Справа № 206/5102/23
Провадження № 1-кп/206/43/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2025 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000477 від 06.08.2023 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою освітою, офіційно

не працевлаштованого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх чи інших непрацездатних осіб, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.12.2008 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 22.12.2011 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. На підставі ухвали Самарського районного судом м. Дніпропетровська від 28.03.2013, іспитовий строк скасовано, направлено для відбування покарання до виправної колонії строком на 2 роки;

- 03.08.2015 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком на 3 роки;

- 03.09.2015 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 08.10.2015 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України призначено визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 12.10.2015 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15

ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України призначено покарання у виді 4 роки 1 місяць позбавлення волі. 22.05.2020 звільнений

з Дніпропетровської виправної колонії (№89) за відбуттям строку покарання;

- 30.12.2020 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 395 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 5 місяців;

- 19.01.2021 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяціварешту. На підставі ч.4 ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді 6 місяців арешту;

- 12.11.2021 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі положень ст. 71, ст. 72 КК України, призначено остаточне покарання у виді 1 року1 місяця обмеження волі;

- 07.12.2021 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року1 місяця обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді 1 року 2 місяців обмеження волі. 24.05.2022 звільнений з Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» по відбуттю строку покарання;

- 30.04.2024 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 125 КК України до громадських робіт строком 240 годин,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця

м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою,неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх чи інших непрацездатних осіб,офіційно не працевлаштованого, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 03.05.2007 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 12.03.2010 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн.;

- 23.07.2014 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 18.09.2014 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.190 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2014, відповідно до ст.379 КПК України рахувати засудженим із застосуванням ст.70 КК України, призначено покарання за сукупність злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 28.09.2015 Амур - Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України призначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 05.11.2015 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України призначено остаточне покарання - 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 27.01.2016 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 ККУкраїни до 3 років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України призначено остаточне покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі. 22.03.2019 звільнений з Криворізької ВК №80 за відбуттям строку покарання;

- 15.09.2022 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до 3 роки 4 місяці 3 дні позбавлення волі. Звільнений з зали суду за відбуттям строку покарання. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13.02.2023 вирок суду першої інстанції змінено в частині призначення покарання, призначено 3 роки 4 місяці позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано в строк покарання строк тримання під вартою, вважати засудженого таким, що повністю відбув покарання

- 09.05.2023 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України, до 1 року обмеження волі..

- 06.03.2024 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 125, ст. 71, 72 КК України до 1 року 15 днів обмеження волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6

законного представникапотерпілого ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_4 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

05.08.2023, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_3

з раніше знайомим ОСОБА_4 проходили по пляжу «Придніпровський», який розташований неподалік вулиці Станіславського, буд. 12 в місті Дніпро,

де помітили на піску плед, на якому лежали прикриті рушником речі, а саме чоловіча шкіряна сумка коричневого кольору, яка належала неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, групою осіб, в умовах воєнного стану.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи обізнаними, що 24.02.2022

на підставі Указу Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської федерації, на території України було введено воєнний стан, а також те, що у подальшому, відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.05.2023 №254/2023, строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 20 травня 2023 року продовжено строком на 90 діб, вирішили приступити до виконання спільного злочинного умислу спрямованого на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи у групі з ОСОБА_4 , підійшов до пледу, на якому лежала прикрита рушником чоловіча шкіряна сумка коричневого кольору, нахилився і взяв чоловічу шкіряну сумку коричневого кольору, в якій знаходились мобільний телефон марки AppleIphone 12, 128 Gb, зеленого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , портативний зарядний пристрій марки Romoss 30000mah PowerBankSense8+, ключі, учнівський квиток №65 виданий 23.12.2020 на ім`я ОСОБА_6 , чорний шкіряний гаманець.

В цей час, ОСОБА_4 , діючи у групі з ОСОБА_12 , присів неподалік від пледу з речами потерпілого ОСОБА_6 , роблячи вигляд, що зав`язує шнурки на кросівках, тим самим став відволікати увагу оточуючих, одночасно спостерігаючи за обстановкою навколо, з метою попередження ОСОБА_3 у разі появи сторонніх осіб, таким чином забезпечуючи своєю присутністю безперешкодне вчинення крадіжки.

Однак їхні дії були помічені ОСОБА_13 , яка в той час відпочивала на пляжі. ОСОБА_13 запитала у ОСОБА_3 чи це його речі,

на що ОСОБА_3 , з метою приховати свої злочинні наміри, відповів,

що шкіряна сумка коричневого кольору належить його знайомій ОСОБА_14 ,

в свою чергу, ОСОБА_4 , діючи у групі з ОСОБА_3 , переслідуючи спільний злочинний умисел, також підтвердив, що вказана сумка належить їхній знайомій ОСОБА_15 .

Після чого, ОСОБА_3 , діючи у групі з ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що їх дії стали відкритими для ОСОБА_13 , однак незважаючи на це, не зупинилися, доводячи свій злочинний умисел до кінця, почали тікати з місця вчинення злочину. У подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Умисними злочинними діями ОСОБА_3 , який діяв у групі

з ОСОБА_4 , неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 26680 гривень 65 копійок.

Потерплим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов про солідарне стягнення з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 майнової шкоди у розмірі 26680,65 грн. та моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав частково, а саме визнав, що він вчинив таємне викрадення майна потерпілого (крадіжку), а не відкрите викраденні чужого майна (грабіж).

ОСОБА_8 суду пояснив, що дійсно у серпні 2023 року, точної дати не пам`ятає, він разом з ОСОБА_4 і ОСОБА_16 відпочивали на пляжі «Придніпровський» неподалік від школи №11. Коли виходили з пляжу, він побачив плед на якому лежали речі, поруч з якими не було людей. Він підійшов до пледу і взяв сумку коричневого кольору. Ці дії він вчиняв таємно, він вважає, що ніхто не бачив, як він вкрав сумку. Жодних питань щодо сумки йому ніхто не задавав. Вчиняючи крадіжку, він діяв таємно, один. Жодної домовленості про вчинення крадіжки між ним і ОСОБА_4 не було. ОСОБА_4 в той час знаходився від нього на відстані більше 10 иетрів. Після крадіжки сумки він не біг, він швидко пішов на вихід з пляжу. По дорозі відкрив сумку побачив там телефон Айфон, зарядний пристрій білого кольору, гаманець, ключі, учнівський квиток. Зайшов у двір напроти парку, забрав з сумки телефон і зарядний пристрій, у гаманці було 20 грн, ці речі він залишив собі, а сумку закинув на дах гаражу, що знаходився поруч. Учнівський квиток і гаманець викинув в кущі. Після того, до нього підійшли ОСОБА_4 і ОСОБА_16 . Він дав ОСОБА_16 викрадені телефон Айфон і зарядний пристрій, сказав, щоб він продав їх, і гроші залишив собі, в рахунок його боргу. Він не казав ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_16 , що ці речі викрадені. Після того вони розійшлися. ОСОБА_16 пішов у своїх справах. Він з ОСОБА_4 пішли на вул. Агнії Барто. Приблизно через дві години їх затримали працівники поліції, сказали, що на них є орієнтування, як на чоловіків, які вчинили крадіжку на пляжі. В подальшому, він добровільно, без будь-якого примусу, показав місце, куди він викинув сумку, гаманець і учнівський квиток.

Обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні відкритого викраденні чужого майна (грабіж) не визнав.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що дійсно у серпні 2023 року, точної дати не пам`ятає, він разом з ОСОБА_3 і ОСОБА_16 відпочивали на пляжі «Придніпровський», неподалік від школи №11. З пляжу виходили поодинці. ОСОБА_16 пішов першим. Потім ОСОБА_3 . Він був у кросівках, тому вдягався довше. Коли присів, вдягаючи кросівки, боковим зором бачив, як ОСОБА_3 взяв з чужого пледу сумку і пішов швидко на вихід. Він його не зупиняв і не чув, щоб хтось із присутніх на пляжі щось казав чи то ОСОБА_3 , чи то йому. Потім він наздогнав ОСОБА_16 і вони пішли в бік парку. Напроти парку, у дворі, вони побачили ОСОБА_3 , підійшли до нього. Потім ОСОБА_3 відкликав ОСОБА_16 в сторону, про що вони розмовляли, він не чув. Потім ОСОБА_16 пішов у своїх справах. Через деякий час їх зупинила поліція, сказали, що на них є орієнтування, як на крадіїв.

Хоча обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення частково, а обвинувачений ОСОБА_4 взагалі не визнав себе винний у вчиненні даного кримінального правопорушення, все ж, на думку суду, їх вина у вчиненні грабежу знайшла своє повне підтвердження під час розгляду кримінального провадження та доводиться сукупністю всіх досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 05.08.2023 приблизно о 14-00 год разом зі своєю подругою ОСОБА_17 приїхали на пляж «Придніпровський». Залишивши свої речі на покривалі, пішли купатися в річку. Десь через 30 хвилин вони вийшли з річки, підійшли до своїх речей. Дівчина з хлопцем, які, відпочивали поруч, сказали, що якісь чоловіки забрали з підстилки сумку. Він побачив, що відсутня його сумка, в якій знаходився телефон Apple Iphone -12 зеленого кольору, портативний зарядний пристрій Romoss білого кольору, ключі, учнівський квиток, ключі, гаманець. З телефону подруги він зателефонував до поліції. Телефон Apple Iphone -12 був подарований йому батьками. Телефон був куплений у магазини за 26609,00 грн. Телефон йому не повернуто.

Двічі допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показала, що 05.08.2023 вона разом зі своїм хлопцем ОСОБА_18 відпочивала на пляжі «Придніпровський» Приблизно о 15-00 год ОСОБА_19 пішов купатися, а вона залишилася на підстилці біля своїх речей. Поруч з ними лежала підстилка з речами. В цей час вона побачила, як вгору по пляжу йдуть троє чоловіків. Один пішов вперед. Інші двоє, це були ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , зупинилися біля сусідньої підстилки. ОСОБА_4 присів біля неї, начебто зав`язуючи шнурки, а ОСОБА_3 відкинув рушник, яким були накриті речі, і взяв сумку коричневого кольору. Вона спитала у нього, чи то його речі. У відповідь і ОСОБА_3 і ОСОБА_4 стали говорити їй, що це речі їхньої знайомої ОСОБА_20 . Все відбувалося дуже швидко. Потім ОСОБА_3 почав бігти до виходу. За ним швидким шагом йшов ОСОБА_4 , який наздогнав третього чоловіка і вони вдвох пішли на вихід. Вона їм більше нічого не казала, побоялася, бо їх було троє. Але у неї виникла одразу підозра, що вони вкрали ці речі, тому вона з хлопцем вирішили дочекатися господарів речей. Через декілька хвилин до речей прийшли хлопець з дівчиною. Вона спитала у дівчини, чи звуть її ОСОБА_21 , потім сказали їм, що у них вкрали сумку. ОСОБА_22 викликав поліцію. Після того вона із своїм хлопцем вирушили до дому. На вулиці Агнії Барто вони побачили ОСОБА_3 і ОСОБА_23 , які, проходячи повз них, обговорювали саме крадіжку сумки на пляжі. Вона одразу подзвонила до поліції і повідомила, що побачила осіб, які здійснили крадіжку, сказала де вони знаходяться і повідомила їхні прикмети. В подальшому, вже в поліції, вона впізнала цих осіб по пред`явленим їй фотокарткам, за її участі проводився також слідчий експеримент.

Свідок ОСОБА_24 суду показав, що 05.08.2023 приблизно о 13-00 год разом зі своєю дівчиною ОСОБА_25 відпочивали на пляжі «Придніпровський» в Самарському районі м. Дніпро. Приблизно о 15-00 год він пішов купатися, а ОСОБА_26 залишилася біля речей. Коли виходив з води звернув увагу на трьох чоловіків, які йшли по пляжу. Потім він пішов у роздягальню. Коли підійшов до ОСОБА_27 , вона розповіла йому, що двоє чоловіків ймовірно вкрали з сусідньої підстилки сумку. Він подивився в бік виходу з пляжу і побачив першого чоловіка, який біг до виходу. За ним швидким шагом йшли двоє чоловіків, які постійно озиралися. Це були ті чоловіки, на яких він звернув увагу коли виходив з річки. Після того вони вирушили додому. На вул. Агній Барто,2 побачили цих двох хлопців, які вкрали барсетку. Юлія одразу подзвонила до поліції і повідомила про них. Поліція одразу їх затримала

Свідок ОСОБА_17 показала суду, що 05.08.2023 разом зі своїм хлопцем ОСОБА_28 приїхали на пляж «Придніпровський, приблизно о 15-00 год. Розклали свої речі на простирадлі і прикрили їх рушником, пішли купатися в річку. Десь через 15-20 хвилин повернулися. Коли підійшли до своїх речей до них звернулася пара жінка з чоловіком, і спитали чи звуть її ОСОБА_21 , вона сказала, що її звуть ОСОБА_29 . Після цього вони повідомили їм, що в них вкрали сумку. Нікіта виявив пропажу своєї сумки, в якій знаходився мобільний телефон Афйон, зарядний пристрій, ключі, учнівський квиток та гаманець. Після того, ОСОБА_30 зателефонував до поліції;

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що влітку, точної дати вже не пам`ятає, він зустрівся із своїми знайомими ОСОБА_31 і ОСОБА_32 . Всі разом пішли на пляж покупатися. Скупавшись, одяглися, пішли вгору по пляжу в бік виходу. Він пішов вперед, а ОСОБА_33 і ОСОБА_34 йшли позаду. На виході з пляжу він обернувся і побачив, що ОСОБА_33 швидким шагом його обігнав і пішов в бік парку. Його наздогнав ОСОБА_34 і вони пішли далі вдвох. На вході у парк вони побачили ОСОБА_3 , який пішов у двір напроти парку. Вони також туди пішли, зустрілися з ОСОБА_31 , останній попросив його продати телефон Айфон та павербанк. Він сказав йому, що це його речі. Він взяв телефон і павербанк, на таксі поїхав до вокзалу і здав ці речі до ломбарду. Про те, що ці речі крадені, він не знав. Гроші від проданого телефону і павербанку забрав собі, оскільки ОСОБА_33 був йому винен гроші.

Також вина обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, які надані стороною обвинувачення, а саме:

-витягом з ЄРДР про реєстрацію 06.08.2023 кримінального провадження №0000477 за заявою ОСОБА_7 , з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України (а.с.1 т.1); витягом з ЄРДР про реєстрацію зміни попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення на ч.4 ст.186 КК України у кримінальному провадженні №0000477 (а.с. 20 т.1);

-протоколом огляду місця події від 06.08.2023, в ході якого, біля будинку №6-а по вул. Космонавта Волкова в м. Дніпро ОСОБА_3 в добровільному порядку надав для огляду гаманець чорного кольору, в якому знаходився учнівський квиток на ім`я ОСОБА_6 (а.с.15-17 т.1);

-протоколом огляду місця події від 06.08.2023, в ході якого, біля будинку №6 по вул. Євгена Маланюка в м. Дніпро, ОСОБА_3 в добровільному порядку надав для огляду шкіряну сумку коричневого кольору, в середині якої знаходилися зв`язка ключів, змінний картридж для електронної цигарки, дві ємності з рідиною для електронної цигарки, металевий ланцюжок, два перстні з металу сріблястого кольору (а.с.19-22 т.1);

-протоколом огляду предмета від 10.08.2023, в ході якого, ОСОБА_35 добровільно видав для огляду портативну батарею фірми Romoss, моделі РНР30 pro на 30000mah (а.с.30-33 т.1);

-висновком судової товарознавчої експертизи №3622/23 від 22.08.2023, згідно із якою ринкова вартість мобільного телефону марки «AppleIphone 12», 128 Gb, зеленого кольору, придбаного 14.10.2022, з урахуванням ПДВ, становить 25499,15 грн.; ринкова вартість портативного зарядного пристрою марки Romoss 30000mah PowerBank Sense8+, придбаного 30.12.2022, з урахуванням ПДВ, становить 1181,50 грн. (а.с. 65-69 т1);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.08.2023, згідно із яким свідок ОСОБА_13 на фото №2 впізнала ОСОБА_3 , як чоловіка, який здійснив крадіжку барсетки (а.с.73-75 т.1);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.08.2023, згідно із яким свідок ОСОБА_24 на фото №3 впізнав чоловіка, який здійснив крадіжку барсетки, а саме ОСОБА_3 (а.с.79-81 т.1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.09.2023, із відеозаписом до нього, зі свідком ОСОБА_13 , в ході якого остання повідомила і показала з якого місця і яким чином була викрадена чоловіча барсетка, місце знаходження і дії двох чоловіків, які здійснили крадіжку барсетки ( а.с 85-88 т.1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.09.2023, із відеозаписом до нього, зі свідком ОСОБА_24 , в ході якого останній повідомив і показав де лежало простирадло з речами потерпілого, напрямок руху трьох чоловіків, які рухалися на вихід з пляжу, після викрадення барсетки ( а.с 91-94 т.1);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.09.2023, згідно із яким свідок ОСОБА_24 на фото №2 впізнав чоловіка, який здійснив крадіжку барсетки, а саме ОСОБА_4 (а.с.97-99 т.1);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.09.2023, згідно із яким свідок ОСОБА_13 на фото №2 впізнав чоловіка, який здійснив крадіжку барсетки, а саме ОСОБА_4 (а.с.106-108 т.1);

-аудіо записом телефонного дзвінка на спецлінію «102» 05.08.2023 о год.+свідка ОСОБА_13 , яка повідомила, що побачила на вул. Агнії Барто,2 двох чоловіків, які цього дня на пляжі «Приднпровський» вкрали у хлопця чоловічу сумку. Повідомила про прикмети чоловіків (а.с. 117 т.1);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.10.2023, згідно із яким свідок ОСОБА_16 на фото №1 впізнав чоловіка ( ОСОБА_36 ), який 05.08.2023 купив у нього мобільний телефон марки Iphone 12 та PowerBank (а.с.154-156 т.1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 12.10.2023, із відеозаписом до нього, зі свідком ОСОБА_16 , в ході якого останній повідомив і показав місце на пляжі «Придніпровський», де він разом з ОСОБА_4 і ОСОБА_3 відпочивали, напрямок руху ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , і місце у дворі напроти парку «Придніпровський», де він потім зустрівся з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , і де ОСОБА_3 передав йому мобільний телефон Айфон та зарядний пристрій і попросив його продати їх ( а.с.157-161 т.1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.10.2023, із відеозаписом до нього, із підозрюваним ОСОБА_4 , за участю адвоката ОСОБА_10 , в ході якого ОСОБА_4 повідомив і показав місце на пляжі «Придніпровський», де він разом з ОСОБА_3 і ОСОБА_16 відпочивали, напрямок руху ОСОБА_3 і ОСОБА_16 після відпочинку. Показав місце, де зав`язував на своїх кросівках шнурки, показав місце, де стояв ОСОБА_3 коли брав сумку потерпілого, вказав напрямок, куди ОСОБА_3 пішов із викраденою сумкою (а.с. а.с.268-171 т.1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 30.10.2023, із відеозаписом до нього, із підозрюваним ОСОБА_3 , за участю адвоката ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_3 повідомив і показав напрямок свого руху на вихід з пляжу «Придніпровський», показав, як він нахилився біля речей потерпілого та взяв сумку і показав напрямок, куди він пішов з цією сумкою (а.с. а.с.274-277 т.1);

Твердження обвинувачених та захисників обвинувачених щодо відсутності в діях обвинувачених вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабежу) та попередньої змови між обвинуваченими на вчинення даного кримінального правопорушення є безпідставними з огляду на наступне.

Вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього кримінального правопорушення декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення (ч.2 ст. 28 КК України).

Домовленість досягається словами, жестами, умовними знаками, а іноді поглядами як за тривалий час до початку вчинення кримінального правопорушення, так і за кілька годин, хвилин чи секунд. Початком вчинення кримінального правопорушення вважається початок виконання об`єктивної сторони. При цьому під час вчинення кримінального правопорушення кожен зі співучасників може вчиняти різні дії, які спрямовані на досягнення єдиної мети.

Як випливає із ч.2 ст. 28 КК України, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину. Така домовленість може відбуватися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір. Це наприклад, обмін жестами, мімікою, певними рухам, внаслідок чого дії співучасників стають узгодженими.

З показань свідка ОСОБА_13 судом встановлено, що до підстилки потерпілого ОСОБА_6 , на якій лежала сумка, накрита рушником, обвинувачені підійшли разом. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 присів поруч, вдаючи, що він зав`язує шнурки на взутті, при цьому він спостерігав за оточенням, а ОСОБА_3 в цей же час швидко відкинув рушник і взяв з підстилки чоловічу сумку. В цей момент свідок ОСОБА_13 , яка звернула на них увагу, спитала у них, чи це їхні речі. На що ОСОБА_3 відповів, що це речі ОСОБА_20 . ОСОБА_4 також сказав, що це речі ОСОБА_20 . Одразу після цього ОСОБА_3 побіг, а ОСОБА_4 швидким шагом пішов за ним.

Спільні дії засуджених, як до початку вчинення кримінального правопорушення, так і під час заволодіння чужим майном, їх узгодженість вказують на об`єднання таких дій єдиним умислом, охопленим свідомістю об`єктивного сприяння один одному у вчинені відкритого заволодіння майном.

Щодо кваліфікації дій обвинувачених, суд враховує роз`яснення, надані у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», за якими крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Судом встановлено, що дії обвинувачених щодо викрадення майна були помічені свідком ОСОБА_13 , яка одразу після того, як ОСОБА_3 відкинув рушник і взяв з підстилки сумку, спитала у обвинувачених, чи це їхні речі. Обоє обвинувачені почали говорити їй, що це речі ОСОБА_20 . Незважаючи на те, що дії обвинувачених були викриті свідком, вони не припинили свої злочинні дії, не повернули на місце викрадені речі, при цьому обоє чітко розуміли, що вони діють протиправно, а одразу покинули місце вчинення злочину і розпорядилися викраденим майном на свій розсуд.

Тому суд вважає, що діяння обвинувачених, які розпочали свої дії як крадіжку, але будучи виявленими свідком і незважаючи на те, продовжили свої незаконні дії з метою заволодіння майном, слід кваліфікувати саме за ч. 4 ст. 186 КК України.

Невизнання обвинуваченими своєї виниу вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу) суд розцінює як намагання уникнути покарання за вчинений тяжкий злочин.

Таким чином вина обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю і їх дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченими, відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66, ст.67 КК України,.

Суд також приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, який не перебуває на обліку у лікаря-наркоголога і лікаря-психіатра, ніде не працює, неодноразово був засуджений за умисні корисливі злочини, після вчинення даного злочину знову вчинив кримінальне правопорушення, був засуджений Самарським районним судом м. Дніпропетровська 30.04.2024 за ч.2 ст. 125 КК України до 240 годин громадських робіт, покарання не відбуто.

З урахуванням усіх обставин справи та даних про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.186 КК України, із призначенням остаточного покарання за правилами, передбаченими ч. 4 ст.70 КК, оскільки саме це покарання на думку суду, найбільше сприятиме виправленню обвинуваченого, а також запобіганню вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.50 КК України.

Підстави, для звільнення ОСОБА_3 з-під варти, визначені ст.377 КПК України, не встановлені. Враховуючи відомості про обвинуваченого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 необхідно рахувати з моменту взяття його під варту - з 17.06.2024. В строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно зарахувати строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 25.10.2023 по 16.06.2024, із дотриманням вимог ч.7 ст. 72 КК України, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66, ст.67 КК України.

Суд також приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, який не перебуває на обліку у лікаря-наркоголога і лікаря-психіатра, ніде не працює, за місцем проживання характеризується негативно, неодноразово був засуджений за умисні корисливі злочини, після вчинення даного злочину знову вчинив кримінальне правопорушення, був засуджений Самарським районним судом м. Дніпропетровська 06.03.2024 за ч.2 ст. 125,71 КК України до 1 року 15 днів обмеження волі, вирок суду не виконувався.

За клопотанням сторони захисту судом була призначена комплексна психолого-психіатрична експертиза обвинуваченому ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №80 від 10.09.2024, на даний час ОСОБА_4 тяжким психічним розладом не страждає, виявляє емоційно- нестійкий розлад особистості межового типу, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням та недоумством не страждав, а також не перебував у тимчасовому чи іншому хворобливому стані психічної діяльності; міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. Самі інкриміновані дії ОСОБА_4 не передбачають наявності будь-якого емоційного стану, який міг би суттєво вплинути на свідомість та діяльність людини.

З урахуванням усіх обставин справи та даних про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.186 КК України, із призначенням остаточного покарання за правилами, передбаченими ч. 4 ст.70 КК, оскільки саме це покарання на думку суду, найбільше сприятиме виправленню обвинуваченого, а також запобіганню вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.50 КК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з моменту його фактичного затримання. В строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно зарахувати строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 26.10.2023 по 24.04.2024, із дотриманням вимог ч.7 ст. 72 КК України, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, а також строк тримання під вартою з 25.04.2024 по 31.01.2025, із дотриманням вимог ч.5 ст. 72 КК України, виходячи з такого їх співвідношення один день попереднього ув`язнення до одного дня позбавлення волі.

Вирішуючи цивільний позов потерплого ОСОБА_6 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 майнової шкоди у розмірі 26680,65 грн. та моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., суд приходить до висновку, що він підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно із ч.1, ч.2 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України відшкодування фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Зі змісту позовних вимог позивача , судом встановлено, що він просить стягнути з обох обвинувачених спричинену йому шкоду за викрадення його особистого майн, а саме мобільного телефону марки «Apple Iphone 12» та портативного зарядного пристрою марки «Romoss 30000mah Power Bank Sense 8+» в загальному розмірі 26680,65 грн.

Згідно із висновком судової товарознавчої експертизи №3622/23 від 22.08.2023, ринкова вартість мобільного телефону марки «Apple Iphone 12», 128 Gb, зеленого кольору, придбаного 14.10.2022, з урахуванням ПДВ, становить 25499,15 грн.; ринкова вартість портативного зарядного пристрою марки Romoss 30000mah PowerBank Sense8+, придбаного 30.12.2022, з урахуванням ПДВ, становить 1181,50 грн. (а.с. 65-69 т1).

Судом встановлено, що мобільний телефон марки «Apple Iphone 12» потерпому не повернуто. Однак, портативний зарядний пристрій марки «Romoss 30000 mah Power Bank Sense 8+» було вилучено на досудовому слідстві і передано на зберігання до камери речових доказів ВП №4 ГУНП в Дніпропетровській області.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди підлягають задоволенню частково у розмірі 25499,15 грн. У задоволені позовних вимог про стягнення 1181,50 грн. необхідно відмовити, оскільки портативний зарядний пристрій марки «Romoss 30000mah PowerBank Sense8+» буде повернуто потерпілому за вироком суду.

Обґрунтовуючи спричинення потерпілому моральної шкоди, він вказує на те, що обвинувачені, в порушення вимог закону посягнули на його приватну власність , чим завдали неповнолітньому потерпілому значні моральні страждання, які він оцінює у 10000,00 грн.

У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичнійчи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

У рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Визначаючи розмір моральної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок злочинних дій обох обвинувачених, суд вважає, що потерпілий дійсно зазнав душевних страждань та переживань, та вимушених змін у його повсякденному житті, оскільки був вимушений витрачати свій час на проведення слідчих дій та розгляд справи в суді.

Враховуючи характер і глибину душевних страждань, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про можливість стягнення на користь потерпілого з обох обвинувачених моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.

На підставі ст.ст. 122, 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судово- товарознавчої експертизи №3622/23 від 22.08.2023в сумі 280,00 грн. (а.с. 64, т.1).

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 373-376, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Згідно із ч.4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового приєднання не відбутої частині покарання за вирокомСамарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року, із застосуванням правила складання покарань, встановлених ст. 72 КК України, і остаточно призначити покарання у виді 7 (сім) років 6 (шість) місяців 15 (п`ятнадцять) днів позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили. Вирок в цій частині підлягає негайному виконанню.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту взяття його під варту , з 17 червня 2024 року.

В строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно зарахувати строку його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 25.10.2023 по 16.06.2024 (235 днів), із дотриманням вимог ч.7 ст. 72 КК України, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Згідно із ч.4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового приєднання не відбутої частині покарання за вирокомСамарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2024 року, із застосуванням правила складання покарань, встановлених ст. 72 КК України, і остаточно призначити покарання у виді 7 (сім) років 1 (один) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.

В строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно зарахувати строку його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 26.10.2023 по 13.02.2024 (111 днів), із дотриманням вимог ч.7 ст. 72 КК України, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, а також зарахувати строк тримання під вартою з 25.04.2024 по 31.01.2025 (282 дня), із дотриманням вимог ч.5 ст. 72 КК України, виходячи з такого їх співвідношення один день попереднього ув`язнення до одного дня позбавлення волі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 25499,15 грн. ( двадцять п`ять чотириста дев`яносто дев`ять гривень 15 копійок) та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень). В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 280,00 грн. (двісті вісімдесят гривень).

Речові докази:

- шкіряну сумку коричневого кольору, зв`язку ключів, змінний картридж для електронної цигарки, дві ємності з рідиною для електронної цигарки, металевий ланцюжок сріблястого кольору, гаманець, учнівський квиток, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП №1 ДРУП №2 ГУ НП в Дніпропетровській області ( раніше -ВП №4 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області ) ( номер книги -2941, порядковий номер 144), а також павербанк «ROMOSS», який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП №1 ДРУП №2 ГУ НП в Дніпропетровській області ( раніше - ВП №4 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області) ( номер книги -2941, порядковий номер 143), - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1