УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2025 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД ВП №1 Херсонського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області ОСОБА_4 від 07.12.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000265 від 22.08.2024

встановила:

ОСОБА_3 звернувся із скаргою на постанову старшого дізнавача СД ВП №1 Херсонського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області ОСОБА_4 від 07.12.2024 про закриття кримінального провадження № 0000265 від 22.08.2024.

На обґрунтування незаконності оскаржуваної постанови послався на такі обставини.

Процитував ч.2 ст.9 КПК України, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання. Надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого (дізнавача) про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам , встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Не зважаючи на це, слідчим (дізнавачем) у даному кримінальному провадження не здійснені всі необхідні заходи для повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин, викладених у його заяві про вчинення кримінального провадження, оскільки під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування скаржником було встановлено, що слідчим не проведено жодної слідчої(процесуальної) дії, а лише відібрано пояснення у двох осіб.

Зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ст.110 КПК України, оскільки зводиться до загальних формулювань та не містить аналізу отриманих в ході досудового розслідування доказів, на підставі яких слідчий дійшов висновку про відсутність в описаних заявником складів злочинів, передбачених ст.ст. 189, 383, 129 КК України.

Копію оскаржуваної постанови скаржник отримав 24.12.2024.

У судовому засіданні скаржник підтримав скаргу, просив її задовольнити за підставами, викладеними у скарзі.

Дізнавач у судове засідання не з`явився, надав до суду матеріали кримінального провадження № 0000265 від 22.08.2024, постанова про закриття якого оскаржується.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України неявка дізнавача у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши доводи скарги, матеріали закритого кримінального провадження, слідчий суддя дійшла наступного.

За змістом ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи. Зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту прав та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто винив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Тільки за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а, по-друге, однаково-ретельне встановлення і перевірка обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки, як такі, що не залишають місця сумнівам.

Відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені на підставі ухвали слідчого судді, проте в ній не зазначені ознаки жодного суспільно-небезпечного діяння, які б підпадали під ознаки якогось кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Основним джерелом інформації про кримінальне правопорушення, обставини його вчинення, має бути заява про кримінальне правопорушення та допит потерпілого, оскільки під час досудового розслідування мають перевірятися ці факти, на їх підтвердження(існування) здобуватись докази.

Сама заява ОСОБА_3 , на підставі якої були внесені відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, фактично містить тільки перелік статей КК України ч.4 ст.189, ч.2 ст.383, ч.1 ст.129 КК України із викладенням їх змісту. Фактичною обставиною, зазначеною у заяві, було тільки те, що невідома жінка, у якої скаржник придбав парфуми, в подальшому в соцмережах звинуватила його у «якихось домаганнях», а потім подзвонив невідомий чоловік і почав погрожувати у фізичній розправі, звинувачуючи ОСОБА_3 в «якихось домаганнях до своєї племінниці», потім ще один невідомий чоловік, коли ОСОБА_3 о 21:00 годині (комендантська година у м. Херсоні) ішов по вулиці Кулика, повідомив йому, що «його просили передати, що якщо не хоче більше обвинувачень в сексуальних домаганнях та «заходів» до нього поліції, то повинен погодитись на пропозицію заплатити, але того чоловіка він більше не бачив».

Із вказаних обставин незрозуміло який же злочин було вчинено відносно ОСОБА_3 .

Повторення цих обставин містить і протокол допиту ОСОБА_3 , як потерпілого.

В ході досудового розслідування дізнавач встановив особу, яка телефонувала, ОСОБА_3 ОСОБА_5 , відібрав у нього пояснення, згідно яких ОСОБА_5 не заперечує телефонної розмови з ОСОБА_3 , пояснив причину дзвінка ОСОБА_3 заступився за племінницю, яка поскаржилась на сексуальні домагання ОСОБА_3 , при цьому надавши докази у вигляді скріншотів з переписки між племінницею та ОСОБА_3 , у телефонній розмові вимагав, щоб ОСОБА_3 вибачився перед племінницею, погроз не висловлював. Пояснив, що ОСОБА_3 у відповідь на його вимоги висловлювався нецензурною лайкою, у погрозливому тоні пропонував приїхати до нього, щоб розказати йому хто такий ОСОБА_3 , після чого кинув слухавку, і в подальшому слухавку не брав, а в подальшому дізнався, що ОСОБА_3 написав заяву про погрози йому фізичною розправою.

У постанові про закриття кримінального провадження дізнавач виклав пояснення ОСОБА_3 , пояснення ОСОБА_5 і виклав аналіз об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст.129 КК України. І хоч дізнавач не провів детальний аналіз показань ОСОБА_3 та пояснень ОСОБА_5 не співвставив їх, для того, щоб зробити висновок про відсутність складу кримінального правопорушення, проте виклад цих пояснень та аналіз ч.1 ст.129 КК України чітко вбачається, що не існували реальної погрози вбивством чи інших злочинів проти ОСОБА_3 , тобто відсутній склад будь-якого злочину і в подальшому немає необхідності в продовженні досудового розслідування та пошуку якихось доказів для встановлення якихось обставин, оскільки відповідно до ст.91 КПК України при досудовому розслідуванні мають збиратися докази на встановлення обставин кримінального правопорушення.

Про відсутність підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження та відновлення досудового розслідування свідчить і скарга ОСОБА_3 з огляду на те, що її зміст складають цитування норм КПК України, фрази загального характеру, при цьому без посилання на необхідність проведення дій на встановлення конкретних обставин, які дійсно мають значення для кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження, і відповідно скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.303, ст.376 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні скарги на постанову старшого дізнавача СД ВП №1 Херсонського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області ОСОБА_4 від 07.12.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000265 від 22.08.2024.

Ухвала може бути оскаржена у п`ятиденний строк шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1