Справа № 359/4515/24
Провадження № 1-кп/359/256/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною та відео фіксацією кримінальне провадження № 0000183, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2024, що надійшло до суду з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_11 », з середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утримані малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

18.03.2024, близько 16:08 год., ОСОБА_8 , керуючи тягачем «DAF НОМЕР_6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у складі з напівпричепом «KRONE SD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі Р-03 «Північно-Східний об`їзд міста Києва» на території Бориспільського району Київської області, зі сторони м. Бровари в напрямку міста Харків, у порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», проявив злочинну недбалість, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, відволікався від керування транспортним засобом, унаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також, порушуючи вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», при виникнення небезпеки для руху, яку останній об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «NISSAN LEAF», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , який зупинився на 16 км вказаної автодороги, попереду, у попутному напрямку, у даній смузі руху для здійснення маневру повороту ліворуч, у сторону с. Дударків Бориспільського району Київської області, надаючи перевагу в русі зустрічним транспортним засобам.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «NISSAN LEAF», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, від яких померла в приміщенні КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування».

Смерть ОСОБА_12 настала від поєднаної тупої травми тіла з ушкодженням внутрішніх органів, з розвитком крововтрати та шоку.

Також, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «NISSAN LEAF», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом правої тім`яної та правої скроневої кісток, рани голови, субдуральної гематоми справа, закритого перелому виличної дуги справа, підшкірної гематоми правої тім`яно-скроневої ділянки, закритого перелому верхньої гілки та тіла лобкової кістки праворуч, струсу головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Грубе порушення водієм ОСОБА_8 вимог пунктів 2.3 б), д), 12.3 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілій ОСОБА_12 та заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_13 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся. Розуміє, що порушив Правила дорожнього руху України, унаслідок яких одна людина загинула, а іншій спричинено тяжкі тілесні ушкодження. Так, 18.03.2024, близько 16:08 год., він керував тягачем «DAF НОМЕР_6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у складі з напівпричепом «KRONE SD», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Рухаючись по автодорозі Р-03 «Північно-Східний об`їзд міста Києва» на території Бориспільського району Київської області зі сторони м. Бровари у напрямку міста Харків, був неуважним, не зміг зреагувати, оскільки відволікся від керування, здійснив зіткнення з автомобілем «NISSAN LEAF», під керуванням ОСОБА_6 , який зупинився на 16 км вказаної автодороги, попереду, у попутному напрямку, у даній смузі руху для здійснення маневру повороту ліворуч, у сторону с. Дударків, Бориспільського району, Київської області, надаючи перевагу в русі зустрічним транспортним засобам.

Цивільний позов потерпілого визнає частково та вже почав відшкодовувати моральну шкоду потерпілому у розмірі 350000 грн. Просив вибачення у потерпілого. Зауважив, що в нього на утримані перебуває малолітня дитина, дружина та батько пенсіонер. За професією він водій, а тому дохід від його заробітку це єдине його джерело доходу. Просив суд суворо не карати, оскільки він жалкує про вчинене та розуміє наслідки даної події.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 надав показання відповідно до яких 18.03.2024, близько 16:08 год., він разом із дружиною - ОСОБА_12 , їхали на автомобілі «NISSAN LEAF», під його керуванням. Дружина сиділа на передньому пасажирському сидінні. Він мав намір здійснити маневр повороту ліворуч в напрямку с. Дударків, Бориспільського району, Київської області, а тому зупинився на 16 км автодороги Р-03 «Північно-Східний об`їзд міста Києва», на території Бориспільського району Київської області, зі сторони м. Бровари, у напрямку міста Харків, пропускаючи зустрічний транспорт. В одну секунду відчув сильний удар ззаду автомобіля, після чого прийшов до тями вже в лікарні. У даному ДТП загинула його дружина, а він отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких досі не може оговтатися. Цивільний позов підтримує у повному обсязі, оскільки втратив активність працездатності та зазнав сильних душевних страждань від втрати дружини. Підтвердив, що обвинувачений відшкодував моральну шкоду у розмірі 350 тисяч гривень та приніс свої вибачення. Потерпілий вибачення обвинуваченого прийняв та не наполягає на реальному позбавленні волі обвинуваченого, зважаючи, що ОСОБА_8 має малолітнього сина.

У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального процесу не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор, потерпілий, обвинувачений та його захисник, визнали недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів які характеризують його особу, дослідити цивільний позов потерпілого та здійснює допит потерпілого в частині цивільного позову, досліджує питання щодо речових доказів та судових витрат і цим обмежитись.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Суд, встановив обставини справи, оцінюючи досліджені докази, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження. Таку кваліфікацію суд вважає правильною.

Так, об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, включає такі обов`язкові ознаки: діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, яке може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у: вчиненні дій, які заборонені правилами; невиконанні дій, які особа може й зобов`язана вчинити, відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту допущене винним, закономірно тягне за собою наслідки передбачені ст. 286 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і, у цілому, характеризується необережною виною.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 , близько 16.08 год., під час керування тягачем «DAF НОМЕР_6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у складі з напівпричепом «KRONE SD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , допустив злочинну недбалість, яка виразилось у діях, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, відволікався від керування транспортним засобом, а також, при виникненні небезпеки для руху, яку останній об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, унаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «NISSAN LEAF», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , який зупинився на 16 км вказаної автодороги, попереду, у попутному напрямку в даній смузі руху для здійснення маневру повороту ліворуч, у сторону с. Дударків Бориспільського району Київської області, надаючи перевагу в русі зустрічним транспортним засобам, порушуючи п.п. 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України. Такі дії заборонені ПДР України. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «NISSAN LEAF», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, від яких померла в приміщенні КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування». Смерть ОСОБА_12 настала від поєднаної тупої травми тіла з ушкодженням внутрішніх органів, з розвитком крововтрати та шоку.

Також, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «NISSAN LEAF», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом правої тім`яної та правої скроневої кісток, рани голови, субдуральної гематоми справа, закритого перелому виличної дуги справа, підшкірної гематоми правої тім`яно-скроневої ділянки, закритого перелому верхньої гілки та тіла лобкової кістки праворуч, струсу головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Додаткові обставини, які сприяли настанню цих наслідків, суд не встановив. Між діями обвинуваченого ОСОБА_8 та смертю пасажира автомобіля «NISSAN LEAF» - ОСОБА_12 , а також тяжкими травмами водія автомобіля «NISSAN LEAF» - ОСОБА_6 , існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Обвинувачений не передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, хоча повинен був і міг їх передбачити. Це свідчить про наявність у його діяннях злочинної недбалості. Вчинене кримінальне правопорушення є закінченим.

Згідно з п. 5 ст. 364 КПК України учасники судового провадження мають право у судових дебатах посилатись лише на ті докази, які були дослідженні в судовому засіданні.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання обвинуваченому покарання, визначеного санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, наближеного до мінімального строку.

Судом враховується те, що ОСОБА_8 вчинив злочин з необережності, який відноситься до категорії тяжких злочинів.

Як роз`яснив Верховний суд (Касаційний кримінальний суд) від 22.03.2018, у справі №759/7784/15-к, розуміння поняття «щире каяття» як таке, що передбачає розкаяння, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що, насамперед, повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

У матеріалах справи наявні дані, що обвинувачений ОСОБА_8 вчиняє активні дії для відшкодування збитків потерпілому. Суд бере до уваги, що потерпілий не наполягає на реальному позбавлені волі обвинуваченого та зауважив, що останній вибачився, проявив щирий жаль за наслідки його дій.

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та часткове відшкодування потерпілому моральної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Досліджені судом докази, що характеризують особу обвинуваченого, вказують на те, що він раніше не судимий. Має місце реєстрації проживання. За місцем постійного проживання характеризується позитивно. З 2018 року був працевлаштований у ПП « ОСОБА_11 » водієм вантажного автомобіля. ОСОБА_8 має офіційне місце роботи на посаді водія, на даній посаді зарекомендував себе як відповідальний, працьовитий та старанний працівник. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. ОСОБА_8 одружений та має малолітню дитину, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки. На його утриманні перебуває малолітній син, дружина в декретній відпустці по догляду за дитиною та батько пенсіонер. Ці обставини позитивно характеризують його особу.

Обвинувачений до адміністративно відповідальності у сфері порушення Правил дорожнього руху України не притягувався.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення для вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання ОСОБА_8 , у виді п`яти років позбавлення волі, що визначене санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення та характеризують його поведінку після вчинення кримінального правопорушення та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема, що він має малолітню дитину, має на утриманні батька пенсійного віку, дружину, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Обвинувачений є фактично одним працюючим членом сім`ї, а наявність на його утриманні дружини, малолітньої дитини та батька похилого віку вимагає від ОСОБА_8 прийняття заходів для їх належного забезпечення та догляду за ними. Часткове відшкодування завданої шкоди потерпілому у розмірі 350 тисяч гривень, характеризує останнього як відповідальну особу. Суд враховує наявність щирого каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, а також із урахуванням правової позиції прокурора, захисника, думки потерпілого та його представника, які просили призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону без ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, утворює підставу для висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_8 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на три роки з визначенням відповідних обов`язків судом.

У той же час, обвинувачений під час судового розгляду зазначив, що він працює водієм, має єдине джерело доходу від своєї заробітної плати та планує поступово, у силу своїх фінансових можливостей, відшкодовувати суму цивільного позову, яка буде призначена судом, оскільки усвідомлює, що завдав потерпілому моральних збитків. Зважаючи на те, що обвинувачений маючи багаторічний досвід роботи водієм, а також враховуючи правову позицію постанови Великої палати Верховного суду від 21.08.2019 (справа №682/956/17), суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998).

Крім того, ЄСПЛ у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02.11.2004 р. "Трегубенко проти України").

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Таким чином, суд вважає, що застосування ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами значно затягне чи майже унеможливити відшкодування завданої злочином моральної шкоди потерпілому, яка йому дуже необхідна та яку ОСОБА_8 має бажання відшкодовувати, що не відповідає меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України. Також позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_8 ставить під загрозу гідне людське існування його родини, оскільки він є єдиним годувальним в сім`ї та на його утриманні перебуває малолітній син, дружина в декретній відпустці та батько похилого віку.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого, є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

У ході розгляду кримінального провадження 27.05.2024 представником потерпілого-адвокатом ОСОБА_7 , до обвинуваченого ОСОБА_8 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_11 пред`явлено цивільний позов про відшкодування та стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Потерпіла сторона (позивач) просили суд стягнути з обвинуваченого та ФОП ОСОБА_11 , на користь потерпілого ОСОБА_6 , завдану йому моральну шкоду в розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень 00 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_8 пред`явлений до нього цивільний позов визнав частково, зазначив, що відшкодував потерпілому 350 000 гривень 00 копійок.

Захисник обвинуваченого підтримав позицію свого підзахисного.

ФОП ОСОБА_11 зауважив, що з 29.11.1996 зареєстрований як фізична особа-підприємець та час ДТП, цивільно-правова відповідальність водія була застрахована АТ «СГ «ТАС» полісами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності: згідно з полісом АТ/4161873 від 19.12.2023 (щодо автомобіля «DAF НОМЕР_6», реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та згідно з полісом АТ/4161874 від 19.12.2023 (щодо напівпричепа «KRONE SD», реєстраційний номер НОМЕР_2 ). Ліміт відповідальності за шкоду завдану здоров`ю: 320 тисяч гривень; за шкоду завдану майну: 160 тисяч гривень. Договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності №FО-01708408 від 19.12.2023. Страхові ризики: заподіяння шкоди майну третіх осіб; заподіяння шкоди життю та /або здоров`ю третіх осіб. Ліміт відповідальності: 500 тисяч гривень.

Таким чином, у ході розгляду кримінального провадження представником потерпілого адвокатом ОСОБА_7 було уточнено вимоги цивільного позову про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, тобто відповідальність ОСОБА_11 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV, у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, враховуючи, що обсяг відповідальності страховика за законом обмежений встановленою сумою, тому обов`язок з виплати різниці між фактичним розміром завданої моральної шкоди і сумою страхового відшкодування покладається на приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»».

Представник цивільного відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) ОСОБА_14 надав пояснення щодо позовної заяви та просив суд врахувати, що позивач не звертався до АТ «СГ «ТАС» (приватне) для отримання страхового відшкодування в порядку передбаченому законодавством, та не подавав жодних документів по дорожньо-транспортній пригоді яка сталася 18.03.2024, унаслідок чого питання про виплату страхового відшкодування не розглядалося, а отже звернення Позивача до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів є безпідставним, оскільки факту порушення, невизнання, або оспорювання прав, свобод чи інтересів зі сторони АТ «СГ «ТАС» (приватне), не було. На даний час АТ «СГ «ТАС» (приватне), відповідно до чинного законодавства України, не має підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки Позивачем не дотриманий передбачений законодавством порядок отримання страхового відшкодування, який встановлений спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та не надано підтверджуючих документів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди по дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 18.03.2024.

Прокурор при вирішенні цивільних позовів поклався на розсуд суду.

Щодо вирішення пред`явленого цивільного позову, у рамках даного кримінального провадження, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз`яснив Вищій спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у п. 6, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Частина 3 даного роз`яснення говорить, що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

При цьому, суд звертає увагу, що ВСУ у постанові по справі №6-2808цс15 від 20.01.2016, зробив правовий висновок, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, тобто останній вправі одержати повне відшкодування шкоди безпосередньо від особи, яка її завдала, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність такої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідальність юридичної або фізичної особи настає у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст. 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вини особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування в трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

При цьому, під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території підприємства, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких входить до службових обов`язків працівника.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21.09.2016 у справі № 6-933цс16.

Тобто, не є суб`єктом відповідальним за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням свої трудових (службових) обов`язків із особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом.

Згідно із ч. 3, ч. 4 ст. 1187 ЦК України на особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. При цьому встановлюється обов`язок роботодавця відшкодувати шкоду, як матеріальну так і моральну, в разі завдання такої шкоди її працівником.

Суд вважає, що положення статей 1172, 1187 ЦК України є спеціальними щодо положень статей 1166, 1167 ЦК України. У зв`язку з цим перевага в застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Зазначений підхід узгоджується з усталеною судовою практикою.

У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_11 з 29.11.1996 зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом економічної діяльності є діяльність у сфері вантажного автомобільного транспорту. 26.03.2018 між ФОП ОСОБА_11 та ОСОБА_8 було укладено трудовий договір, відповідно до умов якого останнього було прийнято на посаду водія вантажного автомобіля. Наказом № 1К від 10.11.2022, за ОСОБА_8 закріплено автомобіль «DAF НОМЕР_6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у складі з напівпричепом «KRONE SD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , для виконання службових обов`язків водія з перевезення вантажів автомобільним транспортом.

18.03.2024 водій ОСОБА_8 вирушив у рейс на автомобілі «DAF НОМЕР_6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у складі з напівпричепом «KRONE SD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , сполученням Обухів-Дніпро, у ході якого, близько 16 год. 08 хв., рухаючись по автодорозі Р-03 «Північно-Східний об`їзд міста Києва» на території Бориспільського району Київської області здійснив зіткнення з автомобілем «NISSAN LEAF», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , який зупинився на 16 км вказаної автодороги. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «NISSAN LEAF», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, від яких померла в приміщенні КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування». Водій ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , у момент вчинення ДТП, виконував трудовий обов`язок водія доручений ФОП « ОСОБА_11 ».

Отже, оскільки автомобіль марки «DAF НОМЕР_6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у складі з напівпричепом «KRONE SD», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходився у володінні ФОП « ОСОБА_11 », з яким обвинувачений ОСОБА_8 перебуває у трудових відносинах, був переданий ним ОСОБА_8 для виконання ним своїх трудових обов`язків, а отже, на момент вчинення ДТП, ОСОБА_8 правомірно керував даним транспортним засобом, виконуючи свої трудові обов`язки, тому ФОП « ОСОБА_11 » є цивільним відповідачем та має нести відповідальність за завдану потерпілому шкоду, а також, у свою чергу, у подальшому має право звернутися в порядку регресу з позовом до обвинуваченого.

Разом із цим, ФОП « ОСОБА_11 » добровільного укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності № FO-01708408 від 19.12.2023 з АТ «СГ «ТАС», за яким передбачено, що страхова сума, за умовами страхування ДЦВ, становить 500 тисяч гривень.

Розділ 23 частини 2 договору добровільного страхування передбачає умови страхування «ДЦВ»: 23.1 Особи, відповідальність яких застрахована: будь-яка особа, допущена до керування ЗТЗ на законних підставах. 23.2 Вигодонабувач: потерпілі Треті особи - фізичні та юридичні особи, власники майна, яке пошкоджене або знищене внаслідок ДТП з використанням ЗТЗ. 23.3 Страховий ризик: 23.3.1 заподіяння протягом строку дії Договору шкоди майну Третіх осіб внаслідок настання ДТП під час володіння та/або експлуатації ЗТЗ - майнова шкода; 23.3.2 заподіяння протягом строку дії Договору шкоди життю та/або здоров`ю третіх осіб внаслідок настання ДТП під час володіння та/або експлуатації ЗТЗ - особиста шкода.

Пунктом 23.10 частини 2 договору добровільного страхування передбачено порядок розрахунку страхової виплати за ризиком «заподіяння шкоди життю та/або здоров`ю»: 23.10.5. у випадку смерті - 100% від страхової суми (субліміту страхової суми) за Договором на один ЗТЗ.

Так, унаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було завдано ОСОБА_6 моральну шкоду, про відшкодування якої пред`явлені позовні вимоги ФОП ОСОБА_11 . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія була застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне), а тому, саме АТ «СГ «ТАС» (приватне) є належним цивільним відповідачем та має нести відповідальність за завдану потерпілому шкоду.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 1167 ЦК України фізична особа, яка зазнала душевних страждань у зв`язку зі смертю членів її сім`ї чи близьких родичів, має право на відшкодування моральної шкоди.

Частиною 2 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України встановлюється обов`язок роботодавця відшкодувати шкоду, як матеріальну, так і моральну, у разі завдання такої шкоди її працівником. У п. 8 ППВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 закріплено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Установлено, що у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, потерпілому ОСОБА_6 була завдана велика моральна шкода, яка виразилася у фізичному болю та моральних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з смертю дружини ОСОБА_12 . При цьому, він зазнав тяжких моральних страждань та перебуває у стресовому стані, оскільки назавжди втратив кохану дружину. Йому не вистачає тепла, турботи, піклування та підтримки з боку дружини, що причиняє йому додаткові душевні страждання. А також потерпілий зазначив про своє ушкодження здоров`я від отриманих тілесних ушкоджень. У такий спосіб йому була заподіяна моральна шкода. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнав потерпілий, пов`язаних з невідворотністю втрати своєї дружини, позбавленням можливості спілкуватись з нею, у подальшому, та істотними змінами в сімейному житті, оскільки останній змушений додавати додаткових зусиль для подальшої організації свого життя.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що з АТ «СГ «ТАС» (приватне) підлягає стягненню на користь ОСОБА_6 , моральну шкоду у розмірі 500 000 гривень, в межах страхового відшкодування.

Окрім того, з обвинуваченого на користь держави, слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 12873 гривень 76 копійок.

Запобіжні заходи не обирались, підстав для їх обрання судом не встановлено.

Захід забезпечення у вигляді арешту накладений на транспортні засоби, скасовано ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.07.2024.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 127-129, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст.ст. 50, 65-66, 75-77, ч. 2 ст. 286 КК України, ч. 3 ст. 23, ст. ст. 1166, 1167, 1168, 1172, 1187, 1188, 1192, 1201 ЦК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортирними засобами.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 3 (три) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжні заходи не обирались, підстав для їх обрання судом не встановлено.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , на користь держави 12 873 (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят три) гривень 76 копійок, витрати на залучення експерта.

Цивільний позов представника потерпілого, адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного Акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», (), на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовити.

Захід забезпечення у вигляді арешту, накладений на транспортні засоби, скасовано ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.07.2024.

Речові докази: автомобіль NISSAN LEAF д.н.з. НОМЕР_3 , залишити у володінні та розпорядженні власника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Автомобіль DAF НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_5 , разом з напівпричепом «KRONE SD», реєстраційний номер НОМЕР_5 , залишити у володінні та розпорядження власника ОСОБА_11 .

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1