УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №366/814/25

Провадження №1-кс/366/203/25

26 березня 2025 року Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого крупи слідчих у кримінальному провадженні старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000026 від 18.03.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Києва, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2025 року слідчим суддею отримано вказане клопотання, яке відповідає вимогам статті 184 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні слідчих ВП №3 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000026 від 18.03.2025, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Попередньо встановлено, що у період березня 2025 року невстановлена особа, здійснює підбір осіб призовного віку та пропонує їм незаконне переправлення через державний кордон України до Республіки Білорусь через зону відчуження ЧАЕС за грошову винагороду в розмірі 4000 доларів США.

Короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа

В середині березня 2025 року, невстановлена органом досудового розслідування особа, організувала канал незаконного переправлення через державний кордон України поза пунктом пропуску громадян України через зону відчуження ЧАЕС до республіки білорусь, яким на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі території України заборонено. Вартість переправлення для одного громадянина встановлена в діапазоні 4000-7000 доларів США.

Під час організації незаконного переправлення невстановлена досудовим слідством особа залучила до злочинної діяльності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попередньо розподіливши ролі кожного.

Так, невстановлена в ході досудового розслідування особа відповідала за підбір військовозобов`язаних, які мають намір незаконно перетнути кордон поза межами пунктів пропуску, залучала інших осіб, забезпечувала, а також керувала діями ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , оголошувала вартість послуг та порядок розрахунків.

Роль ОСОБА_5 полягала в доставленні ОСОБА_8 та інших осіб від визначеного заздалегідь місця зустрічі ресторан «Рим», у м. Буча Київської області, із вказаними особами та їх транспортування в об`їзд стаціонарних блокпостів до заздалегідь визначеного місця села Федорівка, Вишгородського району, Київської області.

В свою чергу, ОСОБА_8 здійснював безпосереднє переправлення осіб пішки від села Федорівка, Вишгородського району, Київської області, до державного кордону України з Республікою Білорусь, що проходить у межах Чорнобильської зони відчуження.

На виконання злочинного плану 24.03.2025 близько 18:00 ОСОБА_5 , зустрівся із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у заздалегідь визначеному місці ресторан «Рим», у м. Буча Київської області, та на автомобілі Skoda Octavia Tour з д.н.з. НОМЕР_1 почав їх транспортування до північної околиці села Федорівка, Вишгородського району, Київської області, в об`їзд стаціонарних блокпостів. Під час руху ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_9 800 доларів США заздалегідь озвучену невстановленою слідством особою оплату за сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України (яка включала в себе також плату за трансфер ОСОБА_8 з Чернігова до Бучі).

Доставивши вказаних осіб на північну околицю с. Федорівка Вишгородського району, Київської області близько 21:00 та отримавши грошові кошти ОСОБА_5 покинув с. Федорівка, після чого був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

В свою чергу ОСОБА_8 , попередньо отримавши від ОСОБА_9 500 доларів США (з яких 200 особисто та 300 плата за трансфер з Чернігова до Бучі) діючи за заздалегідь обумовленим планом, маючи на своєму телефоні маршрут руху з села Федорівка, Вишгородського району, Київської області, розпочав незаконне переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пішки до республіки білорусь у межах Чорнобильської зони відчуження, однак був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

24.03.2025, о 21:19 на північній околиці села Федорівка Вишгородського району Київської області в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як особу яку застали під час вчинення злочину за підозрою у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, з корисливим мотивом (ч. 3 ст. 332 КК України).

25.03.2025 повідомлено про підозру у вчиненні злочину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Києва, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відомості, щодо наявності судимостей на даний час встановлюються, за правовою кваліфікацією - ч. 3 ст. 332 КК України незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема: повідомленнями оперативних підрозділів про виявлений злочин від 17.03.2025, матеріалами оперативних підрозділів на виконання доручення слідчого від 19.03.2025, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 від 20.03.2025 та 24.03.2025 та ОСОБА_10 від 20.03.2025, , протоколом обшуку автомобіля Skoda Octavia Tour д.н.з. НОМЕР_2 від 24.03.2025, протоколом огляду та вручення грошових коштів ОСОБА_9 від 24.03.2025, протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 24.03.2025, та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю обставин, які свідчать про те, що наявні ризики передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України та виправдовують його тримання під вартою, а саме переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному проваджені.

Так, злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 , пов`язаний із незаконним переправленням осіб через державний кордон, що є критичною загрозою в умовах воєнного стану. Наявні ризики його переховування, впливу на свідків, узгодження показань та знищення доказів, що може завдати шкоди розслідуванню та сприяти уникненню відповідальності іншими фігурантами. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не гарантує ефективного забезпечення кримінального провадження та усунення зазначених ризиків, домашній арешт не зможе унеможливити контакти ОСОБА_5 з невстановленим організатором чи підозрюваним ОСОБА_8 , що поставить під загрозу повноцінне розслідування.

Враховуючи ці обставини, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим і необхідним для захисту суспільного інтересу.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрювану у скоєні злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також приймаючи до уваги те, що слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що потребує більшої суворості в оцінці порушень цінності суспільства.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Розмір застави щодо особи, підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн), тобто від 60 560 грн до 242 240 гривень.

У той же час, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження доцільно обрати щодо ОСОБА_5 , відповідно п. п. 2, 3 ч. 5 ст. 182 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави у розмірі понад 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у зв`язку із тяжкістю та винятковістю даного правопорушення, враховуючи вартість незаконного переправлення осіб через кордон (4000-7000 доларів США) з метою забезпечення виконання особою покладених на неї обов`язків з правом внесення застави у розмірі 130 (сто тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 393 640 (триста дев`яносто три тисячі шістсот сорок) гривень.

У випадку внесення застави визначити необхідність виконання ним наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати до визначеної службової особи (слідчий, прокурор чи суд) за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває (м. Чернігів), без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними, іншими особами з приводу обставин інкримінованого кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що відсутні ризики, та необґрунтована підозра, на які посилається прокурор.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено, що У провадженні слідчих ВП №3 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000026 від 18.03.2025, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 18.03.2025 року о 15:39:14 убачається, що у період березня 2025 року невстановлена особа, через Telegram здійснює підбір осіб призовного віку та пропонує їм незаконне переправлення через державний кордон України до республіки білорусь за грошову винагороду. Вказані дії містять ознаки організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого з корисливих мотивів, що утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Згідно протоколу від 24.03.2025 о 23 год. 45 хв. прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_11 в порядку статті 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.03.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у незаконному переправленню осіб через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

На підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано такі докази:

-витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000026 від 18.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України;

-постанову про визначення підслідності та доручення здійснення досулрврнр розслідування кримінального провадження у кримінальному провадженні від 18.03.2025р.;

-постановою про визначення групи прокурорів від 18.03.2025р.;

-рапортом;

-повідомленнями оперативних підрозділів про виявлений злочин від 17.03.2025;

-матеріалами оперативних підрозділів на виконання доручення слідчого від 19.03.2025,

-протоколами допиту свідків ОСОБА_9 від 20.03.2025 та 24.03.2025 та ОСОБА_10 від 20.03.2025,

-протоколом обшуку автомобіля Skoda Octavia Tour д.н.з. НОМЕР_2 від 24.03.2025,

-протоколом огляду та вручення грошових коштів ОСОБА_9 від 24.03.2025,

-протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 24.03.2025;

-матеріали характеризуючи ОСОБА_5 та інші додані матеріали;

Дослідивши надані органом досудового розслідування докази, слідчий суддя дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий та прокурор у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із частиною другою статті 177 КПК України окрім обґрунтованої підозри підставою застосування запобіжного заходу є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається із клопотання, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На сьогодні у кримінальному провадженні №0000026, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, розпочато та проводиться досудове розслідування та існує необхідність у проведенні ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій, що потребує додаткового часу.

На думку слідчого судді, наведене свідчить, що слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні довели обставини, передбачені пунктом 1 частиною першою статті 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбачені пунктами 2, 3 тобто існування ризиків та наявність достатніх підстав для застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою (пункти 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України), який є винятковим запобіжним заходом, і що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків, враховуючи, що злочин було вчинено групою осіб, нанесено збитки державі, вчинено тяжкий злочин, має постійне місце проживання, одружений, не має достатнього стримуючого стороннього впливу та вагомих гарантій, які б переважали настання згаданих ризиків, дисциплінували його поведінку. Під час розгляду клопотання відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_5 під вартою, немає.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За викладених обставин у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою на даному етапі досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, разом з тим вказаний запобіжний захід в умовах воєнного стану.

Неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 , пов`язана з тим, що такі запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Доводи захисника щодо непричетності підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення не спростовують зазначених вище встановлених слідчим суддею обставин, та є обставинами, що підлягають доказуванню під час досудового розслідування та судового розгляду. Зокрема, вина особи встановлюється виключно вироком за результатом розгляду обвинувального акту. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного ….. оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.". Зазначені в підозрі дії ОСОБА_5 є лише формулюванням фактичних обставин провадження з метою повідомлення підозри і не встановлюють його вини, а відтак і не порушують презумпцію невинуватості останнього.

Таким чином, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховується від органу досудового розслідування та суду, може впливати на обвинуваченого у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, враховуючи вкрай напружену ситуацію, пов`язану з введенням воєнного стану в країні.

Отже, клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження №0000026, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

При цьому суд зазначає, що строк тримання під вартою 60 днів рахується з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч.5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, слідчий суддя вважає за можливе визначати підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

На переконання слідчого судді, внесення застави саме у такому розмірі дасть змогу гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-199, 203-211, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 24 травня 2025, включно, з утриманням його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначити заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560,0 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- не відлучатися із м.Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або перебування;

- утриматись від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі наявності);

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в доход держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний тест ухвали виготовлено 31 березня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1