Справа № 204/3100/25
Провадження № 1-кс/204/723/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Горлівка Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2025 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Управління СБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене заступником керівника Дніпровської спеціалізованорї прокуратуриу сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000423 від 21.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України. В ході досудового розслідування повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що він підозрюється у готуванні до вчинення терористичного акту, тобто готуванні до вчинення вибуху, який створює небезпеку для життя та здоров`я людей, настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, за попередньому змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України. Короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з якими подається клопотання: У ході досудового розслідування встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено відповідними указами Президента України по теперішній час. З невстановленого досудовим розслідуванням часу представниками спеціальної служби іноземної держави - Федеральної служби безпеки Російської Федерації посилено ведеться розвідувально-підривна діяльність проти України, що полягає: в ослабленні державної влади України та держави в цілому; її самостійності усередині країни та незалежності у міжнародних відносинах; захищеності території країни в існуючих кордонах від будь-яких посягань; підготовленості держави до захисту від зовнішньої збройної агресії або збройного конфлікту; дестабілізації суспільно політичної обстановки всередині країни; створенні умов для діяльності іноземної розвідки (вербування агентури серед жителів України); збиранні інформації, що представляє інтерес для іноземної розвідки та її подальшого використання РФ задля отримання переваг над Україною в області збройних сил, військових дій, зовнішньої політики, втручання у внутрішню політику суверенної держави, для маніпулювання суспільними настроями населення України, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів, організації інформаційної експансії з боку РФ тощо. При цьому, представники спеціальних служб Російської Федерації, усвідомлюючи перевагу вчинення злочинів, які можуть призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, спрямованих на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, а також які завдають шкоди життю та здоров`ю громадян України, у тому числі військовослужбовців, співробітників правоохоронних органів та представників інших передбачених законодавством України військових формувань, з метою ослаблення держави, у невстановлений спосіб підшукували осіб, негативно налаштованих стосовно державної влади України. Так, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, але не пізніше 17.03.2025, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з корисливих мотивів, з метою вчинення терористичного акту, використовуючи обліковий запис у Інтернет-месенджері «Telegram» зареєстрований за абонентським номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , встановив зв`язок з невстановленою в ході досудового розслідування особою - користувачем облікового запису з нікнейомом «ахмед» та з іменем користувача « ОСОБА_9 » у Інтернет-месенджері «Telegram», а також іншими невстановленими особами, які з метою забезпечення умов конспірації здійснювали спілкування з використанням різних облікових записів у Інтернет-месенджері «Telegram» та, в подальшому, видаляли листування. В подальшому, в ході листування ОСОБА_5 з користувачем облікового запису з нікнейомом « ОСОБА_10 » та з іменем користувача « ОСОБА_9 » у Інтернет-месенджері «Telegram» отримав протиправну вказівку на виготовлення саморобного пристрою вибухової дії для його подальшого використання в ході здійснення терористичного акту. Надалі, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичного акту, шляхом виготовлення саморобного пристрою вибухової дії для здійснення вибуху з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, який створює небезпеку для життя та здоров`я людей, настання інших тяжких наслідків.При цьому, ОСОБА_5 , достовірно розуміючи, що реалізувати його злочинний умисел самостійно неможливо, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 22.03.2025, та за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, залучив до вказаної протиправної діяльності громадянина України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 22.03.2025, та за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичного акту шляхом виготовлення саморобного пристрою вибухової дії, отримали (набули) елементи саморобного пристрою вибухової дії, а саме: каністру з невідомою речовиною сірого кольору; шприц об?ємом 20 мл; лампочку, яка заповнена сірою з сірників; 2 дроти; мобільний телефон NOMI, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім-карткою з абонентським номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 ; скотч; гайки та цвяхи. Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичного акту, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 22.03.2025, перебуваючи за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , на виконання заздалегідь злочинної вказівки невстановленої в ході досудового розслідування особи - користувача облікового запису з нікнейомом «ахмед» та з іменем користувача « ОСОБА_9 » у Інтернет-месенджері «Telegram», а також інших невстановлених осіб, виготовили із зазначених вище елементів саморобний пристрій вибухової дії, будова якого влаштована наступним чином: обмотана із зовнішньої сторони скотчем з елементами ураження (гайками та цвяхами) каністра, всередині якої міститься невідома речовина сірого кольору та саморобний детонатор, який, у свою чергу, складається з шприца об?ємом 20 мл, всередині якого знаходиться лампочка, заповнена сірою з сірників та з?єднана 2 дротами з мобільним телефоном NOMI, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , з сім-карткою з абонентським номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 . 22.03.2025 протиправна діяльність ОСОБА_5 та ОСОБА_8 була припинена, а останніх затримано співробітниками Служби безпеки України у Дніпропетровській області в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, КК України. Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичного акту, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 22.03.2025, підшукав співучасника - громадянина України ОСОБА_8 , підшукав елементи саморобного пристрою вибухової дії і пристосував вказані засоби шляхом їх компонування воєдино для створення саморобного пристрою вибухової дії, однак вказану протиправну діяльність вищезазначених осіб було припинено на стадії готування. Своїми умисними діями, які виразилися в готуванні до терористичного акту, тобто готуванні до вчинення вибуху, який створює небезпеку для життя та здоров`я людей, настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, вчинений за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у скоєнні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 21.03.2025; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено саморобний пристрій вибухової дії та мобільні телефони, що містять листування ОСОБА_5 з невстановленими в ході досудового розслідування особами, які надавали останньому протиправні вказівки вчинити терористичний акт; іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності. Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії. Виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини: Таким чином в ході досудового розслідування встановлені наступні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: Зазначений висновок ґрунтується на тому, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України. При цьому, санкцією ч. 2 ст. 258 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, що у подальшому, у разі визнання його судом винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, може спонукати останнього до втечі та унеможливить притягнення до встановленої законом кримінальної відповідальності. Слід зазначити, що невідворотність покарання за вищевказані кримінальні правопорушення вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Згідно листування ОСОБА_5 , яке останній здійснював з використанням облікового запису у Інтернет-месенджері «Telegram», зареєстрованого за абонентським номером оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , підозрюваний після вчинення терористичного акту планував виїхати до Російської Федерації. Крім того, за наявними даними, сестра ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України в Донецькій області. Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що на даний час триває агресія Російської Федерації проти України, у зв`язку з чим частина державного кордону не контролюється державними органами України, наявні обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може покинути територію країни з метою уникнення кримінальної відповідальності. На теперішній час в ході досудового розслідування встановлюються всі обставини вчинення кримінального правопорушення, у тому числі знаряддя та засоби вчинення ним кримінальних правопорушень. Так, у разі незастосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній матиме доступ до усіх речей та документів, які ймовірно в подальшому в ході досудового розслідування будуть використані як докази. Таким чином, незастосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може призвести до знищення, приховання або спотворення відповідних речей та документів. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. ОСОБА_5 , знаходячись на свободі, може в подальшому вчиняти умисні дії, спрямовані на вчинення терористичного акту. Також, враховуючи той, що в ході досудового розслідування встановлені обставини готування ОСОБА_5 до вчинення терористичного акту, наявні обґрунтовані підстави вважати, що у разі незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може продовжити вказану протиправну діяльність, а також вчинити інші кримінальні правопорушення проти державної та громадської безпеки. Так, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спрямоване на забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення (вчинення) ОСОБА_5 спроб переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищенню, переховуванню або спотворенню будь-яких речей чи документів, а також уникненню спроб вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Так, з урахуванням повномасштабного вторгнення збройних сил та інших формувань Російської Федерації, а також готування ОСОБА_5 до вчинення терористичного акту групою осіб з метою дестабілізацію суспільно-політичної обстановки, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 відповідає суспільному інтересу. Застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою відповідає вимогам ч. 2 ст. 183 КПК України, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вченні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У свою чергу, згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Враховуючи перераховані вище обставини, органом досудового розслідування вбачаються підстави для не визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 . Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, просив його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні, зазначивши, що жоден більш з м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати відносно нього домашній арешт.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного, просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просив обрати домашній арешт, оскільки його підзахисний раніше не судимий.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей, що має значення для даного провадження; продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

У судовому засіданні було належним чином підтверджено наявність всіх ризиків.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, встановленим у судовому засіданні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей, що має значення для даного провадження, та вчинити інше кримінальне провапорушення або ж продовжити вчиняти кримінальне правопорушення в якому підозрюється, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки враховуючи вищевикладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленим у судовому засіданні.

Так, відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України, суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 20 травня 2025 року, без визначення застави.

Ухвалу направити до СВ СБ України в Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1