справа № 208/1666/25
провадження № 1-кп/208/944/25
УХВАЛА

20 березня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

під час підготовчого судового засідання по справі кримінального провадження № 0000083, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Під час проведення підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, підстав для повернення обвинувального акту прокурора чи закриття кримінального провадження, не вбачається. Справа підсудна Заводському районному суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. На стадії досудового слідства обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Учасники судового засідання вважали за можливе призначити справу до судового розгляду і судом не встановлено для цього перешкод.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, так як обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий за майнові злочини, може переховуватись від суду і вчинити інші злочини. Обвинувачений може незаконно вплинути на потерпілого та свідків з метою зміни ними показань на свою користь..

Сторона захисту погодилась з клопотанням прокурора.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до сформованої практики ЄСПЛ, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Суд у справі «Летельє проти Франції», вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано, в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у тяжкому умисному злочині.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

Крайненко 10 разів поспіль судимий за умисні злочині, в тому числі тяжкі, корисливі. Відбував покарання у виді реального позбавлення волі та звільнився 31.03.2023 року. Вже 27.12.2023 року до суду направлено справу за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст. 186 ч.4 КК України, яка на теперішній час не розглянута.

На думку суду, наведені обставини підтверджують доведеність ризику переховування обвинуваченого від суду, з огляду на міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання винним, ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків.

При встановленні наявності ризику впливу на цих осіб, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання від них показань у кримінальному провадженні, згідно якої після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду, вони допитуються в судовому засіданні. При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

На переконання суду, наведені прокурором у клопотанні ризики у сукупності із даними про особу ОСОБА_7 , та тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованими та такими, що виправдовують подальше утримання обвинуваченого під вартою.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Відповідно до ст. 183 КПК України, суд при постановленні попередньої ухвали визначає розмір застави достатній для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне встановити на теперішній час розмір застави у максимальному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181-184, 314-316, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Справу кримінального провадження, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, призначити до судового розгляду, у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово, в приміщенні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, на 27.03.2025 року о 14.00 годині.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого.

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 17.05.2025 року.

У разі внесення на рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, вважати, що до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді застави та в цьому випадку покласти на обвинуваченого наступні обов`язки передбачені ст. 194 КПК України: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками поза межами судового засідання, здати на зберігання документи які дають право виїзду/в`їзду за кордон України.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду, в частині продовження запобіжного заходу, може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Головуючий,суддя ОСОБА_1