Справа № 590/331/25
Пров. № 1-кп/590/106/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 Ямпільський районний суд Сумської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курилівка Куп`янського району Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше несудимого

-за ч.1 ст.263 КК України, суд

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

На початку осені 2024 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не надалось за можливе, ОСОБА_3 , перебував на території колишнього Ямпільського заводу, розташованій по вул. Глухівський Шлях, с-ще. Ямпіль, Шосткинського району, Сумської області. Знаходячись на відкритій ділянці місцевості колишнього заводу, в купі сміття помітив два паперових пакунки, розгорнувши вище вказані пакунки вияв, що в середині знаходились один корпус гранати Ф-1 та один запал до неї. В подальшому ОСОБА_3 дістав з пакунку перелічені предмети та поклав їх до кишені куртки, таким чином незаконно придбав (шляхом привласнення знайденого) один корпус гранати Ф-1 та один запал до гранати.

Після чого ОСОБА_3 , перебуваючи на території колишнього заводу по вул. Глухівський Шлях у с-щі Ямпіль Шосткинського району Сумської області, маючи умисел на зберігання бойових припасів, діючи умисно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки в частині захисту життя та здоров`я людей від негативного впливу руйнуючого характеру боєприпасів, в результаті їх неконтрольованого обігу, з порушенням вимог законодавства України, якими регламентується порядок поводження з боєприпасами, у тому числі Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, знаючи, що для зберігання бойових припасів необхідно передбачений законом дозвіл, забрав вказані предмети, а саме корпус гранати та запал до неї та в подальшому перевіз до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де без передбаченого законом дозволу, почав незаконно зберігати боєприпаси.

06.03.2025 в період часу з 06 год. 53 хв. по 08 год. 21 хв. під час проведення санкціонованого обшуку домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_3 , а саме в спальній кімнаті будинку на шафі, працівниками поліції було виявлено та вилучено:

- один металевий предмет циліндричної форми схожий на корпус гранати та один металевий предмет циліндричної форми схожий на запал до гранати які відповідно до висновку експерта СЕ 19/119-25/3993-ВТХ від 24.03.2025 - є корпусом ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення, який споряджається вибуховою речовиною (тротил) та засобом підриву (детонування) уніфікованим запалом ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) промислового виготовлення, що застосовується для спорядження ручних осколкових гранат Ф-1, РГД-5, РГ-42.

Корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 та уніфікований запал ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ (УЗРГМ-2) є основними комплектуючими частинами ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 і при конструктивному поєднанні утворюють остаточно споряджений вибуховий пристрій промислового виготовлення військового призначення ручну осколкову оборонну гранату Ф-1, яка належить до категорії бойові припаси.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, зазначив, що йому зрозуміла суть обвинувачення, обставини, які викладені в обвинувальному акті, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Підтвердив, що дійсно на восени 2024 року, більш точної дати вже не пам`ятає, перебуваючи на території колишнього Ямпільського заводу, розташованій по вул. Глухівський Шлях, с-ще. Ямпіль, біля стола, в купі сміття знайшов два паперових пакунки, в середині яких знаходились один корпус гранати Ф-1 зеленого кольору та один запал до неї сріблясто білого кольору, які поклав до кишені своєї куртки, та приніс до місця свого мешкання, де без передбаченого законом дозволу, незаконно зберігав дані боєприпаси /спочатку в сараї, а потім переніс до будинку, поклав на шафу в спальній кімнаті свого будинку/ до моменту виявлення їх працівниками поліції при проведенні санкціонованого обшуку. Зауважень щодо проведених працівниками поліції слідчих дій не має. Незаконність своїх дій розумів, відповідного дозволу не мав. Просив суворо не карати.

Визнавши на підставі частини 3 статті 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються судових витрат та речових доказів.

За таких обставин, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена та його дії суд кваліфікує: за ч.1 ст.263 КК України як придбання, зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Так, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 суд враховує:

Тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України належать до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, його вік /1977 р.н./ стан здоров`я /не перебуває на Д обліку у лікаря-психіатра та нарколога/, майновий стан, зі слів обвинуваченого офіційно не працює, живе за рахунок тимчасових заробітків, за місцем проживання характеризуються формально, до кримінальної відповідальності в силу вимог ст.89 КК притягається вперше.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання - визнання вини. Обставин, що обтяжує покарання, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Щодо зазначеної в обвинувальному акті в якості пом`якшуючої покарання такої обставини, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі сталою судовою практикою під активним сприянням розкриттю злочину необхідно вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, при цьому таке сприяння має бути активним та певною мірою ініціативним. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.

Вказане узгоджується з викладеними у Постанові ВС у справі № 263/15605/17 (провадження № 51-4234км20) висновками, згідно яких активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Визнання засудженим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.

В ході судового розгляду ані обвинуваченим, ані стороною обвинувачення не було повідомлено жодних даних, які б свідчили про наявність у обвинуваченого ознак активного сприяння розкриттю протиправного діяння, яке ставиться йому у вину, а добросовісна поведінка винного під час досудового слідства та судового розгляду не може вважатись активним сприянням розкриттю злочину. З огляду на що, суд доходить до висновку про відсутність підстав для врахування обвинуваченому при визначенні виду та міри покарання такої пом`якшуючої обставини, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Підстав для застосування ст. 69,75 КК України суд не знаходить, оскільки обставини справи свідчать про недостатність факторів знижуючих ступінь тяжкості злочину, що б давало суду підстави для застосування ст. 69,75 КК України при призначенні підсудному покарання.

З урахуванням всіх обставин кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд вбачає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, яке, на думку суду, буде відповідати засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також буде достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що узгоджується з приписами статей 50, 65 КК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності зі ст. 124 КПК України на користь держави.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст..100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 370,374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді 3-ти (трьох) років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 запобіжний захід не обирати.

Строк відбування покарання, призначеного ОСОБА_3 , рахувати з часу затримання засудженого з метою приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1591,80 грн. судових витрат за проведення судової експертизи.

Речові докази, а саме:

Мобільний телефон «REDMI 9А», що належить ОСОБА_5 , та переданий їй на відповідальне зберігання вважати повернутим власнику.

Оптичний диск з інформацією наданою ОСОБА_5 в ході огляду предмету, а саме Мобільного телефону «REDMI 9А», зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 та уніфікований запал ручної гранати модернізованого типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), що перебувають в камері зберігання речових доказів Шосткинського РУП передати на потреби ЗСУ.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1