Справа № 953/2542/25
н/п 1-кс/953/2208/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000071 від 06.02.2025 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Харкова, із повною вищою освітою, розлученої, яка має неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , осіб похилого віку на утриманні немає, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2025 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000071 від 06.02.2025 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000071 від 06.02.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.12.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , добровільно надав ОСОБА_5 дані для входу у мобільний додаток «Приват24» для доступу до банківського рахунку НОМЕР_1 , до якого належить банківська картка № НОМЕР_2 , відкрита в АТ «Приватбанк» на його ім`я, на якій знаходились грошові кошти у сумі 20000 грн, з метою надання допомоги особі з інвалідністю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вигляді купівлі продуктів харчування.

21.12.2024, точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою отримання доходу за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та неодноразово продовженого, останній раз Указом Президента України №740/2024 від 28.10.2024 на всій території України, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і свідомо бажаючи їх настання, діючи умисно, маючи на меті незаконне збагачення, скористалась раніше наданими даними до мобільного додатку «Приват24» для доступу до банківського рахунку НОМЕР_1 , до якого належить банківська картка, відкрита в АТ «Приватбанк» № НОМЕР_2 на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою свого мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , перерахувала на банківську картку № НОМЕР_3 , відкриту в АТ «А-банк`на її ім`я, тим самим викрала грошові кошти у сумах: 21.12.2024 о 15:42 у сумі 3000 грн., сплативши за це комісію, за рахунок потерпілого, у сумі 105 грн.45 коп., 21.12.2024 о 15:57 у сумі 2000 грн., сплативши за це комісію, за рахунок потерпілого, у сумі 70 грн. 30 коп., 21.12.2024 о 17:07 у сумі 5000 грн., сплативши за це комісію, за рахунок потерпілого, у сумі 175 грн. 75 коп., 22.12.2024 о 09:50 у сумі 2000 грн., сплативши за це комісію, за рахунок потерпілого, у сумі 70 грн. 30 коп., 22.12.2024 о 11:45 у сумі 2000 грн., сплативши за це комісію, за рахунок потерпілого, у сумі 70 грн. 30 коп., тим самим заволоділа вище вказаними грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 , розпорядившись ними на власний розсуд, чим заподіяла останньому матеріальну шкоду на загальну суму 14492,10 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

12.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: заявою ОСОБА_7 про вчинення злочину, який мав місце у грудні 2024 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 21.02.2025; роздруківкою, наданою АТ КБ «ПриватБанк» про рух грошових коштів від 11.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 21.02.2025; роздруківкою, наданою АТ «А Банк», про рух грошових коштів від 26.02.2025; протоколом огляду предмету від 26.02.2025;. протоколом огляду предмету від 26.02.2025; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 12.03.2025; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_5 від 12.03.2025; протоколом огляду предмету за участю підозрюваної ОСОБА_5 від 12.03.2025; протоколом огляду предмету за участю підозрюваної ОСОБА_5 від 12.03.2025; протоколом огляду предмету за участю підозрюваної ОСОБА_5 від 12.03.2025; протоколом одночасного допиту від 17.03.2025.

На даний час у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, є підстави вважати, що вона може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, тобто наявні ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі зазначеного наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, який є найменш обтяжливим заходом забезпечення кимінального провадження та необхідний для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Прокурор в судовому засіданні підтримала зазначене клопотання в повному обсязі, просила його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрювана ОСОБА_5 у судовому засіданні причетність до скоєного визнала, пояснила, що ОСОБА_7 дав їй банківську картку для того, щоб вона доглядала особу з інвалідністю та здійснювала купівлю продуктів харчування. ОСОБА_7 дозволяв купувати щось і собі. У неї був скрутний матеріальний стан, не було грошей сплачувати за квартиру, тому вона почала переказувати гроші з картки ОСОБА_7 на власну картку. Зазначила, що сума перерахувань відповідає тій, що вказана у повідомленні про підозру. Не заперечувала щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у виді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Щодо наявності ризиків.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення і наступного покарання передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України може ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Таким чином, тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами, дають підстави стверджувати про наявність ризику того, що підозрювана у разі незастосування до неї запобіжного заходу та відсутності контролю за її процесуальною поведінкою з боку органу досудового розслідування, під загрозою настання кримінальної відповідальності за вчинення злочину, зможе переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Оскільки стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри та існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , характеру та обставин справи, особи підозрюваної, дійшов висновку про необхідність застосування до останньої запобіжного заходу, що сприятиме виконанню нею процесуальних обов`язків та забезпечить можливість контролю за її поведінкою з боку органу досудового розслідування та суду з метою досягнення мети кримінального провадження.

Особисте зобов`язання є найменш обтяжливим запобіжним заходом із передбачених законом, а тому слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання є цілком законним, обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

У клопотанні слідчий посилається на необхідність покладення на підозрювану таких обов`язків, що визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом; не відлучатися за межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Покладення таких обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України необхідне з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання ризиків, які були обґрунтовані раніше та ефективності здійснення кримінального провадження.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Беручи до уваги вищевикладене, стороною обвинувачення доведено необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та покладення на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-179, 193-194, 196, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування, тобто до 12 травня 2025 року.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

- не відлучатися за межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Зазначені обов`язки діють в межах строку досудового розслідування, тобто до 12 травня 2025 року.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на неї цією ухвалою обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1