Справа № 755/5640/23 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1670/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі ВКЗ з ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор») - ОСОБА_7

захисника (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000323 від 02 червня 2022 року за апеляційною скаргою прокурора відділу Київської міської прокуратури на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України визнаного таким, що не має судимості,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання після набрання законної сили;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, суд визнав доведеним, що у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, ОСОБА_7 незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи кристалічну речовину білого кольору загальною масою 9,78 г, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), та розпочав незаконно її зберігати з метою незаконного збуту за адресою: АДРЕСА_3 , яку орендував, відповідно до договору оренди житлового приміщення від 23.04.2022 для власного вживання без мети подальшого збуту.

30 липня 2022 року у період часу з 00.20 год. по 02.25 год., у ході проведення обстеження публічно недоступного місця - квартири АДРЕСА_4 , працівниками поліції виявлено паперовий пакет, в якому містився розрізаний поліетиленовий пакет з кристалоподібною речовиною світлого кольору, всередині якого знаходився поліетиленовий пакет, обклеєний клейкою стрічкою жовтого кольору з кристалоподібною речовиною світлого кольору всередині, яку ОСОБА_7 незаконно зберігав у приміщенні вищевказаної квартири.

Під час проведення вищевказаної негласної слідчої (розшукової) дії - обстеження публічно недоступного місця, а саме - квартири АДРЕСА_4 , з метою встановлення наявності в речовинах вмісту наркотичних засобів, незаконне зберігання яких здійснював ОСОБА_7 , працівниками поліції негласно отримано зразки, необхідні для порівняльного дослідження, а саме - кристалоподібні речовини масою 3,46 г та 6,32 г, загальна маса становить 9,78 г.

Згідно з висновком експерта, надані на дослідження речовини містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), маса якого в речовинах становить 2,56 г та 4,61 г., а загальна маса становить 7,17 г., що належить до великого розміру, яку ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети подальшого збуту.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням день, але не пізніше 08.03.2023 р., у невстановлені досудовим розслідуванням час, місце та спосіб, за невстановлених обставин у невстановленої досудовим розслідуванням особи ОСОБА_7 придбав без передбаченого законом дозволу один гладкоствольний пістолет для стрільби кулевими пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., який виготовлений шляхом переробки саморобним способом стартового пістолета «SUR-2608» калібру 9 мм P.A., та зберігав його без передбаченого законом дозволу у приміщенні квартири АДРЕСА_5 , а саме до того часу, коли 08.03.2023 року під час проведення обшуку за вказаною адресою його було вилучено працівниками поліції.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, тоді як органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування мотивів прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що в ході судового розгляду доведено факт вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. Разом з цим, суд вказав, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом не було доведено незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів в великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, а тому вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України і вважав доведеним вчинення ним незаконного придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів в великих розмірах.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та правильності кваліфікації його дій за цією статтею, вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказав про те, що суд безпідставно перекваліфікував дії обвинуваченого у зв`язку з недоведеністю, на його думку, мети збуту за попередньою змовою у великих розмірах, оскільки суд належним чином не врахував загальну масу придбаного обвинуваченим наркотичного засобу - 7,17 гр., що є великих розміром та загальну вагу виявленого працівниками поліції у ході проведення обстеження квартири паперового пакету, в якому містився розрізаний поліетиленовий пакет з кристалоподібною речовиною світлого кольору, яка становить 511 гр., що є об`єктивно завеликим для власного вживання та доводить наявність умислу та мети збуту. Зазначив, що помилковими є висновки суду про відсутність інформації про факти збуту, оскільки збут є однією з альтернативних форм об`єктивної сторони ч. 2 ст. 307 КК України, тоді як зберігання, придбання наркотичних речовин з метою збуту є самостійними формами, які утворюють ч. 2 ст. 307 КК України, крім цього, з досліджених в судовому засіданні протоколів НСРД, які суд належно не оцінив, вбачається, що ОСОБА_7 вів в завуальованій формі телефонні розмови про збут наркотичних речовин. Вважає, що покази обвинуваченого про зберігання наркотичних речовин для власного вживання надані з метою уникнення відповідальності за більш тяжке кримінальне правопорушення та не узгоджуються з дослідженими доказами та встановленими обставинами. Також вказав, що незастосування ч. 2 ст. 307 КК України потягнуло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, оскільки обвинуваченого засуджено за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено менш суворе покарання, ніж те, яке інкримінувалось йому органом досудового розслідування. Крім цього, суд не врахував, що обвинувачений не навчається, не працює, не займається суспільно корисною працею, не має постійного джерела доходу, вчинив тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, який становить серйозну загрозу для життя та здоров`я людей. Відтак просив оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч. 2 ст. 307 КК України та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з п. 3, 4 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 2 ч. З ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою мають бути зазначені: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів та інші дані.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Як вбачається з оскаржуваного вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року, кваліфікуючидії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України, тобто за незаконне придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів в великих розмірах, суд першої інстанції встановивта визнав доведеним те, що у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, ОСОБА_7 незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи кристалічну речовину білого кольору загальною масою 9,78 г, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), та розпочав незаконно її зберігати з метою незаконного збуту за адресою: АДРЕСА_3 , яку орендував, відповідно до договору оренди житлового приміщення від 23.04.2022 для власного вживання без мети подальшого збуту.

Таким чином, визнаючи в оскаржуваному вироку відсутність у діях ОСОБА_7 мети збуту наркотичних засобів, суд першої інстанції натомість зазначив про те, що ОСОБА_7 незаконно придбав у невстановленої особи кристалічну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), та розпочав незаконно її зберігати з метою незаконного збуту за адресою: АДРЕСА_3 , яку орендував, чим допустив істотну суперечність у формулюванні обвинувачення, яке було визнано судом доведеним.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що порушення положень КПК України, які стосуються вимог до мотивувальної частини обвинувального вироку в частині формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, призвели до порушення права обвинуваченого на захист, яке гарантоване ст. 20 КПК України та п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На думку колегії суддів, ці порушення вимог КПК України перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому колегія суддів визнає їх істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, за наявності яких вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 не може визнаватись законним та обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню.

Оскільки допущене судом першої інстанції істотне порушення вимог КПК України та є таким, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості прийняти своє рішення у справі, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, оскільки формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним відноситься до компетенції суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді необхідно усунути зазначені порушення, перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, та в залежності від встановленого постановити законне і обґрунтоване рішення з дотриманням усіх вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4