В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2025 р.

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі дистанційного судового провадження, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001225 від 06 квітня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Уголька Тячівського р-ну, Закарпатської обл., українця, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2009 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05 листопада 2024 року вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області за частиною четвертою статті 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , на початку лютого 2024 року, тобто, під час дії воєнного стану на території України, за усної домовленості з потерпілим ОСОБА_5 здійснював ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_2 . Для належного виконання ремонтних робіт потерпілий залишив в квартирі свій власний інструмент, а саме: перфаратор Бочковий Bosch GBH 3-28 DRE PROFESSIONAL с/н 131000576, вартістю 10 102 гривні 40 копійок, перфаратор Бочковий Bosch GBN 3-28 DRE PROFESSIONAL с/н 030000061, вартістю 10 102 гривні 40 копійок, кутову шліф машину MAKITA ga5030 125mm 1100w с/н 2578789r, вартістю 1 974 гривні, кутову шліф машину DE WALT dwe4151-qs с/н n425759, вартістю 2 044 гривні, та біметалевий радіатор TERMA UNIVERSAL B 500/80, в кількості 20 штук, загальною вартістю 6 846 гривень.

В подальшому, в період з 03 березня по 05 квітня 2024 року, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння вказаного інструменту та біметалевих радіаторів в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння чужого майна, використовуючи ключ до вищевказаної квартири, наданий йому власником для виконання ремонтних робіт, діючи умисно, повторно, маючи вільний доступ до інструменту, та переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_3 став почергово виносити інструмент та біметалевий радіатор з приміщення вищевказаної квартири.

Після цього, ОСОБА_3 викрадений інструмент заклав в якості застави в ПТ «Ломбард Парус», а біметалевий радіатор продав невстановленим досудовим розслідуванням особам, та вирученими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 31 068 гривень 80 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказане кримінальне правопорушення, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Пояснив суду, що в період з 03 березня по 05 квітня 2024 року, під час ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_2 , він, скориставшись наданими власником ключами від квартири, викрав робочі інструменти потерпілого та біметалевий радіатор. В подальшому викрадений інструмент він заклав в ломбард, а біметалевий радіатор продав не знайомій особі біля метро. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється.

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та його дії вірно кваліфіковані за частиною четвертою статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Водночас, суд враховує, що у справі «Ізмайлов проти Росії» (пункт 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до статей 65-67 КК України та пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи розмір покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується з посередньої сторони, стан здоров`я, спосіб життя (раніше судимий за умисний злочин проти власності, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме класифікацію за статтею 12 КК України, яка визначається не тільки положеннями статтями 12 КК України, виходячи з формального критерію та виду і розміру покарання, а і фактичними обставинами, при яких було вчинено кримінальне правопорушення; відношення обвинуваченого до вчиненого; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та призначити йому покарання в межах санкції частини четвертої статті 185 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог статті 75 КК України, або ж застосування статті 69 КК України, чи норм статті 69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог частини другої статті 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 було засуджено вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05 листопада 2024 року за частиною четвертою статті 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до частини четвертої статті 70 КК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Враховуючи те, що дане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_3 до ухвалення відносно нього вироку Канівським міськрайонним судом Черкаської області від 05 листопада 2024 року, суд вважає за необхідне остаточно призначити йому покарання за правилами частини четвертої статті 70 КК України шляхом часткового складання покарань.

На підставі частини п`ятої статті 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення - з 28 вересня 2024 року, відповідно до вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05 листопада 2024 року.

В ході досудового розслідування та у суді потерпілим цивільний позов заявлено не було.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають: 640 гривень за проведення судово-товарознавчих експертиз у кримінальному провадженні № 0001225 (висновки експерта № 2276/24 від 30 квітня 2024 року та № 5316/24 від 26 листопада 2024 року).

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 100, 124, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі.

На підставі частини четвертої статті 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05 листопада 2024 року, та даним вироком, у виді 5 (п?яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши на підставі частини п`ятої статті 72 КК України, в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення - з 28 вересня 2024 року, відповідно до вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05 листопада 2024 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Матеріали кримінального провадження № 0001225 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою № 755/22038/24.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Речові докази: лазерний диск MyMEDIA, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0001225 - зберігати при матеріалах кримінального провадження; перфаратор бочковий марки «Bosch» GBN 3-28 Professional с/н , перфаратор бочковий марки «Bosch» GBN 3-28 Professional с/н 030000061, кутову шліф машину марки «Makita» ga5030 125 mm 1100w, с/н 257889 г, кутову шліф машину марки DE Walt dwe4151-qs, с/н, які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, потерпілому та направити для вручення обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1