності, і для встановлення такої невідповідності проведення оцінки доказів не вимагається.

Так, зі змісту обвинувального акта вбачається, що спричинення збитків документально підтверджено на 4213200 грн. 17 коп. (з ПДВ), разом з тим розмір заподіяної шкоди складає 3511003 грн. 14 коп. (без ПДВ).

З урахуванням вказаних суперечностей суд приходить до висновку про незрозумілість пред`явленого обвинувачення, що унеможливлює роз`яснення судом на виконання вимог 348 КПК України суті обвинувачення і з`ясування чи воно є зрозумілим обвинуваченому.

За наведених обставин обвинувальний акт за змістом не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, складений з істотним порушенням вимог як кримінального, так і кримінального процесуального законодавства, і такі недоліки обвинувального акта перешкодять суду, з урахуванням своєї правової природи (неупередженість, безпристрасність, нейтральність, об`єктивність) ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до пункту 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Недотримання вказаних вимог Конвенції при складанні обвинувального акта порушує засади кримінального провадження, і зокрема: засаду законності, яка полягає в неухильному дотриманні вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України (п. 1 ст. 9 КПК), та засаду забезпечення права обвинуваченого на захист (ст. 20 КПК).

Крім того, суд враховує і те, що дозволеної законом процедури пропозиції, вимоги або примушення прокурора судом змінити обвинувачення - немає, оскільки на суд згідно зі ст. 22 КПК України покладено функцію розгляду справи і при цьому недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві органам досудового розслідування та державного обвинувачення.

При цьому суд звертає увагу, що повернення обвинувального акта не передбачає поновлення завершеного досудового розслідування. Діючий КПК чітко відмовився від інституту додаткового розслідування, який існував за КПК 1960 року. Відсутність можливості проведення додаткового розслідування після звернення до суду з обвинувальним актом очевидна з тексту Кодексу. Крім того, в Пояснювальній записці до проекту Кодексу зазначалося, що «одним з основних напрямів реформування … стала ліквідація можливості відправлення справи на додаткове розслідування», «підвищенню гарантій прав підозрюваних та обвинувачених сприятиме також …скасування інституту повернення справи на додаткове розслідування».

Повернення обвинувального акта не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК, тобто повноваження прокурора обмежені лише усуненням недоліків цього обвинувального акта.

КПК України не передбачає не лише обов`язку, але й можливості відновлення досудового розслідування у випадку повернення обвинувального акта прокурору, оскільки відповідно до статті 282 КПК ця обставина не є підставою для такого відновлення.

Разом з тим, кримінальний процесуальний закон, встановлюючи можливість повернення обвинувального акта прокурору, передбачає, що прокурор має відповідні повноваження для усунення недоліків обвинувального акта на виконання вказівок суду.

При цьому, стороні обвинувачення необхідно звернути увагу, що положень, які би визначали строк, протягом якого після повернення судом обвинувального акта прокурору сторона обвинувачення має виправити недоліки обвинувального акта і звернутися до суду з виправленим обвинувальним актом чинний КПК України не містить. У той же час відповідно до частини 2 статті 113 КПК України будь-яка процесуальна дія має бути виконана без невиправданої затримки.

Таким чином, для усунення недоліків, вказаних в даній ухвалі суду, прокурор, має процесуальну можливість звернутися до суду з виправленим обвинувальним актом, дотримавшись при цьому критерію розумності строків.

Разом з тим, твердження сторони захисту про ідентичність змісту підозри та формулювання обвинувачення, як на підставу повернення обвинувального акту, суд вважає надуманими, оскільки прокурор виклав фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважає встановленими, зазначив правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Крім того, оцінка фактичних обставин кримінального правопорушення та прийняття рішення про доведеність чи недоведеність винуватості особи у вчиненні інкримінованого діяння не відноситься до вирішення тих питань, які є предметом розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002392, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 5 ст. 191 КК України, - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з моменту оголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя