КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №367/213/24 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3224/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 січня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23 січня 2025 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001421. Продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів по 23.03.25р. у ДУ «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відмовлено у клопотанні захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_8 , не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційні скарги, в яких просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю та покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у кримінальному провадженні №0001421 від 19.12.2022 року строком до 23.03.2025 року.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про те, що сторона обвинувачення у своєму клопотанні проігнорувала вимоги п.1 ч.3 ст.199 КПК України, та не зазначила обставини, які б свідчили про те, що заявлені вимоги не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Звертає увагу, що сторона обвинувачення не зазначає про існування ризику, що передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, який неодноразово наводився стороною обвинувачення у попередніх клопотаннях про продовження строку тримання під вартою, що додатково вказує на констатацію стороною обвинувачення того факту, що ризики, які існували під час первинного обрання та подальшого продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою - зменшились.

Стосовно наведених у клопотанні ризиків сторона захисту звертає увагу на їх абстрактність та те, що такі ризики є припущенням, про що власне зазначає сторона обвинувачення у своєму клопотанні.

Разом з тим, нові ризики, які б виправдовували тримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою - відсутні.

На переконання апелянта, запобігти ризикам, що зазначені у клопотанні сторони обвинувачення, можливо без застосування до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю та покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Крім того, з тексту клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що стороною обвинувачення при його складанні істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, зокрема, щодо обов`язку обґрунтувати неможливість запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Звертає увагу, що клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - надавалось ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у перекладі на азербайджанську мову безпосередньо перед самим судовим засіданням, тому обвинувачений не мав змоги вчасно ознайомитись з відповідним клопотанням.

Крім того, клопотання про продовження строку запобіжного заходу подавалось до суду без додатків до такого клопотання, що також ставить під сумнів обґрунтованість постановленої ухвали, адже суд не мав змоги ознайомитись та оцінити докази, якими підтверджуються ризики на які посилається сторона обвинувачення. Також, учасникам справи не надавався короткий текст рішення суду.

Сторона захисту зазначає, що стороною обвинувачення завідомо перекручується зміст рішень ЄСПЛ на підтвердження викладених ризиків.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що стороною захисту не заявлено такого клопотання, яке б узгоджувалося з наведеним положенням ч. 4 ст. 422-1 КПК України щодо участі саме сторін кримінального провадження, розгляд даної апеляційної скарги здійснюється без участі сторін.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.15, п.п. 6, 11, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.; ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.15, п.п. 6, 11, 12, ч.2 ст.115, ч.2 ст.289, ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.ч. 1,2 ст.263, ч.4 ст.358 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

Вирішуючи питання за клопотанням прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції зазначив, що у даному кримінальному провадженні зв`язок обвинувачених з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами та сукупність цих доказів дають підстави вважати, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 причетні до вчинення злочинів, підозра є обґрунтованою. Крім того, суд врахував фактичні обставини справи та високу суспільну небезпечність інкримінованих діянь.

Суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим за умови доведеності їх вини у вчиненні інкримінованих кримінальних діянь, характер та обставини вчинення злочинів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на даному етапі провадження вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного обвинуваченим запобіжного заходу.

З оскаржуваної ухвали суду вбачається, що висновок про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ґрунтується на об`єктивних даних.

Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Щодо доводів апелянта про відсутність доказів про існування ризиків, то вони є безпідставними, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано врахував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Колегія суддів звертає увагу, що за змістом оскаржуваної ухвали обвинувачені висловили свою думку по заявленому прокурором клопотанню, зокрема підтримали позицію свого захисника, що свідчить про обізнаність обвинувачених з його змістом та спростовує позицію захисника про те, що вони не мали змоги вчасно ознайомитись з відповідним клопотанням

Суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов вмотивованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинувачених будь-яких інших більш м`яких запобіжних заходів.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 січня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4