Справа № 162/83/25
Провадження № 1-кп/162/65/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18.01.2025 року за №0000039 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працевлаштованого, неодруженого, несудимого, водія ФОП ОСОБА_6 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 Кримінального кодексу України (далі КК України)

ВСТАНОВИВ:

17.01.2025 о 08 год 00 хв поліцейські сектору реагування патрульної поліції ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області сержант поліції ОСОБА_7 та старший капрал поліції ОСОБА_8 , будучи службовими особами, перебуваючи у форменому одязі зі знаками розрізнення, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, відповідно до розстановки нарядів ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, затвердженої начальником ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області з 08 год 00 хв 17.01.2025 до 08 год 00 хв 18.01.2025, заступили на чергування у складі наряду «ЛАН 11» на патрульному автомобілі марки «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_1 з логотипами та символікою Національної поліції. У ході здійснення патрулювання, виконуючи свої службові обов`язки по відпрацюванню порушень водіями Правил дорожнього руху України по визначеному маршруту, близько 22 год 30 хв 17.01.2025 вказані працівники поліції на автодорозі Р-14 у с. Седлище Камінь-Каширського району Волинської області зупинили автомобіль марки «Toyota Avensis», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У подальшому вказані поліцейські під час перевірки особи ОСОБА_4 за допомогою службового планшетного пристрою та автоматизованої бази Національної поліції України «ІКС ІПНП» встановлено, що ОСОБА_4 розшукується ІНФОРМАЦІЯ_2 як особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.210, 210-1 КУпАП (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію). У зв`язку з вищевикладеним поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на виконання своїх повноважень, передбачених ч.5 ст.24 ЗУ «Про Національну поліцію» цього ж дня о 22 год 42 хв на підставі ст.259 КУпАП службовим автомобілем здійснили доставлення ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання його посадовими особами стосовно правопорушника адміністративних матеріалів. Однак ОСОБА_4 у період часу з 22 год 31 хв до 23 год 26 хв, знаходячись у салоні службового автомобіля поліцейських, з метою уникнення адміністративної відповідальності, умисно, керуючись злочинним умислом, висловив поліцейським пропозицію надання неправомірної вигоди і на виконання свого злочинного умислу о 23 год 27 хв, перебуваючи поблизу приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_2 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди за ч.1 ст.369 КК України, з метою уникнення доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 та ухилення від адміністративної відповідальності надав поліцейському СРПП ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області капралу поліції ОСОБА_8 , який відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є службовою особою правоохоронного органу у зв`язку з постійним виконанням функцій представника влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями та використовує надану йому владу та службове становище, неправомірну вигоду у розмірі 3000 гривень (шість грошових купюр національної валюти України номіналом по 500 гривень), помістивши вказані грошові кошти між бронежилет та куртку правоохоронця.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 369 КК України, а саме пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, визнав повністю, повідомив суду про обставини та мотиви, вчиненого ним кримінального правопорушення. Підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, та вказав, що 17 січня 2025 року під час руху транспортним засобом у с. Седлище був зупиненим працівниками поліції, які, з`ясувавши, що він перебуває у розшуку у зв`язку із ухиленням від мобілізації, хотіли доставити його до ТЦК та СП. З метою уникнення такого розвитку подій, він запропонував поліцейським хабар у розмірі 3000 гривень купюрами номіналом по 500 гривень. Поліцейські попередили його про кримінальну відповідальність за такі дії, однак він наполіг. При цьому обвинувачений вказав, що усвідомив протиправність своїх дій, розкаюється у вчиненому та просив суворо не карати.

Суд, з`ясувавши, що фактичні обставини справи, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, обвинуваченим ОСОБА_4 не оспорюються, беручи до уваги думку прокурора, який не заперечив проти проведення скороченого судового розгляду, дійшов висновку про недоцільність за таких обставин дослідження доказів відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України і судовий розгляд обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.

Разом з тим, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у тому числі, щодо позбавлення права оскарження обставин в апеляційному порядку, суд перевірив, що учасники судового провадження та обвинувачений ОСОБА_4 , зокрема, правильно розуміють їх зміст. Крім того, враховуючи, що вищевикладені показання обвинуваченого ОСОБА_4 є чіткими та послідовними, у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції, яка ствердно висловлена обвинуваченим.

За таких обставин, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, і кваліфікує його дії як пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При призначенні покарання, суд враховує, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , згідно зі ст.12 КК України, є нетяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, спосіб вчинення, мету та мотиви вказаного діяння, а також обставину, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Разом з тим, суд бере до уваги повне визнання вини обвинуваченим, характеризуючі дані вказаної особи, зокрема, ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, скарги щодо неправомірної поведінки обвинуваченого до селищної ради не надходили, документальні дані про звернення за психіатричною та наркологічною допомогою відсутні.

На підставі вказаного, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі 1300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначення такого покарання, на думку суду, буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого злочину, відповідатиме його меті і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, скасувавши накладений на них арешт.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 50, 65-67 КК України, ст. 349, 373, 374, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 22100 (двадцять дві тисячі сто) гривень.

Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22.01.2025 року скасувати.

Речові докази, а саме дві бодикамери поліцейських чорного кольору із серійними номерами 11 та 32, які знаходяться в кімнаті речових доказів Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, - повернути за належністю.

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України, ч. 9 ст. 100 КПК України застосувати спеціальну конфіскацію шести грошових купюр Національного банку України номіналом по 500 (п`ятсот) гривень з серійними номерами: АИ9751636, ВС41425049, ЄА6155313, ВД2292142, АЖ1529432, ЦБ5797363, які передані на відповідальне зберігання до державного сховища дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння уповноваженого банку Північно-Західне РУ «Приватбанк», та конфіскувати в дохід держави.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з дня отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_9