провадження №1-кп/947/565/25
У Х В А Л А

01 квітня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також клопотання прокурора про покладання обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по кримінальному провадженню №0000174 від 11.02.2023 року,

за участю: прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_11 , обвинуваченої ОСОБА_12 , її захисника ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И В :

1. Узагальнена інформація.

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306; ч.ч.2, 3 ст.307 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

01.04.2025 року, в судовому засіданні. прокурором заявлено клопотання про застосування до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. а відносно обвинуваченого ОСОБА_7 заявлено клопотання про покладання обов`язків.

2. Зміст клопотання.

В обґрунтування клопотань, прокурор зокрема зазначив:

2.1. щодо ОСОБА_5 , що останній обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306; ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

Під час досудового розслідування були встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_5 вищевказаних кримінальних правопорушень за якими останній обґрунтовано обвинувачується.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який в подальшому змінено на домашній арешт, що сплинув.

Вважав, що на теперішній час ризики, передбачені ст.177 КПК України, встановлені судом, не зменшились та продовжують існувати, а тому, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, тобто з метою запобігання ризикам, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України є обґрунтована необхідність у застосуванні домашнього арешту відносно ОСОБА_5 на 60 днів.

Стверджував, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки останній будучи раніше судимим за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, вчинив правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджатиме виконанню процесуальних рішень та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того заявляв, що ОСОБА_5 має матеріальний ресурс (що підтверджується об`ємами збутих наркотичних засобів та психотропних речовин), за допомогою якого останній може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, або за допомогою вказаного матеріального ресурсу постійно змінювати своє фактичне місцезнаходження, тобто таким чином може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, чим буде перешкоджати виконанню процесуальних рішень та встановленню істини у кримінальному провадженню.

Вказував, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ще й тому, що вказаний запобіжний захід зможе запобігти ризикам вчинення інших злочинів, переховування від органу досудового розслідування. Також, станом на теперішній час, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, Законів України «Про правовий режим воєнного стану», «Про оборону України» в Україні введено воєнний стан та на території України проводяться бойові дії з військами рф, у зв`язку з чим частина територій України є тимчасово непідконтрольною українській владі. Відповідно до вищевикладеного припускав, що ОСОБА_5 може переховуватись на тимчасово непідконтрольній території України.

При цьому звертав увагу, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Вважав, що застосування домашнього арешту відносно ОСОБА_5 є єдиним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час судового розгляду кримінального провадження. Зміна ж запобіжного заходу на більш м`який, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганню спробам переховуватися від суду та інше.

Посилаючись на викладене, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів, з покладенням на нього обов`язків зазначених у попередній ухвалі.

2.2. щодо ОСОБА_6 , що останній обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України.

Під час досудового розслідування були встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_6 вищевказаних кримінальних правопорушень за якими останній обґрунтовано обвинувачується.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який в подальшому змінено на домашній арешт, що сплинув.

Вважав, що на теперішній час ризики, передбачені ст.177 КПК України, встановлені судом, не зменшились та продовжують існувати, а тому, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, тобто з метою запобігання ризикам, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України є обґрунтована необхідність у застосуванні домашнього арешту відносно ОСОБА_6 на 60 днів.

Стверджував, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки останній будучи раніше судимим за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, вчинив правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджатиме виконанню процесуальних рішень та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того заявляв, що ОСОБА_6 має матеріальний ресурс (що підтверджується об`ємами збутих наркотичних засобів та психотропних речовин), за допомогою якого останній може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, або за допомогою вказаного матеріального ресурсу постійно змінювати своє фактичне місцезнаходження, тобто таким чином може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, чим буде перешкоджати виконанню процесуальних рішень та встановленню істини у кримінальному провадженню.

Вказував, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ще й тому, що вказаний запобіжний захід зможе запобігти ризикам вчинення інших злочинів, переховування від органу досудового розслідування. Також, станом на теперішній час, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, Законів України «Про правовий режим воєнного стану», «Про оборону України» в Україні введено воєнний стан та на території України проводяться бойові дії з військами рф, у зв`язку з чим частина територій України є тимчасово непідконтрольною українській владі. Відповідно до вищевикладеного припускав, що ОСОБА_6 може переховуватись на тимчасово непідконтрольній території України.

При цьому звертав увагу, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Вважав, що застосування домашнього арешту відносно ОСОБА_6 є єдиним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час судового розгляду кримінального провадження. Зміна ж запобіжного заходу на більш м`який, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганню спробам переховуватися від суду та інше.

Посилаючись на викладене, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів, з покладенням на нього обов`язків зазначених у попередній ухвалі.

2.3. щодо ОСОБА_7 , що останній обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Вказував, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.09.2024 включно, але в подальшому ОСОБА_7 скористався альтернативним запобіжним заходом - внесенням застави із покладенням процесуальних обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України. В подальшому строки застосування вказаних обов`язків сплили.

Вважав, що на теперішній час ризики, передбачені ст.177 КПК України, встановлені судом, не зменшились та продовжують існувати, а тому, з метою забезпечення виконання обвинуваченого ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто з метою запобігання ризикам, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України необхідно продовжити строк дії покладених на нього обов`язків на 60 днів.

Стверджував, що ОСОБА_7 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може: здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів; знищити, сховати або спотворити речові докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, у тому числі останній матиме віддалений доступ до мобільного телефону і зможе знищити всі дані, які в ньому містяться (п.2 ч.1 ст.177 КПК України); незаконно впливати на свідків, оскільки йому були надані копії матеріалів кримінального провадження в яких містяться всі дані про свідків, і може вплинути на них з метою викривлення тих обставин, які йому відомі, для уникнення від кримінальної відповідальності (п.3 ч.1 ст.177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_7 має коло осіб, яким останній збував психотропні речовини (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Вказував, що необхідність застосування обов`язків до обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ч.5 ст.194 КПК України, зберігається, зокрема: прибувати до прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Посилаючись на викладене, просив задовольнити клопотання та застосувати (покласти) обов`язки відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, а також визначити строк застосування обов`язків щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів.

2. Позиції учасників судового провадження.

Під час судового розгляду, прокурор підтримав подані клопотання та просив їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник, під час судового розгляду, проти клопотання прокурора заперечували, у його задоволенні просили відмовити. Захисник зокрема зазначив, що ризики перелічені прокурором не підтверджені, а ОСОБА_5 під час судового розгляду довів, що не перешкоджає судовому розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, під час судового розгляду, проти клопотання прокурора заперечували, у його задоволенні просили відмовити. Захисник зокрема зазначив, що ризики перелічені прокурором не доведені. З січня 2025 року ОСОБА_6 перебуває без запобіжного заходу та в судові засідання з`являється без порушень.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник, під час судового розгляду, проти клопотання прокурора не заперечували.

3. Мотиви та висновки суду.

Суд, заслухавши клопотання, дослідивши додані до нього документи та вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Частина 1 ст.331 КПК України передбачає, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При цьому, згідно з ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306; ч.ч.2, 3 ст.307 КК України; ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України; ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому, згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до змісту ч.1. ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В той же час, ч.4 ст.194 КПК України передбачає, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1 та 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.ч.5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд погоджується, що на сьогоднішній день, на мінімальному рівні продовжує існувати ризик:

-) щодо ОСОБА_5 , передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі, зокрема й на строк від 9 до 12 років, з конфіскацією майна. Отже, на думку суду ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності продовжує існувати.

-) щодо ОСОБА_6 , передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років, з конфіскацією майна. Отже, на думку суду ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності продовжує існувати;

Таким чином, суд робить висновок, що існування обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306; ч.ч.2, 3 ст.307 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, у сукупності з існуючим ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України відносно кожного обвинуваченого, дозволяють суду застосувати відносно вказаних обвинувачених запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який на думку суду є достатнім для запобігання ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки застосування більш суворих запобіжних заходів, на думку суду, не доведено прокурором належними та допустимими доказами під час судового розгляду.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , також виконання частини обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Крім того, суд погоджується, що на сьогоднішній день, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, також на мінімальному рівні продовжує існувати й відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, з конфіскацією майна. Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд робить висновок, що існування обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, у сукупності з існуючим ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України, дозоляють суду також покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, оскільки відносно останнього продовжує діяти запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 194, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього протягом 2 (двох) місяців, тобто до 01 червня 2025 року включно, виконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з м.Одеси без дозволу суду; 3) здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У задоволенні клопотання прокурора в іншій частині відмовити.

2. Клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього протягом 2 (двох) місяців, тобто до 01 червня 2025 року включно, виконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з м.Одеси без дозволу суду; 3) здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У задоволенні клопотання прокурора в іншій частині відмовити.

3. Клопотання прокурора про покладання обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , покладених на нього обов`язків задовольнити.

Покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом 2 (двох) місяців, тобто до 01 червня 2025 року включно, виконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з м.Одеси без дозволу суду; 3) здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

4. Роз`яснити обвинуваченим, що в разі невиконання обов`язків, покладених на них цією ухвалою, до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

5. Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі неявки за викликом до суду без поважних причин, або неповідомлення про причини своєї неявки, чи порушення покладених на нього обов`язків застава звертається у дохід держави.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

6. Строк дії цієї ухвали з 01 квітня 2025 року до 01 червня 2025 року включно.

7. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3