Справа № 346/1391/25
Провадження № 1-кп/346/511/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого: АДРЕСА_1 , жителя: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, депутатом не являється, на утриманні нікого немає, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , вчинив дії, які полягають у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого в умовах воєнного стану.

Злочин вчинено при наступних обставинах. 01.02.2025 року, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , перебуваючи в лісопосадці неподалік вул. Шевченка, що у с. Шепарівці, Коломийської ТГ, Коломийського району, Івано-Франківської області, знаючи про те, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в у країні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та указу Президента України № 740/2024 від 28.10.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 29.10.2024 №4024/ Х, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року на 90 діб, тобто до 8 лютого 2025 року, діючи умисно, в умовах воєнного стану, перебуваючи, перебуваючи в стані наркотичного сп?яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров?я особи, вчинив напад на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , в результаті якого завдав йому тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма лівої половини грудної клітки із синцем на шкірі та переломом 6-го ребра по середньо-пахвинній ліні, синців навколо лівого ока та в ділянці спинки носа; крововилив під кон?юнктиву лівого ока; садна в ділянках підборіддя та верхньої губи. Відповідно до висновку експерта: закрита травма лівої половини грудної клітки із синцем на шкірі та переломом 6-го ребра по середньо-пахвинній лінії відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я, але не були небезпечними для життя, а інші тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після чого ОСОБА_4 відкрито заволодів його особистими речами, а саме: однолямковою чоловічою матерчатою сумкою вартістю 333 (триста тридцять три) грн., мобільним телефоном білого кольору марки «Huawei» моделі Y6 2016 (CAM-L21) імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора мобільного зв?язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 вартістю 672 (шістсот сімдесят дві) грн., двома зовнішніми портативними акумуляторами «Power Bank» марки «RLGO» моделі «КР-56 ємністю 10 000 mAh чорного кольору вартістю 260 (двісті шістдесят) гривень кожен, одним зовнішнім портативним акумулятором «Power Bank» марки «KLGO» моделі «КР-55 ємністю 5 000 mAh білого кольору вартістю 158 (сто п?ятдесят вісім) гривень, ключами від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Ауді А4» серії НОМЕР_4 виданого Республікою Польща та документами виданими на ім?я потерпілого ОСОБА_6 , а саме: посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 від 02.19.2016; пенсійне посвідчення по інвалідності третьої групи загального захворювання серії НОМЕР_6 від 17.02.2022; паспорт громадянина України № НОМЕР_7 ; посвідчення водія серії НОМЕР_8 | видане 30.12.2022; військовий квиток серії НОМЕР_9 виданий 15.05.2015 року.

В подальшому ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення із викраденими речами покинув, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1 683,00 (одна тисяча шістсот вісімдесят три гривні 00 копійок).

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся.

Потерпілий подав до суду письмову заяву в якій вказав, що претензій морального і матеріального характеру до обвинуваченого не має, просив обмежитись мінімальним покаранням.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Таким чином, вина обвинуваченого в судовому засіданні доведена повністю, його діяння відповідають ознакам складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, оскільки він вчинив дії, які полягають у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого в умовах воєнного стану.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При обранні міри покарання обвинуваченоум, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання є щире каяття, визнання вини, відшкодування завданої шкоди.

Обставина, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

При визначенні міри покарання суд враховує молодий вік обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, за приписами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що згідно ст.69 КК України у справі наявні обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема, суд враховує, що обвинувачений визнав вину повністю, його щире каяття, відшкодування шкоди та позицію потерпілого.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, суд доходить висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також для застосування до нього ст.75 КК України, а тому йому слід призначити покарання за ч.4 ст. 187 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.69 КК України, нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст. 187 КК України з конфіскацією майна.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати стягнути з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією статті, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з 01 лютого 2025 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави - 3 183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок витрат за проведення експертиз.

Речові докази:

-1 (один) недопалок сигарети жовтого з білим кольору - знищити;

-грошову купюру номіналом 10 (десять) гривень, гудзик чорного кольору із маркуванням «BARONJNS JEANS», однолямкову чоловічу матерчату сумку, мобільний телефон білого кольору марки «Huawei» моделі Y6 2016 (CAM-L21) імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 із сім-карткою оператора мобільного звязку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , два зовнішні портативні акумулятори «Power Bank» марки «RLGO» моделі «КР-56 ємністю 10 000 mAh чорного кольору, один зовнішній портативний акумулятор «Power Bank» марки «KLGO» моделі «КР-55 ємністю 5 000 mAh білого кольору - повернути потерпілому;

-ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Ауді А4» серії НОМЕР_4 виданого Республікою Польща, документи видані на імя ОСОБА_6 , а саме: посвідчення учасника бойових дій дій серії АЛ N?308719 від 02.19.2016; пенсійне посвідчення по інвалідності третьої групи загального захворювання серії НОМЕР_10 від 17.02.2022; паспорт громадянина України НОМЕР_7 ; посвідчення водія серії НОМЕР_11 виданий 30.12.2022; військовий квиток серії НОМЕР_9 виданий 15.05.2015 - повернути потерпілому.

Арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.02.2025 року - скасувати.

На вирок може бути подано апеляцію до Івано-Франківського Апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення. У випадку неподання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після закінчення встановлених строків апеляційного оскарження.

Суддя: ОСОБА_1