УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/15159/24

Провадження № 1-кс/712/6532/24

20.12.2024 м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси клопотання слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001369 від 25.11.2024 стосовно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зміївка Бериславського району Херсонської області, українця, громадянина України, студента 2 курсу Черкаського інституту пожежної безпеки ім. Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001369 від 25.11.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до клопотання ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якого заборонено «PVP», діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений слідством час та спосіб придбав за допомогою мобільного додатку «Telegram», а саме через телеграм-канал «Stepanovuch_1512 Черкаси», у невстановленої особи 10 поліетиленових пакетиків, з психотропною речовиною та з моменту придбання частину приховав у формі «закладок» та частину зберігав при собі до 12 год 50 хв 25.11.2024, з метою подальшого збуту для особистого матеріального збагачення.

У подальшому, 25.11.2024 близько 12 год 50 хв ОСОБА_4 , маючи при собі вказану вище кристалічну речовину, перебував неподалік багатоповерхового житлового будинку № 32 по вул. Академіка Корольова в м. Черкаси, де був помічений працівниками поліції, які виконували службові обов`язки із забезпечення громадського порядку на території м. Черкаси, після чого в ході застосування до останнього превентивних заходів було встановлено, що останній зберігає при собі заборонені в обігу речовини.

Так, 25.11.2024 у період часу з 16 год 12 хв до 16 год 48 хв у ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 298-2 КПК України останній добровільно видав працівникам поліції із кишені нагрудної сумки, котра була одягнута на ньому, дістав пачку із під ліків, у середині якої знаходилися 4 згортки обгорнутих у клейку ізоляційну стрічку, в яких знаходились 4 поліетиленові пакетики із кристалічною речовиною, яка відповідно до висновку експерта містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, загальною масою 1.404 г.

Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконний збут раніше придбаної ним особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якого заборонено «PVP», таємно збув шляхом приховування у формі «закладок» у 6-ти таємно прихованих місцях на території м. Черкаси, які сфотографував та зафіксував за координатами в мобільному телефоні марки «iPhone XS» IMEI: НОМЕР_1 у мобільному додатку «Галерея».

Загальна маса PVP, становить 3,684 г, що відповідно до таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затверджених Комітетом з контролю за наркотиками при МОЗ України, є великим розміром особливо небезпечної психотропної речовини.

Клопотання мотивовано наступним: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбаченого покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна; наявні ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити досягнення мети їх застосування та запобігти ризикам.

Позиція учасників у судовому засіданні

Прокурор вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити. Захисник та підозрюваний просили розглянути питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Мотиви та оцінка слідчого судді

Підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

У ч. 3 ст. 176 КПК України встановлено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому, ч. 3 ст. 183 КПК України визначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, у розмірі достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 вказаної статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 вказаної статті.

Згідно із положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З аналізу зазначених вище норм законодавства можна підсумувати, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчому судді необхідно перевірити: (1) чи набула особа статусу підозрюваного; (2) чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні такою особою кримінального правопорушення; (3) чи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України; (4) чи наявні інші обставини, які враховуються при застосуванні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України; (5) чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження; (6) який розмір застави необхідно визначити як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід та які обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідно покласти на підозрювану, у випадку внесення застави.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Набуття статусу підозрюваного

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваної має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Ч. 1 ст. 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, складено та вручено останньому 20.12.2024.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 набув статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Щодо обґрунтованості підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом із тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Так, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Згідно із доводами, наведеними у клопотанні, та документами, наданими на їх підтвердження, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема:рапортом працівника Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області від 25.11.2024; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_4 від 25.11.2024; висновками ексапертів, протоколами огляду від 25.11.2024; показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими матеріалами.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також установлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Наявність ризиків та їх обґрунтованість

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому не вимагається доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак потребує доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчим заявлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, у зв`язку з цим є обґрунтовані підстави вважати, що він, усвідомлюючи ймовірність такого покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зазначене вказує на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суттєво збільшує зазначений ризик і той факт, що його батьки проживають поза межами Черкаської області.

Тому слідчий суддя вважає, що наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначені дії.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується слідчим тим, що відповідно до матеріалів кримінального провадження підозрюваний тривалий час займається незаконним збутом наркотичних засобів, що говорить про системність вчинення кримінальних правопорушень пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів.

Водночас слідчий суддя не погоджується із доводами сторони обвинувачення про існування цього ризику, оскільки він не доведений ані слідчим у клопотанні, ані прокурором під час судового розгляду.

Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: підозрюваний є студентом 2 курсу Черкаського інституту пожежної безпеки ім. Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України; вік підозрюваного (19 років), відсутність відомостей про незадовільний стан здоров`я; наявність постійного місця проживання; підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; після затримання за підозрою у вчиненні злочину активно сприяв у встановленні невідомих органу досудового розслідування обставин.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу

Отже, встановлені під час розгляду клопотання обставини в своїй сукупності дають підстави стверджувати про те, що застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості кримінального провадження.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою ст. 176 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 193 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Розглядаючи зазначене питання, слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ, яким, зокрема в рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14.10.2010, зазначено, що ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Отже, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто суд повинен розглядати питання чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

При вирішенні питання щодо можливості застосування до підозрюваного запобіжного не пов`язаного із триманням під вартою слідчий суддя бере до уваги молодий вік підозрюваного; відсутність судимостей; наявність постійного місця проживання та навчання; його поведінку на стадії досудового розслідування, спрямовану на сприянні у встановленні обставин кримінального правопорушення; відсутність на час розгляду клопотання відомостей щодо спроб впливу з боку підозрюваного на хід досудового розслідування та негативних характеристик.

У зв`язку з цим на переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описаний у цій ухвалі ризики свідчить про те, що до підозрюваного можливо застосувати менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією і це не має негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування.

За встановлених слідчим суддею обставин у даному випадку необхідним є застосування до підозрюваного домашнього арешту з покладанням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку слідчого судді такий запобіжний захід з можливість наданою відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівникам органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, з`являтися в житло цієї особи, вимагати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, є достатніми стримуючими факторами від реалізації встановленого ризику і не створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню та не завадить виконанню завдань кримінального провадження на цьому етапі.

Висновки за результатами розгляду клопотання

З урахуванням установлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім інкримінованого злочину, про достатні підстави вважати, що існує ризик вчинення ним дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу.

Водночас у зв`язку з недоведеністю прокурором, що більш м`який ніж тримання під вартою запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 315, 331, 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 місяці, тобто до 20.02.2025 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду, прокурора чи слідчого за кожною вимогою;

2) не відлучатись із населеного пункту, де знаходиться його місце проживання, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання, навчання або роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до уповноважених органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

У визначений слідчим суддею час, в період воєнного стану на території України, дозволити підозрюваному ОСОБА_4 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 20 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатися з місця проживання з метою перебування в укритті.

Роз`яснити підозрюваному положення ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення та направляється для виконання Черкаському районному управлінню поліції ГУНП в Черкаській області, а також прокурору Черкаської окружної прокуратури для контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 09 год 00 хв 23.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1