г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/146/25
Номер провадження 1-кс/213/26/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника - ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30 грудня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000331 від 15 серпня 2024 року та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого СВ ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30 грудня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000331 від 15 серпня 2024 року та зобов`язання вчинити певні дії, в обґрунтування якої зазначив, що ним було подано заяву про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.366 КПК України та відомості за вказаною заявою були внесені в ЄРДР. 27 грудня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до відділення поліції №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про визнання потерпілим. 06 січня 2025 року слідчим ОСОБА_5 скаржнику була вручена постанова про відмову у визнанні потерпілим. Також зазначає, що в даному кримінальному провадженні його допитано не було. Просить скасувати постанову про відмову у визнанні його потерпілим від 06 січня 2025 року, визнати потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000331 від 15 серпня 2024 року.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав, зазначив, що під час видалення його з сесійної зали Новолатівської сільської ради в його адресу висловлювались образи, було вибито з рук та пошкоджено його телефон.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином та своєчасно

Дослідив скаргу, додані до неї документи та матеріали кримінального провадження №0000331 від 15 серпня 2024 року, зазначаю таке.

Статтею 55 Конституції України, кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим кодексом.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права, тому рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Так, встановлено, що в провадженні СВ ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000331 від 15 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст.366 КК України, за заявою ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення.

Постановою слідчого СВ ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30 грудня 2024 року ОСОБА_3 відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000331 від 15 серпня 2024 року. В обґрунтування прийнятої постанови слідчий посилається на ст. 55 КПК України, зазначає, що досудовим розслідуванням не встановлено завдання шкоди ОСОБА_3 .

Перевіряючи обґрунтованість прийнятої постанови приходжу до такого.

Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частина 5 зазначеної статті передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Очевидними обставинами можуть бути: відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням та заподіяною шкодою, а також неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально - правової характеристики кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження №0000331 від 15 серпня 2024 року розслідується за ч. 1 ст. 366 КК України .

Частина перша статті 366 КК України, передбачає відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 366 КК України, має формальний склад, тобто вважається закінченим з моменту вчинення службовою особою однієї із зазначених дій, незалежно від того, чи спричинили ці дії які-небудь наслідки і чи був використаний підроблений документ. Гіпотеза даної норми кримінального закону, тобто ч.1 ст.366 КК України, не передбачає похідних наслідків, тобто не має матеріального складу, а відтак не може бути підставою для відшкодування винним шкоди. Похідні наслідки - матеріальний склад даної норми закону має тільки частина 2 цієї ж статті.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 110 КПК України передбачено, що постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Зміст процесуального рішення слідчого у формі постанови в кожному випадку повинен відповідати вимогам ст. 110 КПК України.

Аналізуючи доводи скаржника, підстави звернення з вказаною скаргою, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваної постанови слідчого, останнім не було порушено положень ст. 110 КПК України, слідчим наведено мотиви відмови в визнанні потерпілим. Отже, висновки останнього є обґрунтованими.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись статтями 303 - 307, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30 грудня 2024 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000331 від 15 серпня 2024 року та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1