07.02.2025
Справа № 642/6526/24
Провадження №1-кп/642/183/25
ВИРОК

іменем України

07 лютого 2025 року

м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в залі судових засідань обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 28.07.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оргієв Республіка Молдова, громадянина України, українця, із вищою освітою, розлучений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , 2018 року народження, є особою з інвалідністю 3 групи по зору, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, раніше судимий: 24.02.2021 Голованівським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.309 до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, за ч.1 ст.317 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 05.10.2024 вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області за ч.1 ст. 125 за КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п?ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень, за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 23800 гривень, на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, остаточне покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі чотириста п?ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 24650,00 грн., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи протягом року засудженим за ч.1 ст. 309 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення - злочин за наступних обставин.

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 по мобілізації, перебуваючи на посаді оператора 6 розрахунку ППРК «Стугна-П» 3 відділення протитанкових ракетних комплексів 1 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 , 28.07.2024 о 10:00, перебуваючи неподалік від залізничного вокзалу «Харків-Пасажирський», за адресою: м.Харків, майдан Привокзальний, 1, побачив на землі полімерний пакет, всередині якого знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, та полімерний пакет, всередині якого були два полімерні згортки з психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін.

Впевнившись, що даними речовинами є наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, та психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, ОСОБА_4 , діючи умисно, реалізовуючи протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання для особистого вживання, без мети збуту, наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, та психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, поклав вищевказане у свій рюкзак, тим самим останній незаконно придбав дані речовини та почав незаконно їх зберігати.

Після чого, продовжуючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабіс, та психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, 28.07.2024 приблизно об 11 год. 20 хв. ОСОБА_4 зайшов у вестибюль станції «Вокзальна» КП «Харківський метрополітен», розташований за адресою: м. Харків, майдан Привокзальний, 2-М, де останнього було зупинено працівником поліції з метою проведення превентивних заходів відповідно до ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію» по виявленню осіб, які мають при собі зброю чи вибухові пристрої, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги та прекурсори.

28.07.2024 у період часу з 12 годин 29 хвилин до 12 години 52 хвилин під час огляду місця події, у кімнаті поліції на станції метро «Вокзальна» КП «Харківський метрополітен» за адресою м. Харків, майдан Привокзальний, 2-М, співробітниками ВП в метрополітені ГУНП в Харківській області було виявлено та вилучено прозорий полімерний пакет на фіксаторі, всередині якого знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, та полімерний пакет, всередині якого знаходились два полімерні згортки з психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін, які ОСОБА_4 зберігав при собі без мети збуту.

Згідно проведеної судової експертизи речовини, масою: 0,3952 г, 0,3563 г містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну (в перерахунку на масу речовини) становить: 0,1698 г, 0,1587 г. Речовина рослинного походження, масою: 15,5549 г, є особливо наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабіс. Маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить: 14,3105 г.

Згідно з Таблицею №II невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, обіг яких заборонено, затвердженою наказом МОЗ України від 01.08.2000 №188, в редакції наказу МОЗ України від 29.07.2010 №634: розмір психотропної речовини - амфетамін від 0,15 грам тягне за собою кримінальну відповідальність.

Згідно з Таблицею №1 невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженою наказом МОЗ України від 01.08.2000 №188, в редакції наказу МОЗ України від 29.07.2010 №634: розмір наркотичного засобу - канабіс від 0,5 грам тягне за собою кримінальну відповідальність.

Згідно з постановою КМУ від 24.05.2024 №653 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», внесено зміни до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 №770, згідно з якою канабіс віднесений до Таблиці ІІ, списку №1 «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено».

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що вчинив його при вищезазначених обставинах, не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті. Свої дії ОСОБА_4 піддав критичній оцінці та висловив жаль щодо скоєного, активно сприяв розкриттю злочину, щиро каявся.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Обвинувачений ОСОБА_4 вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію також висловив прокурор та захисник.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у повному обсязі та не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Окрім цього, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст визнаних фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини та наркотичного засобу без мети збуту, будучи протягом року засудженим за цією статею.

ІV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він неодноразово судимий, останній раз засуджений 05.10.2023 вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області за ч.1 ст. 125, ч.1 ст.309, 70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі чотириста п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 24 650 грн., штраф сплатив повністю, відповідно довідки ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області Голованівський районний сектор № 2 ОСОБА_4 03.02.2025 знято з обліку у зв`язку зі сплатою суми штрафу за вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 05.10.2023, згідно довідки характеристики «Центр надання адміністративних послуг» Голованівської селищної ради Кіровоградської області від 13.08.2024 № 121 ОСОБА_4 проживає одиноко, заяв чи скарг на нього не надходило, відповідно довідки КНП «Голованівська центральна районна лікарня» від 29.07.2024 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, згідно довідки КНП «Голованівська центральна районна лікарня» від 29.07.2024 не звертався за медичною допомогою до лікаря психіатра за останні п`ять років, є особою з інвалідністю 3 групи по зору, військовослужбовець, розлучений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , 2018 року народження, щиро розкаявся у вчиненому, що ґрунтується на критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, її осуді.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п. 1 ч.1 ст.66 КК України, є щире каяття.

Верховний Суд України у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставинами, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів та повторність.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано.

Прокурор у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.309 КК України - у вигляді 2 років позбавлення волі та застосувати до обвинуваченого ст. 75, 76 Кримінального кодексу України з призначенням іспитового строку на 2 роки.

Вимогами ч. 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Так, у постанові ВСУ від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначено, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи».

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

За таких обставин, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, який є військовослужбовцем, захищає Батьківщину під час воєнних дій з країною агресором, є особою з інвалідністю 3 групи по зору, має на утриманні малолітню дитину, позицію прокурора по справі, який просив суд призначити покарання з урахуванням ст.75 КК України, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.309 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Виходячи зі змісту ст. 75 КК України, її положення застосовуються лише в тому випадку, коли суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, має обґрунтовані підстави для висновку про можливість досягти мети заходу примусу без його відбування.

Інститут умовного звільнення не є імперативним і прийняття відповідного рішення належить до дискреційних повноважень суду, який їх реалізує у кожному конкретному випадку, беручи до уваги встановлені у справі факти, які свідчать про суспільну небезпечність діяння та характеризують засуджену особу.

Враховуючи щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обвинувачений під час судового розгляду визнав себе винним, позицію прокурора по справі, який просив звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Вирок Голованівського районного суду Кіровоградської області від 05.10.2023 обвинуваченим ОСОБА_4 виконано, штраф сплачено, про що суду надано відповідне підтвердження. Таким чином, у суду не має підстав для застосування ст.71 КК України.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню ОСОБА_4 не обирався запобіжний захід, і підстав для його обрання на даний час суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати за проведену експертизу матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/121-24/22158-НЗПРАП від 07.08.2024 у розмірі 3 786,40 грн.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч.4 ст.174 КПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 01.08.2024 року по справі №641/5141/24 (провадження №1-кс/641/1661/2024) накладено арешт на речові докази по справі. У зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на вищезазначене майно.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , наступні обовязки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №СЕ-19/121-24/22158-НЗПРАП від 07.08.2024 у розмірі 3 786,40 (три тисячі сімсот вісімдесят шість грн., 40 коп.) грн.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 01.08.2024 року по справі №641/5141/24 (провадження №1-кс/641/1661/2024) на прозорий полімерний пакет на фіксаторі, всередині якого знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору; прозорий полімерний пакет на фіксаторі, всередині якого знаходяться два полімерні згортки з порошкоподібною речовиною білого кольору, поміщені до сейф-пакету № WAR1246017 з особистими підписами усіх учасників процесу та пояснювальними написами, які були вилучені у військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 - після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази по справі, а саме: психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін, масою (в перерахунку на масу речовини) 0,1698 г., 0,1587 г.; наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, масою (в перерахунку на суху речовину) 14,3105 г., які зберігається в камері схову речових доказів УЛМТЗ ГУНП в Харківській області - після набрання вироком законної сили - знищити.

Матеріали кримінального провадження №0000033 від 28.07.2024 щодо ОСОБА_4 , зібрані відповідно до вимог КПК України - зберігати разом зі справою.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_6