Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/5688/21
Провадження № 1-кп/644/8/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові обвинувальні акти по кримінальним провадженням №0001661 і №0000056, які об`єднані в одне провадження, у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, обвинуваченого за ч. 3 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду клопотанні прокурор просить суд продовжити строком на 60 днів запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, не перестали існувати. Ризик переховування від суду обґрунтовується відомостями про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не має міцних соціальних зав`язків і офіційних джерел доходу. Перебуваючи на свободі ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілих, свідків, які під час досудового розслідування і попередніх судових розглядів дали показання з приводу вчинення ОСОБА_7 злочинів і останньому відомі їх анкетні дані, місце роботи та місце мешкання. Це свідчить про те, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_7 може впливати на свідків, потерпілих, які можуть змінити свої покази під час судового розгляду. ОСОБА_7 має непогашені судимості за вчинення тяжких та особливо тяжкого злочинів. Обвинувальний акт за ч.1 ст.345, ч.4 ст.296 КК України на теперішній час перебуває на розгляді Київського райсуду м.Полтави.

Обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що прокурор не підтвердив зазначені ним ризики, не надав доказів на їх підтвердження. Покладається на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_6 проти клопотання прокурора заперечує. Вважає недоведеними зазначені прокурором ризики. Ці ризики не підтверджені доказами. Тяжкість можливого покарання не є підставою для запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає достатнім для ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.03.2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Обраний запобіжний захід неодноразово продовжувався. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.12.2024 року ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.02.2025 року включно.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд дійшов висновку про те, що зі спливом часу ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися. Дослідження в судовому засіданні доказів по кримінальному провадженню не закінчено.

Судом на даний час не допитані потерпілі та свідки, щодо встановлення місцезнаходження яких судом вживались належні заходи. Судом надавалось доручення органу досудового розслідування встановити місце знаходження потерпілих та свідків, судом була витребувана інформація щодо внутрішньо переміщених осіб із числа свідків та потерпілих, щодо перетину кордону України свідками та потерпілими. Неявка потерпілих та свідків унеможливила закінчення розгляду справи до закінчення раніше визначеного строку тримання ОСОБА_7 під вартою

Суд висновує, що усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може загрожувати ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення можливого відбування покарання. Тяжкість покарання, яке може загрожувати ОСОБА_7 , може викликати його втечу. Ризик втечі оцінюється судом у контексті чинників, пов`язаних з особою обвинуваченого. Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб здійснити незаконний вплив на потерпілих та свідків з метою дачі ними показань, які б влаштовували обвинуваченого. При цьому, заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що перебуваючи на свободі ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілих, свідків, які під час досудового розслідування і попередніх судових розглядів дали показання з приводу вчинення ОСОБА_7 діянь і останньому відомі їх анкетні дані. Ті обставини, що потерпілі і деякі свідки не з`являються в судові засідання, що судом надавалось доручення органу досудового розслідування встановити місце знаходження потерпілих та свідків, що судом була витребувана інформація щодо внутрішньо переміщених осіб, щодо перетину кордону України свідками та потерпілими, не свідчить про відсутність зазначеного ризику, оскільки ОСОБА_7 може здійснити незаконний вплив на потерпілих і свідків після встановлення їх місцезнаходження.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_7 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_7 раніше засуджувався за вчинення тяжких та особливо тяжкого злочинів, обвинувальний акт за ч.1 ст.345, ч.4 ст.296 КК України на теперішній час перебуває на розгляді Київського райсуду м.Полтави, розгляд справи призначено на 03.04.2025 року. Суд бере до уваги, що відповідно до обвинувальних актів ОСОБА_7 обвинувачується в скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочинів. Згідно обвинувальних актів ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, дітей на утриманні не має, має непогашені судимості за вчинення умисних тяжких і особливо тяжкого злочинів.

Таким чином, ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків і офіційних джерел доходу, отже є ризик того, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, з метою запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих і свідків в кримінальних провадженнях, які розглядаються судом, суд вважає, що є наявними підстави для запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому суд продовжує щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Зважаючи на введення воєнного стану, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти існуючим ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що є наявними підстави для запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою, а тому відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, в тому числі домашній арешт, про що зазначає захисник. Більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт, не забезпечать належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , не зможуть запобігти зазначеним вище ризикам, а тому суд продовжує щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому, суд бере до уваги, що запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою порівняно з більш м`якими запобіжними заходами в умовах воєнного стану є єдиним дійсно дієвим й обґрунтованим запобіжним заходом для виконання завдань кримінального провадження. Без тримання ОСОБА_7 під вартою неможливо буде забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, запобігти його спробам переховуватися від суду, іншій неналежній процесуальній поведінці, що перешкоджатиме здійсненню кримінального провадження або й зовсім унеможливить його й створюватиме у зв`язку із цим загрози низці публічних інтересів.

Беручи до уваги викладене, суд клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольняє.

Виходячи з принципу правової визначеності суд вважає необхідним з урахуванням часу, потрібного для судового розгляду кримінальних проваджень в розумні строки, продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою до 05 квітня 2025року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331, 369 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

ОСОБА_7 продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до05 квітня 2025року включно.

Копію ухвали направити для виконання до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали суду складено 06.02.2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2