Справа №127/439/25
Провадження №1-кс/127/128/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора . ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_4 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000217 від 04.11.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковник юстиції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодопідозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000217 від 04.11.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території України функціонує інформаторська мережа, яка організована та створена для збору інформації розвідувального характеру з метою подальшого проведення розвідувально-підривної діяльності проти України, а також для вчинення дій, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення в умовах дії правового режиму воєнного стану.

Так, громадянин України ОСОБА_6 , діючи умисно, в інтересах іноземної держави, країни-агресора - російської федерації та її представників, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, не виконавши своїх обов`язків громадянина України, визначених ст. 17 та ст. 65 Конституції України щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України, у невстановлений слідством час, але не пізніше червня 2024 року увійшов до складу агентурно-інформаторської мережі, яка здійснює свою діяльність на всій території України, завданням якої є збір інформації розвідувального характеру, з метою подальшої її передачі представникам країни-агресора для проведення розвідувально-підривної діяльності проти України, а також для вчинення дій, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення в умовах дії правового режиму воєнного стану.

Так, ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив, надав згоду на збір та передачу інформації розвідувального характеру щодо точного розташування сил та засобів Збройних Сил України на території Вінницької області, з можливістю ідентифікувати їх на місцевості, яку в подальшому передавав представникам країни-агресора для коригування та наведення артилерійського вогню, ракетних ударів та іншого вогневого ураження та вчинення підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське значення з метою ослаблення держави, дестабілізації суспільно-політичної обстановки та залякування місцевого населення.

Для безпосереднього виконання свого злочинного задуму ОСОБА_6 використовував додаток для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram» за допомогою якого передавав відому йому розвідувальну інформацію невстановленим представникам країни-агресора.

Зокрема, невстановлені представники країни-агресора, використовуючи аккаунт у додатку для обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», під іменем « ОСОБА_7 », із ідентифікатором (ім`я користувача) - « ОСОБА_8 », систематично надавали завдання ОСОБА_6 , який використовував аккаунт у зазначеному месенджері із ідентифікатором (ім`я користувача) - « ОСОБА_9 », зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_1 щодо отримання інформації, в якій зацікавлені останні, а саме: про точне розташування сил та засобів Збройних Сил України, розміщених на території Вінницької області, а також вчинення підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське значення в умовах дії правового режиму воєнного стану, встановлення засобів живлення на конструкціях (бетонних стовпах, тощо) у радіусі покриття базових станцій стільникового зв`язку поряд з автошляхами на території Вінницької області з метою подальшого монтажу засобів спостереження для контролю за маршрутами пересування сил та засобів Сил оборони України та здійснення збору відомостей щодо об`єктів критичної інфраструктури на території м. Києва та Київської області.

Від представників країни- агресора, за виконання вказаних вище завдань, ОСОБА_6 неодноразово отримував у червні - вересні 2024 року грошові перекази на власні банківські карти.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

04.11.2024 процесуальним керівником з матеріалів кримінального провадження № 0000185 від 30.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, передбачених ч.2 ст. 111, ч. 4 ст. 408 КК України виділено матеріали досудового розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000217.

Так, 12.11.2024 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000217 від 04.11.2024 громадянину України ОСОБА_6 , у відповідності до вимог КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 від 24.09.2024; поясненнями ОСОБА_6 від 24.09.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24-25.09.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 10.10.2024; протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_11 особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2024; протоколом огляду від 24.10.2024; протоколом НС(Р)Д від 02.10.2024; протоколом НС(Р)Д від 03.10.2024; протоколом НС(Р)Д від 08.10.2024; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Так, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.11.2024 до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 10.01.2025.

Водночас закінчити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні в строк, який спливає 12.01.2025 неможливо внаслідок складності цього кримінального провадження, що зумовлено обсягом та специфікою слідчих та процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування та прийняття процесуальних рішень з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Зважаючи на вищевказане, слідчим з погодженням із прокурором, до Вінницького міського суду Вінницької області подано клопотання про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 4 (чотирьох) місяців, а саме до 12.03.2025.

На даний час обставини та ризики зазначені у ст. 177 КПК України, які стали підставою застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати, а саме: підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, який становить значну суспільну небезпеку, особливо в умовах повномасштабної збройної агресії рф проти України.

Санкцією ч. 2 ст. 111 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі.

Крім того, слід врахувати те, що у підозрюваного відсутні міцні сімейні та соціальні зв`язки, оскільки він є не одруженим, не має на утриманні осіб та постійного джерела заробітку, має розвинуті зв`язки із представниками держави-агресора, і з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі України, в тому числі, на непідконтрольні на даний час Україні території, а тому перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також продовжити вчинення аналогічного кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, в тому числі тих, які на даний час встановлюються органом досудового розслідування, а також вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги тяжкість злочину, значну суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та дію воєнного стану на всій території України, визначення застави будь-якого розміру не забезпечить належного виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання та просив застосувати цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні вину визнав, по суті клопотання підтримав думку адвоката.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваного, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурором, слідчим буде доведено, що обставини, зазначені у ч. 3 названої статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, зокрема, що заявлені ризики не зменшилися, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Слідчим відділом УСБ України у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000217 від 04.11.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

В рамках вказаного провадження 12.11.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме: державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України обґрунтована. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

12.11.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_6 Вінницьким міським судом Вінницької області застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.01.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000217до чотирьох місяців.

Підставами для постановлення вищевказаних ухвал суду було доведення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі персональні дані свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того у підозрюваного відсутні міцні сімейні та соціальні зв`язки, він має розвинуті зв`язки із представниками держави-агресора, а тому перебуваючи на волі може продовжити вчинення аналогічного кримінального правопорушення.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Таким чином, прокурором та слідчим в судовому засіданні було доведено, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, а також наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме необхідність проведення слідчих дій.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_6 винним, а також дані, що характеризують особу підозрюваного (неодружений, не має на утриманні осіб, які потребують догляду, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, раніше не судимий).

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, нормами вказаної статті встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі та має високий ступінь суспільної небезпеки, в період дії воєнного стану.

Зазначені у клопотанні обставини вказують про неможливість запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Оскільки обставини на які посилався суд при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, слідчий суддя вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою строком на 60 днів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, тобто до 08.03.2025 включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя