ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження №0002034 від 26.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, без місця реєстрації та постійного проживання, тимчасово проживаючого в КЗ «Рівненський обласний центр з надання соціальних послуг» Рівненської обласної ради за адресою: м. Рівне, вул. Жоліо Кюрі, 21, раніше неодноразово судимого, востаннє 19.07.2016 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.187, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців, з конфіскацією всього майна, що належить засудженому на праві власності,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

26 серпня 2024 року, близько 08:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи біля господарства за адресою: м. Рівне, вул. Жоліо Кюрі, 17, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку вчинюваних ним дій, на ґрунті особистих неприязних відносин, що раптово виникли під час словесного конфлікту, умисно завдав ОСОБА_6 , один удар клинком ножа, в область живота з правого боку, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото різаного поранення правої підреберної ділянки, яка продовжується в раневий канал по ходу якого пошкоджено шкіру, підшкірну жирову клітковину, м`язи передньої черевної стінки, травматичного перелому правої реберної дуги, 6-й сегмент печінки, яке ускладнилося гемоперитонеумом (скупченням крові в черевній порожнині), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

2. Позиції сторін кримінального провадження

За результатами судового розгляду прокурор ОСОБА_5 підтримав пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення, зазначив, що докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення злочину) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень статей 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними. Прокурор просив визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та застосувати примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у місці відбуття покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчинені злочину визнав повністю, підтвердив встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення щодо часу, місця, наслідків, способу вчинення злочину, не оспорював правову кваліфікацію його дій. Пояснив, що 26 серпня 2024 року, зранку, йдучи на роботу, по вул. Жоліо Кюрі зустрів свідка ОСОБА_9 , з якою стояли та розмовляли. В цей час на автомобілі під`їхав потерпілий, якого знав раніше, оскільки працював в нього. Потерпілий відразу почав його звинувачувати у крадіжці велосипеда, він заперечував, між ними з даного приводу виник конфлікт, під час якого потерпілий схопив його за руки, почав вести до автомобіля, казав, що викличе поліцію, при цьому ні він, ні потерпілий тілесних ушкоджень один одному не наносили. Коли потерпілий прижав рукою його до машини, тоді він наніс йому один удар ножем в область живота. Після чого відразу залишив місце події, ніж викинув, проте не пам`ятає куди саме, так як був дуже схвильований. Не заперечував, що саме від його дій потерпілий отримав тілесні ушкодження. Вважає, що в тій ситуації не мав права заподіювати потерпілому тілесні ушкодження такого характеру. Просив суворо не карати та дати можливість виправитися.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 просив врахувати обмежену осудність обвинуваченого, обставини,що пом`якшують покарання, та призначити покарання, із застосуванням вимог ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст. 121 КК України.

3. Мотиви суду і докази на підтвердження встановлених судом обставин

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Окрім показань обвинуваченого ОСОБА_7 , його винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, підтверджується показаннями потерпілого, свідка, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду документами, висновками експертиз.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що він є підприємцем, здійснює діяльність по АДРЕСА_1 . З будки, що знаходиться на вказаній території, було викрадено належний йому велосипед. Переглянувши записи відеокамер, з`ясував, що крадіжку вчинив ОСОБА_7 , якого він добре знав, так як останній в нього працював. Після виявлення крадіжки поїхав до притулку, що знаходиться по: вул. Жоліо Кюрі, де на той час проживав ОСОБА_7 . Проте його там не було, він попросив працівників притулку передзвонити, коли з`явиться обвинувачений. 26 серпня 2024 року, близько 8 год, йому повідомили, що ОСОБА_7 знаходиться в притулку. Він відразу поїхав туди, щоб розібратися в ситуації з крадіжкою велосипеда. По дорозі до притулку помітив ОСОБА_7 , який розмовляв зі свідком ОСОБА_9 , він підійшов до них та запитав ОСОБА_7 про крадіжку велосипеда. Обвинувачений заперечував факт викрадення велосипеда, між ними розпочався конфлікт. ОСОБА_7 намагався втекти, тому він схопив останнього за руки та повів до автомобіля, щоб викликати поліцію. Тілесних ушкоджень обвинуваченому не наносив, тримав не сильно, так, що він мав можливість звільнитися. Однією рукою прижав обвинуваченого до автомобіля, а іншою намагався взяти телефон з автомобіля, в цей час останній наніс удар ножем в праву частину живота. Обвинувачений відразу втік. З приводу отриманих травм перебував на лікуванні. Просив призначити покарання відповідно до закону.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що була присутня під час конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, під час якого потерпілий звинувачував ОСОБА_7 в крадіжці велосипеда, останній заперечував, між ними почалася шарпанина, вони тримали один одного за руки, тілесних ушкоджень не наносили. Свідок вказала, що не бачила момент заподіяння удару ножем, помітила як ОСОБА_7 стояв біля потерпілого, тримаючи в руках ніж, на якому була кров, інших осіб поблизу потерпілого не було. ОСОБА_7 втік, забравши з собою ніж. Помітила у потерпілого рану на животі, з якої йшла кров. Вона викликала швидку. Свідок надала позитивну характеристику обвинуваченому, охарактеризувала його як особу, яка прагне позитивних змін у житті.

З аналізу показань потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 вбачається, що саме ОСОБА_7 наніс удар ножем потерпілому, при цьому потерпілий не вчиняв жодних дій, які могли б бути розцінені обвинуваченим як посягання на його охоронювані законом права та інтереси, а також створення реальної загрози заподіяння тяжкої шкоди, які б давали підстави для застосування ножа і нанесення ним удару.

Відповідно до повідомлення на лінію 102 вбачається, що 26.08.2024 о 08:11 год. ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_10 наніс ножове поранення в область живота з правої сторони та покинув місце події, порушник високий, одягнений в жовту футболку та темні штани. Крім того, 26.08.2024 о 10:28 год. до поліції надійшло повідомлення із закладу охорони здоров`я про те, що до Рівненської обласної клінічної лікарні доставлений ОСОБА_6 з діагнозом проникаюче ножове поранення черевної порожнини.

Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 27.08.2024 ОСОБА_6 повідомив, що 26.08.2024, близько 08 год. 15 хв,. ОСОБА_7 перебуваючи в м. Рівне, на вул. Жоліо Кюрі, неподалік будинку №17, спричинив йому тілесні ушкодження ножем.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.08.2024 проведено огляд санітарної кімнати, що знаходиться на першому поверсі приміщення Рівненської обласної клінічної лікарні імені Юрія Семенюка, що за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 78-г, де було виявлено та вилучено чоловічу футболку зеленого кольору, з правого боку в області ребер якої наявне механічне пошкодження у вигляді вертикального порізу приблизно розміром 3 см.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.08.2024 оглянуто ділянку місцевості, що знаходиться неподалік від приміщення Рівненської обласної ради за адресою: м. Рівне, вул. Майдан Просвіти, 1, під час якого було виявлено та вилучено належні ОСОБА_7 речі: мобільний телефон чорного кольору марки «LG», мобільний телефон світло-сірого кольору марки «Sony Erricsson 1.3 Mega Pixels», шорти з маркуванням «Nike», футболку та портфель з маркуванням «HD».

Протоколом огляду речей від 03.10.2024 оглянуто вилучені в ході огляду місця події два мобільні телефони.

Даними, які містяться у карті виїзду швидкої медичної допомоги №64 від 26.08.2024 зафіксовано факт виїзду швидкої допомоги на місце події за адресою: м. Рівне, вул. Жоліо Кюрі, 17, з метою надання медичної допомоги потерпілому.

Протоколом огляду від 06.09.2024 оглянуто оптичний диск, на якому міститься аудіозапис викликів швидкої допомоги 26.08.2024 по вул. Жоліо Кюрі, 17, в м.Рівне.

Згідно фактичних даних протоколу слідчого експерименту від 11.12.2024 обвинувачений ОСОБА_7 на місці вчинення кримінального правопорушення детально відтворив обставини нанесення тілесного ушкодження потерпілому. Будь-яких зауважень та застережень протокол не містить.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу слідчого експерименту від 06.12.2024 вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 на місці вчинення злочину відтворив обставини, за яких ОСОБА_7 наніс йому тілесні ушкодження.

Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 27.08.2024 у ОСОБА_7 відібрано зразки букального епітелію. Згідно з протоколом отримання зразків для експертизи від 04.09.2024 відібрано зразки крові ОСОБА_7 .

Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 05.09.2024 відібрано зразки крові потерпілого ОСОБА_6 .

Вказані протоколи слідчих та процесуальних дій суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні отримані в порядку передбаченому КПК України. Дані протоколи прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення злочину, осіб, що його вчинили. При цьому, надані у ході судового розгляду показання потерпілого, свідка кореспондуються з даними відображеними у протоколах та узгоджуються між собою.

Згідно висновків судово-медичних експертиз речових доказів №1194 від 05.09.2024 та №1201 від 05.09.2024 визначено групову належність крові ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_6 , зокрема встановлено, що кров ОСОБА_7 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО, а кров ОСОБА_6 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи речових доказів №128мк від 24.09.2024 встановлено, що на тканині теніски ОСОБА_6 виявлено одне колото-різане пошкодження, розташоване у середній третині переда зправа. Дане колото-різане пошкодження на тканині теніски виникло внаслідок однієї травматичної дії плоским, одностороннє загостреним колюче-ріжучим травмуючим знаряддям на зразок клинка ножа.

Згідно висновку судової імунологічної експертизи №1337 від 08.10.2024 встановлено, що на представленій для дослідження футболці встановлено наявність крові потерпілого ОСОБА_6 .

З висновку судово-медичної експертизи № 891 від 13.11.2024 вбачається, що у потерпілого ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення правої підреберної ділянки, яка продовжується в раневий канал по ходу якого пошкоджено шкіру, підшкірну жирову клітковину, м?язи передньої черевної стінки, травматичний перелом правої реберної дуги, 6-ий сегмент печінки, ускладнилося гемоперитонеумом (скупчення крові в черевній порожнині), які виникли не менше як від однієї травматичної дії колючо-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа чи інший колючо-ріжучий предмет, могли утворитися у вказаний в обставинах термін, а саме 26 серпня 2024 року і, згідно п.2.1.3. «к» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95р. №6, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

З дослідженого висновку судово-медичної експертизи № 891/Д-1019 від 26.11.2024 вбачається, що судово-медичні дані встановлені при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 , в частині механізму виникнення тілесних ушкоджень, не суперечать як показанням потерпілого, так і показанням ОСОБА_7 , що містяться в протоколах слідчих експериментів за участю вказаних осіб.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №267/24 від 02.01.2025 встановлено, що ОСОБА_7 у період часу, що відноситься до кримінального правопорушення яке йому інкримінується виявляв ознаки Декомпенсації (не психотичного рівня) органічного розладу особистості збудливого кола (F 07.8 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду) на тлі легкої когнітивної недостатності (F 06.7 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), що не дозволяло йому в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на даний час виявляє ознаки Органічного розладу особистості збудливого кола (F 07.8 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду) на тлі легкої когнітивної недостатності (F 06.7 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), що не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. За рішенням суду до ОСОБА_7 може бути застосований примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку (яка в залежності від вироку суду може надаватися в місцях позбавлення волі або по місцю помешкання ОСОБА_7 ). Підозрюваний ОСОБА_7 не виявляє ознак психічних чи поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю або наркотичних засобів.

Зазначені висновки експертиз суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні містять в собі докладні описи проведених досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на поставлені запитання, які ґрунтуються на відомостях, які сприймалися безпосередньо та які стали відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження, тобто в повній мірі відповідають вимогам КПК України.

Встановлені судом на підставі, серед іншого, висновку судово-медичного експерта обставини свідчать, що за об`єктивними даними тяжкі тілесні ушкодження, заподіяні потерпілому, є саме прямим наслідком протиправного впливу з боку ОСОБА_7 , отже має місце прямий необхідний причинний зв`язок.

Ознаки суб`єктивної сторони й особливості психічного ставлення ОСОБА_7 встановлюються судом з урахуванням особливостей вчиненого діяння та об`єктивно-предметних умов його вчинення, за встановленими фактичними обставинами вчиненого кримінального правопорушення, на підставі доказів, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

При встановленні вини, суд виходить з аналізу всіх зібраних у справі доказів і сукупності всіх обставин вчиненого діяння, та враховує характер і спосіб його вчинення, інтенсивність і спрямованість протиправного впливу, кількість і локалізацію на тілі потерпілого тілесних ушкоджень, причини припинення протиправних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Суд враховує, що ОСОБА_7 вчинив цілеспрямовані дії за власною волею, усвідомлював зміст і характер вчинених дій, оскільки для нанесення удару використав ніж, розраховуючи на особливо вразливу дію вказаного знаряддя, бажав завдати удари з такою силою і в життєво важливу ділянку, а саме ділянку живота, ураження якої призвело до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, після нанесення тілесних ушкоджень відразу залишив місце злочину, не намагаючись надати допомогу потерпілому.

Вказані обставини, на переконання суду, є безперечним підтвердженням наявності у ОСОБА_7 умислу на заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження.

Встановлені судом обставини не містять відомостей про те, що ОСОБА_7 не усвідомлював розвитку причинного зв`язку між його діянням, у виді нанесення ударів ножем в ділянку живота, і заподіяними тяжкими тілесними ушкодженнями.

Дослідивши усі надані стороною обвинувачення докази, надавши кожному з них належну оцінку в аспекті ст. 94 КПК України на предмет належності, допустимості, достовірності та їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

4. Мотиви призначення покарання

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжких.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Також при призначенні покарання суд враховує дані про особу винного, а саме те, що у нього відсутні соціальні зв`язки, з дитинства проживав у дитячих будинках різного типу, неодружений, дітей немає, перебуває на обліку як бездомна особа, раніше неодноразово судимий, а також бере до уваги, що обвинувачений усвідомив протиправність своєї злочинної поведінки, виявив готовність нести покарання за вчинене, вказав, що зробив для себе позитивні висновки, має намір виправитись і не вчиняти нових кримінальних правопорушень.

З досудової доповіді відносно ОСОБА_7 вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не можливе та становить високу небезпеку для суспільства.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного, позитивну характеристику за місцем тимчасового проживання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, а також тяжку життєву ситуацію, в якій перебував обвинувачений впродовж значного проміжку часу, відношення до вчиненого, суд прийшов до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити із застосуванням вимог ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі.

На думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, при призначенні покарання відповідно до положень, передбачених ч. 2 ст. 20 КК України, суд враховує висновок судово-психіатричної експертизи №267/24 від 02.01.2025, з якого вбачається, що обвинувачений не в повній мірі (обмежено) міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

У свою чергу зазначені заходи, перелік яких визначений ст. 94 КК України, відповідно до вимог ст. 93 КК України можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності, обмеженої осудності або вчинили злочини в стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Згідно з вимогами ст. ст. 20, 94 КК України суд, отримавши на розгляд кримінальне провадження з обвинувальним актом та визнавши під час судового розгляду, що злочин учинено обмежено осудною особою, тобто особою яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними у зв`язку з чим потребує застосування примусових заходів медичного характеру, постановляє обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховує його психічний стан (визнання особи обмежено осудною) з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання, яка надається при засудженні особи до позбавлення волі медичною службою кримінально-виконавчих установ.

На підставі вимог ст. ст. 20, 93, 94 КК України, враховуючи обмежену осудність ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про необхідність застосування до обвинуваченого примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.

По справі процесуальні витрати відсутні.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

У цьому кримінальному провадженні арешти накладалися згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28.08.2024 на футболку, вилучену 26.08.2024 в ході огляду місця події, який проводився у приміщенні КП «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради за адресою: м.Рівне, вул.Київська, 78-г та згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 29.08.2024 намобільний телефон чорного кольору марки «LG», мобільний телефон світло-сірого кольору марки «Sony Erricsson 1.3 Mega Pixels», шорти з маркуванням «Nike», футболку та портфель з маркуванням «HD», вилучені 26.08.2024 в ході огляду місця події, який проводивсяна ділянці місцевості, що знаходиться неподалік від приміщення Рівненської обласної ради за адресою: м. Рівне, вул. Майдан Просвіти, 1.

Оскільки зазначені арешти на майно накладалися з метою забезпечення збереження речових доказів, враховуючи ухвалення судом вироку, потреби у використанні як доказу вказаних речей немає, отже арешти належить скасувати.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду.

Враховуючи положення ст. 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, суд вирішує долю речових доказів наступним чином:

- футболку, вилучену 26.08.2024 в ході огляду місця події, який проводився у приміщенні КП «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради за адресою: м.Рівне, вул. Київська, 78-г, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, - повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон чорного кольору марки «LG», мобільний телефон світло-сірого кольору марки «Sony Erricsson 1.3 Mega Pixels», шорти з маркуванням «Nike», футболку та портфель з маркуванням «HD», вилучені 26.08.2024 в ході огляду місця події, який проводивсяна ділянці місцевості, що знаходиться неподалік від приміщення Рівненської обласної ради за адресою: м. Рівне, вул. Майдан Просвіти, 1, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, - повернути ОСОБА_7 ;

- два дерев`яні стрижні-аплікатори із зразками букального епітелію ОСОБА_7 , паперовий конверт, в якому знаходяться зрізи нігтів із піднігтьовим вмістом з правої руки ОСОБА_7 , паперовий конверт, в якому знаходяться зрізи нігтів із піднігтьовим вмістом з лівої руки ОСОБА_7 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, - знищити;

- оптичний диск «Verbatim», на якому міститься аудіозапис викликів швидкої допомоги 26.08.2024 по вул. Жоліо Кюрі, 17, в м.Рівне - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 22.01.2025 ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 22.03.2025 включно.

Оскільки обвинуваченому призначається покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, то суд з метою запобігання ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду, вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 26.08.2024 до набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 11 травня 2025 року включно.

Скасувати арешти накладені:

- ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28.08.2024 на футболку, вилучену 26.08.2024 в ході огляду місця події, який проводився у приміщенні КП «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 78-г;

- ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 29.08.2024 на мобільний телефон чорного кольору марки «LG», мобільний телефон світло-сірого кольору марки «Sony Erricsson 1.3 Mega Pixels», шорти з маркуванням «Nike», футболку та портфель з маркуванням «HD», вилучені 26.08.2024 в ході огляду місця події, який проводивсяна ділянці місцевості, що знаходиться неподалік від приміщення Рівненської обласної ради за адресою: м. Рівне, вул. Майдан Просвіти, 1.

Після набрання вироком законної сили, речові докази:

- футболку, вилучену 26.08.2024 в ході огляду місця події, який проводився у приміщенні КП «Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка» Рівненської обласної ради за адресою: м.Рівне, вул. Київська, 78-г, яка зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, - повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

- мобільний телефон чорного кольору марки «LG», мобільний телефон світло-сірого кольору марки «Sony Erricsson 1.3 Mega Pixels», шорти з маркуванням «Nike», футболку та портфель з маркуванням «HD», вилучені 26.08.2024 в ході огляду місця події, який проводивсяна ділянці місцевості, що знаходиться неподалік від приміщення Рівненської обласної ради за адресою: м. Рівне, вул. Майдан Просвіти, 1, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, - повернути ОСОБА_7 ;

- 2 (два) дерев`яні стрижні-аплікатори із зразками букального епітелію ОСОБА_7 , паперовий конверт, в якому знаходяться зрізи нігтів із піднігтьовим вмістом з правої руки ОСОБА_7 , паперовий конверт, в якому знаходяться зрізи нігтів із піднігтьовим вмістом з лівої руки ОСОБА_7 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, - знищити;

- оптичний диск «Verbatim», на якому міститься аудіозапис викликів швидкої допомоги 26.08.2024 по вул. Жоліо Кюрі, 17, в м.Рівне - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1