Провадження № 1-кп/554/576/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«31» березня 2025 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відео конференції кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)25.05.2011 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки;

2)28.12.2011 року Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч. 1 ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 16.04.2015 року умовно достроково, не відбутий строк 1 рік 7 місяців 3 дні;

3)21.08.2021 року Московським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., штраф не сплачено. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21.08.2020 року основне покарання, призначене вироком Московського районного суду м. Харкова від 21.08.2020 року, замінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт;

4)22.09.2022 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки. Вироком Полтавського апеляційного суду від 22.02.2024 року, вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 22.09.2022 року, в частині призначення покарання та звільнення від призначеного покарання з випробуванням, скасовано, в цій частині постановлено новий вирок, яким ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складанняпокарань за даним вироком та вироком Московським районним судом м. Харкова від 21.08.2021 року, остаточно ОСОБА_3 призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.09.2024 року, засудженого ОСОБА_3 звільнено від призначеного за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 22.09.2022 року, з урахуванням вироку Полтавського апеляційного суду від 22.02.2024 року, за ч.4 ст. 185, ст. 71 КК України, на підставі ст. 74 КК України, в зв`язку із усуненням караності діяння;

5)28.03.2024 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.190, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 5 років 3 місяці позбавлення волі. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.12.2024 року, вирок Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024 року змінено, в частині засудження ОСОБА_3 за ч.2 ст.190, ч.4 ст. 185КК України скасовано, кримінальне провадження в цій частині закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КК України, в зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Виключено з мотивувальної та резолютивної частин вироку рішення про застосування ч.1 ст. 70 , ст. 71 КК України та вважати ОСОБА_3 засудженим за ч.1 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі. ОСОБА_3 звільнено з-під варти, у зв`язку з відбуттям покарання,

у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

І. ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ ВИЗНАНЕ СУДОМ ДОВЕДЕНИМ

05 березня 2021 року о 20 годині 59 хвилин, ОСОБА_3 ,знаходячись біля магазину «Максбир», що розташований на перехресті вул. Гв. Широнінців та пр. Ювілейного м. Харкова, побачив біля вхідних дверей у вище вказаний магазин велосипед марки «ТМ ХВЗ Рекорд», зеленого кольору, який належить ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадання чужого майна, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди і бажаючи їх настання, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу, сів на велосипед марки «ТМ ХВЗ Рекорд», зеленого кольору, вартістю, згідно з висновком товарознавчої експертизи №43 від 26.07.2021 року - 5250 гривень 00 копійок та на вказаному велосипеді з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на власну користь.

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 5250 гривень 00 копійок.

Крім цього, ОСОБА_3 , 21 серпня 2021 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, більш точного часу встановити не виявилось можливим, знаходячись у кафе «Наливайка», що розташоване за адресою:м. Харків, пр. Ювілейний, 49/8, розпивав спиртні напої разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Під час розпиття спиртних напоїв, ОСОБА_3 побачив у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «RedmiNote 8» у корпусі сірого кольору, imel-1: НОМЕР_1 , imel-2: НОМЕР_2 , який знаходився в сумці. Через декілька годин, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 вийшов з кафе та направився за місцем свого мешкання забувши сумку з мобільним телефон на стільці. В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна таобернення його на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадання чужого майна, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди і бажаючи їх настання, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи, що сумка та наявний в ній мобільний телефон належать ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, дістав із залишеної ОСОБА_6 сумки мобільний телефон марки «RedmiNote 8» у корпусі сірого кольору, imel-1: НОМЕР_1 , imel-2: НОМЕР_2 , вартістю, згідно з висновком товарознавчої експертизи №CE-19/121-21/21204-ТВ від06.10.2021 року - 3370 гривень 00 копійок та в подальшому розпорядивсявикраденим майном на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_3 , спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 3370 гривень 00 копійок.

ІІ. ПРАВОВА КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ОБВИНУВАЧЕНОГО

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, фактичні обставини, викладені в обвинувальних актах повністю підтвердив, кваліфікацію кримінальних правопорушень не оспорює. Суду пояснив, що 05.03.2021 року, приблизно о 20.00 годині, знаходячись біля магазину «Максбир» в м. Харкові, побачив біля вхідних дверей магазину велосипед зеленого кольору, поруч нікого не було, тому він вирішив скористатися ситуацією та викрав вказаний велосипед. Іншого разу, а саме 21.08.2021 року, приблизно о 18.00 годині, він перебував у кафе «Наливайка», що розташоване за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний, 49/8, де розпивав спиртні напої разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Під час розпиття спиртних напоїв, він побачив у сумці ОСОБА_6 мобільний телефон марки «RedmiNote 8» сірого кольору. Через декілька годин, приблизно о 20.00 годині, ОСОБА_6 пішов додому, а сумку з телефоном забув в кафе. Побачивши, що ніхто за ним не спостерігає, він витягнув з сумки ОСОБА_6 вказаний телефон та пішов з кафе. В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

ІV. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою провину, щиросердно розкаявся у скоєному, не оспорює фактичні обставини та кваліфікацію кримінальних правопорушень, правильно розуміє зміст обставин кримінального провадження, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а тому, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежився тільки допитом обвинуваченого, а також дослідженням матеріалів, що характеризують обвинуваченого. Інші докази по кримінальному провадженню не досліджувались.

V. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиросердно розкаявся у скоєному, активно спряв розкриттю кримінальних правопорушень, що визнається судом обставинами, які пом`якшують його покарання.

Також суд враховує сімейний стан обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обліку у лікарів нарколога та психіатра обвинувачений не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_3 є раніше неодноразово судимою особою, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, в теперішній час утримується під вартою в рамках іншого кримінального провадження, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, вчиняє нові кримінальні правопорушення проти власності, а отже продовжує злочинну діяльність, бере до уваги обставини, що пом`якшують його покарання та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, а отже, зважаючи на той факт, що особі повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, на підставі всіх вищевикладених обставин, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства.

Враховуючи, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.09.2024 ОСОБА_11 було звільнено від призначеного за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 22.09.2022 року, з урахуванням вироку Полтавського апеляційного суду від 22.02.2024 року, покарання за ч.4 ст. 185, ст. 71 КК України, на підставі ст. 74 КК України, в зв`язку із усуненням караності діяння, а також, що на підставі вироку Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024 року, з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 12.12.2024 року, ОСОБА_3 вважається засудженим за ч.1 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі та його звільнено з-під варти, у зв`язку з відбуттям покарання, підстав для застосування ч. 4 ст. 70 КК України суд не вбачає.

За глибоким переконанням суду саме така міра покарання буде законною, обґрунтованою, справедливою, пропорційною і співрозмірною із ступенем тяжкості, характером, обставинами та наслідками вчинених кримінальних правопорушень, відповідати особі обвинуваченого та меті покарання, а також буде розумним балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав і свобод осіб.

VІ. МОТИВИ ІНШИХ РІШЕНЬ СУДУ

В рамках кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 3 Конституції України особа, її життя та здоров`я, честь та гідність, недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З вимог ч.2 ст. 127 КПК України вбачається, що шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно вимог ч.1 статті 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 5 ст. 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч.1 ст. 129 КПК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказані обставини можуть бути елементами складу відповідних злочинів, а також впливати на визначення міри відповідальності винної особи.

У п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред?явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 1666 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З вимог ч.1 ст. 1177 ЦК України вбачається, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Вирішуючи цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що заявлена сума відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 3370,00 грн.

Запобіжний захід під час досудового розслідування не обирався. Підстав для його обрання суд не вбачає.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню витрати на залучення експертів у розмірі 514,86 грн. у відповідності до наданої довідки.

Питання відносно речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 /двох/ років 6 /шести/ місяцівпозбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 з дня набрання вказаним вироком законної сили.

Запобіжний ОСОБА_12 обирався.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , матеріальну шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням (злочином) в розмірі 3370 /три тисячі триста сімдесят/ гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави, витрати на проведення експертиз в сумі 514 (п`ятсот чотирнадцять) гривень 86 копійок.

Речові докази по кримінальному провадженні, а саме:

-велосипед марки «ТМ ХВЗ Рекорд», темно зеленого кольору, який, відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 16.03.2021 року та зберігальної розписки від 16.03.2021 року, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 повернути законному володільцю ОСОБА_5 ;

-фіскальний чек №59996 від 12.03.2021 року, виданий ломбардним відділенням №109 ПТ «ЕВ.РО.Ломбард Фінанси ЛТД І Компанія», який, відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 19.03.2021 року та зберігальної розписки оку, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 повернути законному володільцю ОСОБА_5 ;

-диск із відеозаписом з камер відеонагляду з магазину «МахВееr», що розташований на перехресті вул. Гв. Широнінців та пр. Ювілейного м. Харкова за 05.03.2021 року, який, відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 12.08.2021 року, визнаний речовим доказом та зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

-оптичний носій CD-диск «TITANUM CD-R», який, відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 11.11.2021 року, визнаний речовим доказом та зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з моменту його проголошення.

Обмеження щодо оскарження вироку, визначені в ч.3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1