Справа № 751/1394/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/100/25
Категорія - домашній арешт. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

28 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Чернігівській області про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олишівка Чернігівського району та області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має двох дорослих дітей інвалідів, працює приватним підприємцем і одночасно директором у ТОВ «Рибалка», проживає по АДРЕСА_1 .

До підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України строком до 12 квітня 2025 року, але не довше строку досудового розслідування.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя вказав на недоведеність слідчим та прокурором обставин, які б вказували, що застосування більш м`якого виду запобіжного заходу неможливе для запобігання тим ризикам, які були встановлені та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, та вважав, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде цілком достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з використанням електронного засобу контролю, терміном на 60 діб, заборонивши останньому в певний період доби залишати місце свого проживання, крім розумного фактичного часу, необхідного для прибуття за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду і часу перебування у слідчого, прокурора, слідчого суді, суду та за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги. Крім того, покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Мотивує тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, за який у разі визнання винуватим йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Крім того, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 , будучи достеменно обізнаним про кримінально-правові негативні наслідки у разі доведення у суді його вини, усвідомлює можливість реального покарання у вигляді позбавлення волі та всіма можливими способами намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності за інкриміноване діяння. Крім того, у підозрюваного наявний високий рівень матеріального забезпечення, він має можливість безперешкодно виїхати за кордон шляхом як легального, так і не легального перетину державного кордону України, залишити місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, скориставшись умовами воєнного стану та запровадженими заходами з відбиття збройної агресії.

Перебуваючи на свободі ОСОБА_6 зможе знищити сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки має безперешкодний доступ до них, адже вони зберігаються, як у КЕВ,так і за місцем проживання підозрюваного, який з метою ухилення від кримінальної відповідальності, шляхом внесення неправдивих відомостей, виправлень тощо, отримає можливість спотворити відомості, що містяться в цих документах.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 хоча і є раніше не судимим, але вчинив особливо тяжкий злочин, пов`язаний із заволодінням бюджетними коштами, і перебуваючи на волі, продовжуючи здійснення підприємницької діяльності, може безперешкодно вчиняти аналогічні злочини, оскільки має змогу приймати участь у тендерних процедурах закупівель, а також під час продовження виконання умов вже укладених договорів.

Ризик перешкодити кримінальному провадженню іншим чином може бути відображений у створенні підозрюваним штучних доказів та підбуренні осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. З мето уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_6 може впливати на свідків, оскільки обізнаний з їхніми анкетними даними, контактними номерами телефонів та адресами проживання.

Стверджує, що вказане підтверджується тим, що у ОСОБА_6 в силу зайняття даним видом підприємницької діяльності, наявні дружні стійкі відносини з працівниками Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернігова, суб`єктами господарювання, з якими укладені договори на поставку аналогічних товарів, та іншими посадовими особами органів державної влади та місцевого самоврядування Чернігівської області та має можливість особисто впливати на дії та рішення вищезазначених осіб, перш за все працівників КЕВ, які володіють відомостями, що мають значення для досудового розслідування.

Беручи до уваги те, що підозрюваний вчинив особливо тяжкий злочин, з метою запобігання спробам останнього переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи його сімейний стан, вік, соціальні зв`язки, на думку прокурора, щодо ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби та з використанням електронного засобу контролю, захисника та підозрюваного, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє обґрунтованість оголошеної підозри, вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Разом з тим, неприйнятним є систематичне твердження в апеляційній скарзі прокурора про те, що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, адже на даний час він є особою, яка підозрюється у вчиненні злочину, його вина не доведена, а тому сторона обвинувачення не може безпідставно стверджувати, що ОСОБА_6 вчинив будь-який злочин. Наразі, таке твердження є лише припущенням прокурора, яке не підтверджене обвинувальним вироком суду, така позиція сторони обвинувачення суперечить не тільки національному законодавству в частині презумпції невинуватості, а й міжнародним нормам права.

Як убачається з матеріалів провадження СУ ГУНП в Чернігівській області розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 12.03.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 191 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що будучи фізичною особою, своїми діями сприяв протиправним діям начальника КЕВ м. Чернігів ОСОБА_10 та начальника паливної групи КЕВ м. Чернігів ОСОБА_11 , які у свою чергу, будучи службовими особами, достеменно розуміючи, що діють всупереч інтересам КЕВ м. Чернігів, діючи за попередньою змовою між собою, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для фізичної особи - підприємця ОСОБА_12 закупили дрова паливні за завідомо завищеною ціною, що спричинило наслідки у вигляді зайво сплачених коштів за купівлю та поставку дров паливних відповідно до договору № 1045 від 07 листопада 2022 року у сумі 658 552,37 грн., що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, чим завдав збитків державі на вказану суму.

На думку органу досудового розслідування, загалом умисними діями ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , в період з серпня 2022 року по листопад 2022 року, вчинено розтрату бюджетних коштів при закупівлі КЕВ м. Чернігів дров паливних за договорами №717 від 18.08.2022, №1034 від 02.11.2022 та №1045 від 07.11.2022 за завищеними цінами, чим завдано збитки державі в загальній сумі 3 118 205,17 грн. (три мільйони сто вісімнадцять тисяч двісті п`ять грн. 17 коп.) що, на момент вчинення злочину, становить понад 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є особливо великим розміром.

11 лютого 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із певними заборонами та носінням електронного засобу контролю обґрунтовується лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, з посиланням на сімейний та матеріальний стан ОСОБА_6 , його вік та соціальні зв`язки, не підтверджуються належними доказами. Оскільки стороною обвинувачення не надано підтверджень тому, що підозрюваний намагався, мав намір чи висловлював думки про вчинення вказаних дій, що виключає необхідність застосування такого суворого запобіжного заходу, як просить прокурор.

Більш того, колегія суддів погоджується з твердженням слідчого судді про те, що ризики, передбачені пунктами 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження, адже ОСОБА_6 раніше не судимий, не притягувався до кримінальної відповідальності, що виключає можливість повторного вчинення ним іншого кримінального правопорушення, в тому числі і у разі продовження здійснення підприємницької діяльності, як на цьому наголошує прокурор, адже зайняття підприємницькою діяльністю автоматично не свідчить про те, що підозрюваний вчинятиме кримінальні правопорушення, з огляду на бездоганну репутацію ОСОБА_6 , його довгий життєвий шлях та статус в суспільстві.

Не доведеним є і ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в тому числі і шляхом створення штучних доказів, адже в рамках досудового розслідування проведені численні експертизи, отримані тимчасові доступи до документів, допитані свідки, зібрані інші матеріали кримінального провадження, при цьому, стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_6 уникає спілкування з органом досудового розслідування, приховує документи, перешкоджає у доступі до них, тощо.

Не погоджуючись з рішенням суду в цій частині, прокурор дублює зміст клопотання слідчого, але жодним чином не спростовує висновків слідчого судді про недоведеність вказаних ризиків, обґрунтовуючи вимоги поданої апеляційної скарги тими ж документами, які досліджувались і слідчим суддею.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїй практиці наголошував на обов`язковості доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку. Так, у справі «Белевитський проти Росії», пп.111-112, вказано, що суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 дійсно підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, однак, це не може бути єдиною підставою, яка виправдовує необхідність обрання йому такого запобіжного заходу, як домашній арешт в певний період доби із застосування електронного засобу контролю, як намагається переконати сторона обвинувачення.

Так, ОСОБА_6 зареєстрований та проживає в місті Чернігові, одружений, на його утриманні перебувають дружина та двоє дітей, які мають встановлені групи інвалідності, займається підприємницькою діяльністю, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, при цьому дані про те, що він негативно характеризується стороною обвинувачення не надані.

Сам лише факт оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про те, що особа буде намагатись уникнути покарання. До того ж, на даний час у нашій країні оголошений військовий стан, а слідчий суддя зобов`язав підозрюваного здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби у Чернігівській області паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи,які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, при цьому доказів того, що ОСОБА_6 має можливість перетнути державний кордон України поза межам пунктів пропуску, стороною обвинувачення не надано, а відтак є лише припущенням.

Всі вказані обставини свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, але він є мінімальним. Більш того, за умови коли працівники поліції здійснюватимуть належний нагляд за дотриманням підозрюваним покладених на нього обов`язків, цього ризику можливо буде уникнути.

Ризики можливого тиску на свідків у кримінальному провадженні, знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, також є мінімальними та їх настанню можливо буде уникнути, шляхом застосування обраного слідчим суддею запобіжного заходу.

Під час вирішення питання щодо обрання того чи іншого виду запобіжного заходу слідчий суддя має враховувати не тільки наявність обґрунтованих ризиків, на яких у даному випадку наголошує прокурор, але і дані про особу підозрюваного, його соціальний статус, міцність зв`язків, інші відомості, які дають підстави судити про характер та життєвий шлях особи щодо якої вирішується питання про обрання запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя, має оцінити чи зможе інший більш м`який запобіжний захід запобігти встановленим ризикам.

Сама лише тяжкість можливого покарання не є тією обставиною, яка свідчить, що підозрюваному має бути обраний один з найсуворіших запобіжних заходів, за умови, що інший більш м`який запобіжний захід здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Частиною 4 ст. 194 КПК України, передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2025 року, якою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_6 , обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15