Дата документу 07.04.2025 Справа № 335/3140/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/3140/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/248/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою (з урахуванням доповнень) прокурора у кримінальному провадженні прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Атманай Якимівського району Запорізької області, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, працюючий газозварником на ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод», одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не маючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався.

Цим же вироком ОСОБА_7 був визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та виправданий у зв`язку з не доведенням того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 , в порушення вимог ст. ст. 7, 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 589 від 03.06.2009, згідно яких діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, зазначених у Таблиці 1 Переліку психотропних речовин, затвердженої Постановою КМУ № 770 від 06.05.2000, без відповідного дозволу заборонена, маючи умисел на незаконне зберігання без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений, діючи умисно, незаконно за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , без мети збуту зберігав особливо небезпечні наркотичні засоби канабіс та смолу канабісу, обіг яких заборонений.

Так, 3 січня 2023 року, в період часу з 08.52 години до 09.47 години, співробітниками поліції, в присутності двох понятих за участі ОСОБА_7 , в ході проведення обшуку за місцем проживання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні кімнати виявлено та вилучено особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено канабіс та смолу канабісу, які останній зберігав без мети збуту, а саме:

- речовини рослинного походження сіро-зеленого кольору, які є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маси якого, в перерахунку на висушену речовину, складають 1,645 г та 0,162 г, які зберігались у двох паперових згортках;

- речовини рослинного походження сіро-зеленого кольору, які є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маси якого, в перерахунку на висушену речовину, складають 1,312 г, 0,312 г, 6,095 г, 1,088 г, 1,765 г, 0,204 г, 0,250 г, 2,204 г, 2,113 г, 1,679 г., які зберігались у полімерній упаковці, восьми паперових згортках та полімерному згортку;

- речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого, в перерахунку на висушену речовину, складає 372,0 г, яка зберігалась у полімерному пакеті;

- речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого, в перерахунку на висушену речовину, складає 79,902 г, яка зберігалась у фрагменті полімерної пляшки з обрізаною горловиною;

- речовини рослинного походження сіро-зеленого кольору, які є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маси якого, в перерахунку на висушену речовину, складають 0,293 г та 0,575 г, які зберігались у двох металевих розбірних гріндерах, що складаються з чотирьох частин;

- комкоподібну речовину рослинного походження коричневого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - смолою канабісу, маса якої, в перерахунку на суху речовину, складає 0,784 г, яка зберігалась у металевому розбірному гріндері, що складається з чотирьох частин.

Таким чином, загальна маса вилученого канабісу в перерахунку на висушену речовину складає 471,599 г, маса вилученої смоли канабісу в перерахунку на висушену речовину складає 0,784 г, які ОСОБА_7 незаконно зберігав за місцем свого проживання без мети збуту.

Цим же вироком суду ОСОБА_7 визнаний невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 307 КК України та виправданий у зв`язку з не доведенням того, що кримінальне правопорушення вчинене ним.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за наступних обставин.

1 вересня 2022 року, приблизно о 16.51 годині, ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, вул. Шкільна, буд. 10, у приміщенні відділення ТОВ «Нова пошта» № 29, маючи умисел на незаконне пересилання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи можливості ТОВ «Нова Пошта», здійснив поштове відправлення № 9053 на адресу відділення ТОВ «Нова Пошта» № 1, а саме: м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 70В, на ім`я ОСОБА_10 .

У подальшому, 2 вересня 2022 року, приблизно об 11.00 годині, працівниками поліції Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області під час несення служби у приміщенні відділення ТОВ «Нова Пошта» № l за адресою: м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 70В, під час огляду поштового відправлення № 9053, яке попередньо отримав ОСОБА_10 , у середині виявлено один полімерний пакет з речовиною рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину склала 19,824 г, яку ОСОБА_7 незаконно переслав з метою збуту.

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України як незаконне пересилання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.

Виправдовуючи ОСОБА_7 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наданими стороною обвинувачення доказами не доведено факт того, що саме ОСОБА_7 поклав у поштове відправлення наркотичний засіб та переслав його.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію судом його дій за ч. 1 ст. 309 КК України, вважає вирок в частині виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що виправдання ОСОБА_7 вмотивовано лише показаннями самого обвинуваченого та його знайомого ОСОБА_10 .

Разом з тим, стороною обвинувачення надано копію протоколу огляду місця події від 2 вересня 2022 року, з якого вбачається, що було оглянуто приміщення «Нової пошти», де виявлено ОСОБА_10 з посилкою, яка надійшла на його ім`я. Всередині вказаної посилки розміщено декілька пачок цигарок та один полімерний пакети з речовиною рослинного походження.

Вказаний доказ спростовує версію обвинуваченого та показання свідка ОСОБА_10 , які вказували, що декілька осіб передавала речі цією посилкою.

Крім того, суд повинен був критично поставитись до показань свідка ОСОБА_10 , який знайомий з ОСОБА_7 з 2010 року.

Також, як обвинувачений, так і свідок не повідомили, хто саме передавав пакування для інших військовослужбовців, скільки осіб, де саме відбувалось пакування тощо.

З відеозапису вбачається, що у картонній коробці відсутні інші пакунки, окрім декількох пачок цигарок та наркотичного засобу, а також не зафіксовано, щоб хтось інший був поруч з обвинуваченим.

Таким чином, висновки суду ґрунтуються лише на показаннях обвинуваченого та свідка, які не узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження.

З приводу призначеного ОСОБА_7 покарання зазначає, що суд першої інстанції не врахував ставлення самого обвинуваченого до вчиненого, кількість вилученого особливо небезпечного наркотичного засобу, що становить майже 500 грамів, а також те, що обвинувачений хоча і визнав свою провину, проте своєю поведінкою не продемонстрував щирого каяття, усвідомлення своєї протиправної поведінки.

Вважає, що суд необґрунтовано визнав щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, оскільки надання правдивих свідчень не вказує на те, що особа відчуває жаль з приводу скоєного, жодної обставини, яка б вказувала на усвідомлення протиправної поведінки та відсутність наміру продовжувати злочинну діяльність, не встановлено.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити йому за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Також в апеляційній скарзі викладено клопотання про повторне дослідження доказів, а саме: допитати свідка ОСОБА_10 , дослідити висновок експерта № СЕ-19/108-22/10600-НЗПРАВ від 15 вересня 2022 року, відеозапис з камер відеоспостереження, які знаходяться в приміщенні ТОВ «Нова пошта» № 29 по вул. Шкільній, 10 у м. Запоріжжі, протокол огляду місця події від 2 вересня 2022 року.

Від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на адресу апеляційного суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він зазначає, що суд першої інстанції в повній мірі встановив та належним чином оцінив і врахував всі обставини за епізодом ч. 2 ст. 307 КК України та дійшов до вірного висновку про необхідність виправдання ОСОБА_7 , а за епізодом ч. 1 ст. 309 КК України суд врахував усі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурором було підтримано викладене в апеляційній скарзі клопотання про повторне дослідження доказів.

У відповідності до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Вислухавши позицію прокурора, обвинуваченого та його захисника з приводу вказаного клопотання, колегія суддів прийняла рішення про відмову в його задоволенні, оскільки підстав для повторного дослідження доказів, визначених у ч. 3 ст. 404 КПК України, прокурор в обґрунтування клопотання не зазначив.

Так, свідок ОСОБА_10 був допитаний у суді першої інстанції, його показання викладені у вироку та оцінені судом першої інстанції, а також були досліджені наявні в матеріалах кримінального провадження документи.

Фактів неповного або з порушенням дослідження обставин кримінального провадження судом першої інстанції в клопотанні прокурором не наведено, а доводи клопотання фактично зводяться до його незгоди із висновками суду першої інстанції, викладеними у вироку суду, щодо не доведення вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Щодо суті апеляційної скарги, то в судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України суд не врахував кількість канабісу, вважав призначене покарання занадто м`яким, а виправдання за ч. 2 ст. 307 КК України необґрунтованим.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважав призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України достатнім. З приводу епізоду за ч. 2 ст. 307 КК України зазначив, що на відео не зафіксовано, що саме ОСОБА_7 відправляє в посилці, прокурор міг викликати свідків співробітників військової служби правопорядку, а також витребувати відео.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду визнав свою провину за ч. 1 ст. 309 КК України, а обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України заперечував.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, зокрема, повинно бути ухвалене згідно з нормами матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

З огляду на ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, окрім іншого, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні мають істотні суперечності.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у його вчиненні.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Цих вимог закону під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції в повній мірі не дотримався, належної оцінки і аналізу наданим стороною обвинувачення доказам у їх сукупності не надав та без належного мотивування прийнятого рішення прийшов до передчасного висновку про необхідність виправдання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, судом першої інстанції було обґрунтовано висновок про необхідність виправдання ОСОБА_7 тим, що наданими стороною обвинувачення доказами не доведено факт того, що саме ОСОБА_7 поклав у поштове відправлення наркотичний засіб та переслав його.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції лише зазначив показання обвинуваченого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_10 і перелічив докази сторони обвинувачення, без надання їм належної оцінки та їх аналізу, належним чином не оцінив показання обвинуваченого та свідка у сукупності з дослідженими документами, і в порушення вимог ст. 374 КПК України належним чином не мотивував, чому відкинув докази сторони обвинувачення.

У вироку формально зазначено, що показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_10 спростовують та не доводять факт вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а досліджені по справі докази також не підтверджують висунутого йому обвинувачення.

Однак аналіз, оцінку і співвідношення доводів сторони обвинувачення із доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, суд не зробив, не усунув цих суперечностей, що в свою чергу викликає вірогідність наявності ряду припущень у вказаному провадженні, які є недопустимими при ухваленні вироку.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 показав, що до відділення пошти приїжджали інші особи, які передавали для своїх родичів необхідні речі (продукти харчування, засоби особистої гігієни). Всі передані йому речі було запаковано в одну посилку та відправлено адресату ОСОБА_10 одним відправленням. Особисто він передавав для ОСОБА_10 два блоки цигарок та засоби особистої гігієни.

Свідок ОСОБА_10 у суді першої інстанції показав, що ОСОБА_7 передав йому засоби від комарів, сигарети та пральний порошок. Також у посилці були інші побутові речі, які передали для його бойових товаришів родичі та знайомі. Окремо зазначив, що посилки формуються на одному з поштових відправлень, де складаються всі необхідні речі в одне відправлення.

Разом з тим, зі змісту протоколу огляду місця події від 2 вересня 2022 року вбачається, що всередині посилки, яку ОСОБА_7 відправив ОСОБА_10 , містилися лише кілька пачок цигарок та один полімерний пакет з речовиною рослинного походження.

Таким чином, існують певні суперечності в показаннях обвинуваченого та свідка з наданими стороною обвинувачення документами, в частині того, яким чином у посилці, в яку складали речі не тільки інші особи (родичі та знайомі військовослужбовців), а й сам обвинувачений ОСОБА_7 два блоки цигарок та засоби особистої гігієни, було виявлено під час огляду лише декілька пачок цигарок та один полімерний пакет з речовиною рослинного походження.

З мотивувальної частини вироку суду вбачається, що суд першої інстанції не провів оцінку показань обвинуваченого та свідка, які вони надали під час судового розгляду у сукупності із відомостями, які зафіксовані у протоколі огляду місця події щодо обставин, за яких у посилці було виявлено наркотичну речовину.

Вказаним обставинам суд першої інстанції уваги не приділив, надані стороною обвинувачення докази належним чином не оцінив, що ставить під сумнів правильність висновків суду щодо фактичних обставин справи, встановлених оскаржуваним вироком.

Враховуючи відсутність оцінки судом першої інстанції всіх наявних у матеріалах кримінального провадження доказів окремо, з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив порушення, які відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, тобто такими порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на відсутність ретельного дослідження судом першої інстанції вищевказаних обставин та неналежну оцінку досліджених судом доказів, колегія суддів не може прийти до висновку поза розумним сумнівом про доведення чи недоведення вини, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а також про наявність чи відсутність в його діях складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Зазначені порушення є підставами для скасування судового рішення, і оскільки в апеляційній скарзі прокурор не просить повторно допитати обвинуваченого, вони не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду в межах ст. 404 КПК України, що є підставою призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно, всебічно з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, ретельно перевірити усі докази кримінального провадження, з належною їх мотивацією, в тому числі, взяти до уваги інші доводи, які зазначалися в апеляційній скарзі, та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення у відповідності до приписів, передбачених ст. 370, 374 КПК України.

Відповідно до ст. 415 КПК України, при скасуванні ухвали суду внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції призначає новий судовий розгляд, не вирішуючи питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Вирішуючи у відповідності до ч. 1 ст. 197, ст. 331, п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України питання щодо запобіжного заходу, колегія суддів виходить із наступного.

Оскільки у кримінальному провадженні на час постановлення вироку судом першої інстанції відносно обвинуваченого запобіжний захід застосований не був і клопотань про його застосування до апеляційного суду не надходило, колегія суддів вважає за потрібне запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирати.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу (з урахуванням доповнень) прокурора у кримінальному провадженні прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2024 року, яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 307 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в тому ж суді в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4