Справа № 587/669/25
УХВАЛА
Під час досудового розслідування до підозрюваного у кримінальному провадженні ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк тримання під вартою закінчується 11 лютого 2025 року.
Прокурор звернувся з письмовим клопотанням про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави, посилаючись на наявність ризиків у вказаному кримінальному провадженні, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Своє клопотання обґрунтовує тим, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 11 лютого 2025 року, однак до вказаної дати неможливо завершити судовий розгляд з об`єктивних причин, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких була підставою для обрання запобіжного заходу, на цей час не зменшились, знаходячись на волі, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та/або свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, запобігти настанню зазначених ризиків неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.
Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 не заперечувала щодо клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просила відкласти підготовче судове засідання у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.
ОСОБА_7 не заперечував щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, погодився з клопотанням захисника про відкладення підготовчого судового засідання.
Потерпіла ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 погодилися з клопотанням прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, просили продовжити розгляд підготовчого судового засідання.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, потерпілої та її представника, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно з ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 спливає 11 лютого 2025 року, судове провадження не може бути завершене до спливу цього строку, жодних підстав для зміни застосованого обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший більш м`який на цей час не має .
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 суд враховує особу обвинуваченого, його репутацію, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень.
Беручи до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років позбавленням волі, злочин вчинено під час дії в Україні воєнного стану, враховуючи, що розгляд справи в межах обраного запобіжного заходу не уявляється можливим, перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та/або свідків у цьому ж кримінальному провадженні, та вчиняти інші кримінальні правопорушення, суд виходить з того, що ризики, наявність яких були підставою для обрання запобіжного заходу у виді утримання під вартою, на цей час не зменшились і не відпали, а тому клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підлягає задоволенню, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може запобігти існуючим ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Будь-яких даних щодо неможливості утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора в судовому засіданні не встановлено.
За таких обставин, оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення права на заставу відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України.
Клопотання захисника ОСОБА_4 про відкладення розгляду підготовчого судового засідання у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засідання задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 331, 371, 372 КПК України, суд
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави, тобто до 10 квітня 2025 року включно.
Копію ухвали негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, направити Державній установі «Сумський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1