КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/838/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні №0001171 - прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Жовтневе, Олевського району, Житомирської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України (у редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018, але до внесення змін на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень» № 3233-IX від 13.07.2023),

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року відмовлено узадоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 2-го відділу (розслідування особливо важливих кримінальних проваджень) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22:00 год. до 08:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001171 від 17.07.2023, до 02.02.2025 включно.

Роз`яснено підозрюваній, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваної, яка перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.

Визначено строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування до 02 лютого 2025 року включно.

Покладено на підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду у кримінальному провадженні;

2) не відлучатися за межі населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

6) носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначено в межах строку досудового розслідування до 02 лютого 2025 року включно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками, спричиненою матеріальною шкодою, санкції яких передбачають покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а отже їй загрожує тяжке покарання, у разі визнання винною в інкримінованих злочинах.

Також слідчим суддею не взято до уваги, виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні, посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Апелянт вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання наявним ризикам.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді, застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, доводи захисника та підозрюваної, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001171 від 17.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 (у редакції Закону України що діяв до 13.07.2023), ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України.

У кримінальному провадженні укладено угоду про спільну слідчу групу між Україною, Республікою Польща та Чеською Республікою

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 13.01.2022, більш точний час встановити не виявилось за можливе, діючи умисно та переслідуючи мету власного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання прийняла пропозицію організатора злочинної організації ОСОБА_11 щодо заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненим злочинною організацією.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 13.01.2022, більш точний час встановити не виявилось за можливе, усвідомлюючи бажання довірливих і неуважних громадян країн Європи збагатись, у ОСОБА_11 , виник злочинний умисел, направлений на створення злочинної організації, керівництво такою організацією, а також організацію заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненим злочинною організацією.

Діючи умисно та переслідуючи мету власного збагачення, ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розробив план злочинної діяльності, який у встановленому на цей час обсязі передбачав наступне: створення та функціонування у всесвітній інформаційній системі загального доступу Інтернет веб-ресурсів за посиланням: https://www.royalzysk.com/, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою маскування протиправної діяльності під законну інвестиційну діяльність; підшукання засобів електронних комунікацій, включаючи інформаційно-комунікаційні технології, програмні, програмно-апаратні засоби, інші технічні та технологічні засоби і обладнання для використання останніх у вчиненні обману потерпілих та заволодіння їх коштами; підшукання та функціонування шахрайських колл-центрів, а саме: офісних приміщень, в яких будуть здійснювати злочинну діяльність учасники злочинної організації, так звані «менеджери з продажу» (sales managers), «ретени» (retention department), «спеціалісти з технічної підтримки» (support manage); пошук учасників злочинної організації, які будуть здійснювати свою злочинну діяльність у вказаних офісах та виконувати відведену їм роль у вчиненні злочинів, а саме: «менеджери з продажу» (sales managers), «ретени» (retention department), «спеціалісти з технічної підтримки» (support manage); приховування злочинної діяльності злочинної організації шляхом встановлення правил конспірації при підготовці та вчиненні злочинних дій, що полягало, у тому числі зміні імен, які використовувались б для обману потерпілих; доведення до учасників злочинної організації плану злочинної діяльності та отримання їх згоди на участь у його реалізації у якості виконавців та пособників злочинів; організація управління та фінансування злочинної організації та розподіл коштів від злочинної діяльності між її учасниками.

Обміркувавши розроблений план злочинних дій, вчинивши попередні підготовчі дії, організатор злочинної організації ОСОБА_11 зрозумів, що самому виконати всі дії, направлені на його реалізацію йому не вдасться через наявність багатьох перешкод у вигляді необхідності вчинення значної кількості різноманітних дій та швидкого викриття його діяльності у разі їх проведення виключно самостійно, з метою більш ефективного виконання запланованих злочинних дій, реалізуючи свої організаційні та інші навики, ОСОБА_11 , перебуваючи в невстановленому місці, у різний період часу підшукав відповідних учасників злочинної організації для вчинення злочинів, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та інших невстановлених досудовим розслідуванням учасників злочинної організації, яким запропонував вчинити заволодіння чужим майном шляхом обману, у складі злочинної організації.

У цей же час, ОСОБА_11 , переконавши ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та інших невстановлених досудовим розслідуванням учасників злочинної організації, у можливості швидкого незаконного збагачення, шляхом вчинення заволодіння коштами громадян країн Європи, повідомив їм розроблений ним план та механізм учинення злочинів, розподілив та визначив хто і які ролі буде виконувати та отримав їх добровільну згоду на участь в злочинній організації та її діяльності, тим самим створив злочинну організацію.

Ієрархію злочинної організації очолював ОСОБА_11 як організатор. В той же час, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були підконтрольні організатору злочинної організації ОСОБА_11 , беззаперечно виконували його злочинні вказівки, проте очолювали структурні частини його злочинної організації та здійснювали злочинний вплив на підконтрольних ним учасників злочинної організації- виконавців.

Отже, за субординацією виконавці злочину, а саме: ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та інші невстановлені досудовим розслідуванням учасники злочинної організації, які виконували ролі, так званих «менеджерів з продажу» (sales managers) були підконтрольні та підзвітні ОСОБА_13 , яка була керівником структурної частини злочинної організації.

В свою чергу, учасник злочинної організації ОСОБА_13 звітувала та була підконтрольна учаснику злочинної організації ОСОБА_12 , який контролював незаконну діяльність із вчинення шахрайства керівників структурної частини злочинної організації, яким були підконтрольні учасники злочинної організації, так звані «менеджери з продажу» (sales managers) та «ретени» (retention department).

Учасники злочинної організації ОСОБА_12 та ОСОБА_13 звітували організатору злочинної організації ОСОБА_11 , оскільки саме останній розподіляв між учасники злочинної організації кошти, отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, тобто шахрайства.

Принцип протиправної діяльності із заволодіння чужим майном, шляхом обману у складі злочинної організації за злочинним умислом організатора групи ОСОБА_11 полягав у наступному.

На першому етапі вчинення кримінальних правопорушень було розміщення на різноманітних веб-ресурсах та в соціальних мережах рекламних матеріалів, які пропонували можливість отримання прибутку шляхом інвестування в цінні папери, акції, облігації, ф`ючерси, опціони тощо через веб-ресурси за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ці рекламні оголошення перенаправляли потенційних потерпілих на веб-ресурси за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 які імітували офіційні сайти компаній з інвестиційної діяльності.

На цих сайтах надавалась коротка інформація про можливості інвестування та форма для реєстрації, де потерпілий повинен вказати своє ім`я та номер телефону. Після заповнення цієї форми потерпілий ставав так званим «лідом» (потенційним клієнтом-потерпілим) і вносився до CRM-системи - бази даних, що містила інформацію про статус клієнта та історію взаємодій.

На другому етапі вчинення кримінальних правопорушень, учасники злочинної організації, створеної організатором злочинної організації ОСОБА_11 , так звані «менеджери з продажу» (sales managers), маючи доступ до системи послуг VoIP -телефонії інтегрованої з CRM-системою, встановлювали контакт із потенційним клієнтом- потерпілим, так званим «лідом», телефонуючи йому на залишений ним номер телефону. Основним завданням учасника злочинної організації, так званого «менеджера з продажу» (sales managers) це під дією вмовлянь, пропозицій, переконань, повідомлення про можливість отримання надприбутку від інвестиційної діяльності, тобто шляхом обману спонукати потенційного клієнта, в подальшому потерпілого в необхідності інвестування власних коштів та здійснення першого депозиту.

При вчинення цього телефонного дзвінка, учасники злочинної організації, так звані «менеджери з продажу» (sales managers) для конспірації та приховування своєї незаконної діяльності, представлялись вигаданим ім`ям та повідомляли неправдиві відомості щодо свого працевлаштування в компанії, що займається інвестиційною діяльністю, тим самим вчиняли обман та вводили в оману потенційного клієнта - потерпілого, так званого «ліда» щодо правдивості свої дій.

Потерпілий, будучи введеним в оману та не знаючи про дійсні наміри учасника злочинної організації, так званого «менеджеру з продажу» (sales managers) щодо заволодіння його майном, перебуваючи під психологічним впливом щодо отримання прибутків в майбутньому, сприймаючи обіцянки учасників злочинної організації як реальні та вважаючи, що вони дійсно є представниками інвестиційної компанії, здійснював безготівковий переказ власних коштів на рахунок (рахунки), підконтрольний (підконтрольні) організатору злочинної організації ОСОБА_11 .

На цьому, роль та функції учасника злочинної організації, так званого «менеджеру з продажу» (sales managers) припинялись.

На третьому етапі вчинення кримінальних правопорушень, учасники злочинної організації, створеної організатором ОСОБА_11 , так звані «ретени» (retention department), маючи доступ до системи послуг VoIP -телефонії інтегрованої з CRM-системою, продовжували спілкування з клієнтом- потерпілим, так званим «лідом», телефонуючи йому на його номер телефону.

При цьому, учасники злочинної організації, створеної організатором групи ОСОБА_11 , так звані «ретени» (retention department) для конспірації та приховування своєї незаконної діяльності, представлялись вигаданим ім`ям, повідомляли неправдиві відомості щодо свого працевлаштування в компанії, що займається інвестиційною діяльністю, тим самим вчиняли обман та вводили в оману потерпілого щодо правдивості своїх дій та під дією вмовлянь, пропозицій, переконань, повідомлення про можливість отримання надприбутку від інвестиційної діяльності, тобто шляхом обману спонукати потерпілого щодо подальшого перерахування коштів в інвестиційну діяльність на підконтрольні рахунки злочинної організації, створеної ОСОБА_16 .

В той же час, учасники злочинної організації, створеної організатором групи ОСОБА_11 , так звані «ретени» (retention department) для здійснення контролю над електронно - обчислювальною машиною (комп`ютером) потерпілого, пропонували останньому встановити (завантажити) застосунок «AnyDeck» (пакет програмного забезпечення для віддаленого контролю комп`ютерів спільного використання, обміну файлами між керуючою і керованою машинами, відео зв`язку та веб-конференцій тощо), інсталюванням якого займались учасники злочинної організації, створеної ОСОБА_11 , так звані «спеціалісти з технічної підтримки» (support manage) та налаштовували таким чином, щоб у потерпілої особи створювалась візуальна уява щодо її участі в он-лайн купівлі-продажу цінних паперів, акцій, облігацій, ф`ючерсів, опціонів тощо, інвестуванні та здійсненні торгів на світових біржах.

Щоб уникнути будь-яких підозр щодо вчинення шахрайства відносно потерпілого, учасник злочинної організації, створеної організатором ОСОБА_11 , так звані «ретени» (retention department), за погодженням, у тому числі з організатором злочинної організації ОСОБА_11 , час від часу надавали можливість потерпілому на виведення невеликої частини власних коштів нібито отриманих внаслідок здійснення інвестиційної діяльності.

У випадку, якщо потерпілий не мав фінансової можливості щодо перерахування власних коштів на підконтрольні рахунки злочинної організації, створеної ОСОБА_11 або наполягав на поверненні коштів, учасник злочинної організації, так званий «ретен» (retention department), за погодженням, у тому числі з організатором злочинної організації ОСОБА_11 здійснював «закриття» клієнта, тобто потерпілого, що полягало у припиненні будь-якої комунікації з ним та неповернення коштів.

За розробленим злочинним планом організатора злочинної організації ОСОБА_11 веб-ресурси за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 повинні були створювати фактичну уяву у потерпілих, їх співпраці з іноземними торгівцями цінними паперами, акціями, облігаціями, ф`ючерсами, опціонами тощо, що є учасниками фондового ринку, у тому числі і ринку міжбанківського обміну валюти за вільними цінами у світі, мають відповідні дозволи та ліцензії на здійснення зазначеної інвестиційної діяльності.

ОСОБА_7 добровільно вступивши до складу злочинної організації, створеної ОСОБА_11 виконуючи роль виконавця, здійснювала наступні функції: дотримувалась загальновизнаних організатором ОСОБА_11 правил поведінки в злочинній організації; приймала активну участь у вчиненні заволодіння чужим майном, шляхом обману у складі злочинної організації, звітувала учаснику злочинної організації ОСОБА_13 ; використовуючи вигадане ім`я « ОСОБА_17 », виконувала роль, так званого «менеджера з продажу» та маючи доступ до системи послуг VoIP -телефонії інтегрованої з CRM-системою, встановлювала контакт із потенційними клієнтами- потерпілими, так званим «лідами», телефонуючи їм на залишений ними номер телефону та під дією вмовлянь, пропозицій, переконань, повідомлення про можливість отримання надприбутку від інвестиційної діяльності, тобто шляхом обману спонукала потенційного клієнта, в подальшому потерпілого в необхідності інвестування власних коштів та здійснення першого депозиту.

Отже, злочинна організація, створена ОСОБА_11 , починаючи з 13.01.2022, за участі учасника злочинної організації ОСОБА_7 посягала на право власності фізичних осіб, які є громадянами Республіки Польща та вчинила наступні особливо тяжкі злочини, а саме шахрайства:

1. у період з 24.03.2023 по 29.05.2023 учасник злочинної організації ОСОБА_7 , діючи умисно, із корисливих мотивів, спільно з організатором злочинної організації ОСОБА_11 , учасниками злочинної організації ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також невстановленим учасником злочинної організації, який використовував вигадане ім`я « ОСОБА_18 » та невстановленим учасником злочинної організації, так званим «спеціалістом з технічної підтримки» (supportmanage) заволодів належними ОСОБА_19 коштами на загальну суму 108 465 грн.

2. у період з 21.07.2023 по 02.08.2023 учасник злочинної організації ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, спільно з організатором злочинної організації ОСОБА_11 , учасниками злочинної організації ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також невстановленим учасником злочинної організації, який використовував вигадане ім`я « ОСОБА_20 » та невстановленим учасником злочинної організації, так званим «спеціалістом з технічної підтримки» (support manage) заволодів належними Роберту Слупському коштами на загальну суму 603 957 грн. 89 коп., а також «Bitcoin» та «Ethereum», що є віртуальними активами відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» на загальну суму 859 248 грн. 21 коп.

02.12.2024 о 21 год. 15 хв. у вказаному кримінальному провадженні відповідно до ст. 208 КПК України затримано: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку с. Жовтневе Олевського району Житомирської області, громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму, якій 02.12.2024 відповідно до ст. ст. 276, 277, 278 КПК України складено та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України (у редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018, але до внесення змін на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень» № 3233-IX від 13.07.2023).

04.12.2024 старший слідчий в особливо важливих справах 2-го відділу (розслідування особливо важливих кримінальних проваджень) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України підполковник поліції ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_21 , звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обґрунтування вимог даного клопотання слідча зазначає про наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками, спричиненою матеріальною шкодою, санкції якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а отже їй загрожує тяжке покарання, у разі визнання винною в інкримінованих злочинах.

На даний час є ризик, що підозрювана під тяжкістю можливого покарання, яке їй загрожує, буде переховуватися від слідства та суду, оскільки не має міцних соціальних зв`язків на території України.

Загалом досудове розслідування як процедура, що пов`язана з притягненням особи до кримінальної відповідальності, не є статичною. Це обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки підозрюваної ОСОБА_7 , адже співставлення можливих негативних наслідків у виді переховування в невизначеному майбутньому, із наслідком можливого призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк у найближчій перспективі, робить ризик переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду достатньо високим.

19.11.2024 органом досудового розслідування спільно з ДКП НПУ проведено обшуки за місцем проживання та реєстрації підозрюваних, місцем здійснення їх незаконної діяльності в ході яких виявлено та вилучено речі, предмети та документи, серед яких у тому числі носії інформації та мобільні термінали, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Наразі оперативним підрозділом за дорученням слідчого розпочаті слідчі дії з вилученими речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому підозрювана ОСОБА_7 маючи доступ до мережі Інтернет може віддалено знищити або спотворити будь-які фактичні дані, які можуть містити вилучені речові докази.

Крім того, органом досудового розслідуванням проводяться заходи, направлені на встановлення місцезнаходження частини речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому, перебуваючи на волі ОСОБА_7 зможе вчинити дії, спрямовані на їх знищення чи спотворення з метою унеможливлення їх використання як доказів у кримінальному провадженні.

Досить вірогідним є ризик можливого незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних.

ОСОБА_7 за матеріалами розсекречених негласних слідчих (розшукових) дій була підпорядкована учаснику злочинної організації ОСОБА_13 , якій серед інших встановлених учасників злочинної організації також підпорядковувались і інші учасники, що виконували ролі, так званих «менеджерів з продажу» (sales managers), що на даний час встановлюються органом досудового розслідування та ідентифікуються за наявними фактичними даними.

Разом з цим, учасники злочинної організації, у тому числі і учасник злочинної організації ОСОБА_7 обговорювали та узгоджували свої дії, використовуючи месенджер «Slack», які не дають можливості ідентифікувати користувачів, при цьому для анонімізації останні використовували різного роду псевдоніми. В ході дослідження таких листувань на даний час виявлено інших учасників злочинної організації, та вживаються заходи, направлені на встановлення таких осіб.

Вказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може допомагати невстановленим особам - учасникам злочинної організації, які причетні до вчинення вказаного, а також інших кримінальних правопорушень, перешкоджати їх встановленню, та, як наслідок, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, надавати завідомо неправдиві показання у разі їх встановлення та допиту.

Тому ризик впливу збоку ОСОБА_7 на свідків, інших підозрюваних з метою зміни їх показань та уникнення в подальшому кримінальної відповідальності є більш вірогідним.

Крім цього ризик незаконного впливу на свідків має місце також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від них. Йдеться про те, що на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (статті 224, 352 КПК України). Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно (ч. 1 ст. 23 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК). Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканності показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. У зв`язку з цим зберігається достатня вірогідність впливу підозрюваної ОСОБА_7 на свідків, інших підозрюваних, оскільки, не будучи обмеженим у праві вільно пересуватися підозрювана може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до зміни показань або їх ненадання, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Підозрювана ОСОБА_7 впродовж 2022-2024 років, покращувала своє матеріальне становище, вчиняючи корисливі злочини, а саме шахрайство, а тому є всі підстави вважати, що отримані злочинні кошти легалізувала (відмивала).

Зазначені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що, перебуваючи на волі, підозрювана ОСОБА_7 зможе перешкоджати встановленню істини у справі, продовжити злочинну діяльність, ухилятись від слідства та суду.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваної під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

04.12.2024 ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва відмовлено у задоволенні вказаного клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22:00 год. до 08:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001171 від 17.07.2023, до 02.02.2025 включно, із покладенням на підозрювану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язків, які визначено даною ухвалою, строк дії яких визначено в межах строку досудового розслідування до 02 лютого 2025 року включно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчої підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була вислухана думка прокурора, підозрюваної та її захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України, та прийшов до висновку про відсутність таких обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування до підозрюваної такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Однак, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної, колегія суддів враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед позитивними даними про особу підозрюваного.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу слідчий суддя врахував особу підозрюваної, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, а також, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваної наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваної від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 шахрайських дій та створення, керівництва злочинною спільнотою або злочинною організацією, а також участь у ній, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Отже, ні в самому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав для підтвердження необхідності застосування тримання під вартою.

ЄСПЛ наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями).

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, прийшов до вірного висновку про доцільність застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, слідчому судді належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що і було зроблено слідчим суддею, з обґрунтуванням прийнятого рішення.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу, з доповненнями прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4