Справа № 347/1564/24
Провадження № 1-кп/347/131/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області , в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000083 від 03.06.2024 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, не працюючого, освіта середня, не одруженого, депутатом не обирався, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст.164 КК України, суд, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) за наступних обставин:

ОСОБА_5 згідно рішення Косівського районного суду від 03 лютого 2022 року (справа №347/811/21), зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочато із 28 квітня 2021 року.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2022 року (справа №347/811/21) набрало законної сили 10 березня 2022 року та 02 травня 2022 року Косівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 68919092.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української PCP від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно положень, визначених ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України - при вирішенні будь-яких питань щодо дітей необхідно виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст.51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі України (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст. 15 Сімейного кодексу України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений також в ст.180 Сімейного Кодексу України.

Крім того, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Однак, ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про необхідність сплати, аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання малолітньої дитини - від сплати аліментів злісно ухиляється у визначеному рішенні порядку, грошові кошти на утримання дитини не виплачує, що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають 77 736, 33 грн .

Тобто, ОСОБА_5 злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дитини (аліментів), вчинив дії спрямовані на невиконання рішення Косівського районного суду в Івано-Франківській області, які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 грубо порушує обов`язки, покладені на нього рішенням суду та визначені нормами Конституції України і Сімейного кодексу України, та посягає на нормальний розвиток і здоров`я дитини.

ОСОБА_5 з 28.04.2021, будучи зобов`язаним сплачувати грошові кошти, від сплати аліментів злісно ухиляється.

У визначеному рішенні, порядку грошові кошти на утримання дитини умисно не виплачував.

Заходів щодо працевлаштування з метою погашення заборгованості зі сплати аліментів не вживав, на попередження державного виконавця про необхідність сплачувати аліменти не реагував, тобто злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

В результаті чого, через злісне ухилення ОСОБА_5 від сплати коштів (аліментів) на утримання дитини за період із 28.04.2021 року - заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_8 , станом на 31 травня 2024 року становить 77 736, 33 грн

Тим самим, ОСОБА_5 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Потерпілою ОСОБА_6 в судовому засіданні подано письмове клопотання про закриття даного кримінального провадження, оскільки вони з обвинуваченим примирились та він немає щодо нього жодних претензій, а тому відмовляється від обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 просили задоволити клопотання потерпілої та закрити дане кримінальне провадження, оскільки обвинувачений з ОСОБА_9 повністю примирились та остання жодних претензій до нього немає.

Прокурор не заперечує щодо закриття кримінального провадження у звязку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження та вивчивши матеріали провадження вважає, що кримінальне провадження слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 477 ч. 1 КПК України дане кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.164 КК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Окрім того суд враховує, що ОСОБА_5 є раніше не судимим, тобто до кримінальної відповідальності притягується вперше, вчинив кримінальне правопорушення яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії проступків у формі приватного обвинувачення, вину свою у вчиненому визнав повністю, потерпіла просить закрити провадження в зв`язку з відмовою від обвинувачення, за місцем проживання ОСОБА_5 характеризується позитивно, підтвердженням чого є характеристика Косівської міської ради, має на утриманні одну малолітню дитину, відповідно до довідок КНП «Косівська ЦРЛ» на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах не знаходиться.

Таким чином, враховуючи те, що кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст.164 КК України, відноситься до категорії кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення, потерпіла відмовилася від обвинувачення, про що подала письмову заяву яку підтримала в судовому засіданні, та просить закрити кримінальне провадження, проти чого не заперечив і обвинувачений а тому дане кримінальне провадження підлягає закриттю за відмовою потерпілої від обвинувачення.

Процесуальні витрати та речові докази в справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався і підстави для його обрання на цій стадії судового розгляду відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст..100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 284, 369-372, 477 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання потерпілої ОСОБА_6 задовольнити.

Кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000083 від 03.06.2024 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст.164 КК України - закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Процесуальні витрати - відсутні.

Речові докази- копії виконавчого провадження №АСВП 68919092 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах справи.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити сторонам кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1