Справа №760/4634/25 1-кс/760/3209/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисниці ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001020 від 29 вересня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 113 Кримінального кодексу України, відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не є інвалідом І чи ІІ групи, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, не судимий, -

в с т а н о в и в:

До Солом`янського районного суду міста Києва подано клопотання слідчого, погоджене з прокурором, в порядку статті 40 КПК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001020 від 29 вересня 2024 року у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 113 Кримінального кодексу України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Слідчий суддя перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в межах досудового розслідування якого було подано клопотання та дослідивши докази по наданих матеріалах, заслухавши думку підозрюваного, захисника та прокурора, встановив наступне.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам статті 184 КПК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001020 від 29 вересня 2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 113 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що згідно з указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє до 09.05.2025.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 29 вересня 2024 року, у громадянина рф ОСОБА_8 , якому достовірно відомо про збройний напад російської федерації на Україну, будучи негативно налаштованим стосовно держави Україна, виник умисел на організацію вчинення підпалів, спрямованих на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, зокрема релейних шаф, що розташовані поряд із залізничними коліями АТ «Укрзалізниця», за рахунок підшукання та надання завдань особам з числа громадян України, здатним вчиняти вказані протиправні діяння та здійснювати оплату за виконану на території України диверсію.

На виконання свого умислу, ОСОБА_8 , створив у месенджері «Telegram» профіль з нік-неймом " ОСОБА_9 " ( ОСОБА_10 ) та на тематичних групах з пошуку роботи розмістив оголошення, щодо легкого заробітку.

Надалі, ОСОБА_8 не пізніше 29 вересня 2024 року, за допомогою мессенджера «Telegram» в ході спілкування з громадянином України ОСОБА_5 запропонував останньому пошкоджувати або знищувати будь-які релейні шафи системи сигналізації, централізації і блокування на його вибір на території м. Києва, шляхом їх підпалу та фіксувати вказані дії на відеозапис за винагороду у сумі 100 доларів США. На вказану пропозицію ОСОБА_5 погодився.

В подальшому, ОСОБА_8 детально роз`яснив ОСОБА_5 механізм вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а саме надав інструкції з підшукання засобів вчинення злочину, об`єкту підпалу, необхідність здійснення відеофіксації тощо.

Для виконання спільного з ОСОБА_8 плану, спрямованого на здійснення підпалів релейних шаф системи сигналізації, централізації і блокування ОСОБА_5 залучив свого знайомого ОСОБА_11 , з яким вступив у попередню змову.

При цьому, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 було достовірно відомо про наслідки вчинення таких підпалів, а саме неможливість використання залізничної колії на окремих ділянках, що ослаблює державу та те, що вказані дії спрямовані на зруйнування та пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення.

Так, 29.09.2024 приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_11 перебуваючи у злочинній змові з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , з метою підготовки до вчинення підпалу релейної шафи прибув з ОСОБА_5 до магазину "Велика Кишеня", розташованому у торговому центрі "MegaCity" за адресою: м. Київ, Харківське Шосе, 19, де ОСОБА_5 придбав дві пляшки розчинника "Уайт Спирит".

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на пошкодження релейної шафи шляхом підпалу, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 29.09.2024 приблизно в період часу 14.30-15.00 год., перебуваючи на території Дніпровського району м. Києва, ОСОБА_11 , разом з ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: м. Київ, залізнична колія № 28 поблизу ж/д станції Дарниця, побачили релейну шафу сигнальної установки, яка розташована за координатами «50.427,30.6272», яку обрали предметом свого злочинного посягання.

Надалі, на виконання свого ОСОБА_11 , 29.09.2024, перебуваючи за адресою: м. Київ, залізнична колія № 28 поблизу ж/д станції Дарниця, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , отримав від ОСОБА_5 заздалегідь підготовлену пляшку розчинника "Уайт Спирит", облив ним релейну шафу та здійснив її підпал, а ОСОБА_5 здійснив відеофіксацію вчиненого злочину на власний мобільний телефон марки «POCO», після чого надіслав відеозапис ОСОБА_8 ..

Того ж дня, ОСОБА_8 , перерахував на криптогаманець ОСОБА_5 на платформі "Binance", з власного криптогаманця "Binance", грошові кошти у сумі 92 USDT, як оплату за вчинення підпалу релейної шафи.

20 лютого 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні закінченого замаху на вчинення з метою ослаблення держави підпалу, спрямованого на зруйнування та пошкодження об`єкту, що мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинене в умовах воєнного стану групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 113 КК України.

У клопотанні слідчим постановлено питання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання в тому числі у виді позбавлення волі на до довічного, та у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених статтею 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставини кримінального правопорушення; незаконного впливу свідків, у цьому кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_4 просила відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає підозру та ризики не обґрунтованими, просила застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Також, захисником було подано скаргу в порядку статті 206 КПК України на незаконне затримання її підзахисного працівниками правоохоронних органів, яке мало місце без достатніх для того правових підстав, вказуючи при цьому на те, що при затриманні ОСОБА_5 , останньому були заподіяні тілесні ушкодження, хоча він жодного опору при затриманні не чинив.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання та підтримав думку свого захисника щодо необгрунтованості клопотання слідчого і вказував на незаконність його затримання та заподіяння при затриманні тілесних ушкоджень.

Згідно частини 4 статті 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та надані в суді документи, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Так, слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001020 від 29 вересня 2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 113 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 113 Кримінального кодексу України, тобто у вчиненні диверсії.

Відповідно до статті 279 КПК України у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 113 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

На обґрунтування пред`явленої ОСОБА_5 підозри, слідчим надані зібрані під час досудового розслідування докази, які долучені до матеріалів клопотання, які обґрунтовано свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Так, під час судового розгляду клопотання знайшли своє підтвердження ризики переховування від органів досудового розслідування, знищення, сховати або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставини кримінального правопорушення; незаконного впливу свідків, у цьому кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, вчинений в умовах воєнного стану.

Так, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до довічного ув`язнення, та з моменту повідомлення про підозру пройшов незначний проміжок часу, тому слідчий суддя вважає, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним ризики знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків.

На переконання слідчого судді, знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду і ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити дане.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у виді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 176 КПК України запобіжними заходами є - тримання під вартою.

Згідно частини 6 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, та національного законодавства України, а також враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, його майновий та сімейний стан, обставини вчинення ним кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, оскільки дане правопорушення вчинене в період дії воєнного стану України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 113 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, тому з урахуванням наявних ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та вимог частини 6 статі 176 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_5 може бути застосований лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який, на думку слідчого судді, буде достатнім для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, відповідно до частини 3 статті 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, згідно частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Відповідно до абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини ймовірного вчинення ОСОБА_5 під час дії воєнного стану в Україні кримінального правопорушення, а саме проти основ національної безпеки України, безпосередньо дослідивши додані до клопотання документи і досліджені в судовому засіданні, тому вважає необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

З приводу доводів викладених в скарзі захисника на незаконне затримання в порядку статті 206 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Приписами частини 2 статті 206 КПК України передбачено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Згідно частини 6 статті 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Таким чином, з огляду на обставини викладені в заяві захисника-адвоката ОСОБА_4 та відповідно до пояснень підозрюваного ОСОБА_5 щодо заподіяння тілесних ушкоджень підозрюваному, тому слідчий суддя вважає необхідним вжити заходів передбачених статтею 206 КПК України щодо захисту прав людини.

Приписами статті 207 КПК України передбачено, що ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. Кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статтях 482 і 482-2 цього Кодексу: 1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення; 2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні. Кожен, хто не є уповноваженою службовою особою (особою, якій законом надано право здійснювати затримання) і затримав відповідну особу в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті, зобов`язаний негайно доставити її до уповноваженої службової особи або негайно повідомити уповноважену службову особу про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

З протоколу затримання особи ОСОБА_5 від 20 лютого 2025 року вбачається, що 20 лютого 2025 року о 14 годині 05 хвилин був затриманий за підозрою у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 113 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 113 КК України, вбачається що воно було складено 20 лютого 2025 року.

Під час судового розгляду не було встановлено незаконності затримання підозрюваного ОСОБА_5 , з огляду на докази надані стороною захисту і з огляду на пояснення прокурора ОСОБА_3 надані в судовому засіданні на запитання слідчого судді.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 196, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 14 год. 05 хв. 20 квітня 2025 року, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з часу фактичного затримання, тобто 14 год. 05 хв. 20 лютого 2025 року.

Зобов`язати орган досудового розслідування повідомити родичів ОСОБА_5 про взяття його під варту.

В задоволенні скарги захисника-адвоката ОСОБА_4 , поданої в порядку статті 206 КПК України про незаконність затримання підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.

В порядку статті 206 КПК України зобов`язати прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою виявлення можливих отриманих тілесних ушкоджень під час затримання 20 лютого 2025 року.

В порядку статті 206 КПК України направити копію ухвали до Територіального управління ДБР в місті Києві, разом диском звукозапису судового засідання, для проведення перевірки фактів щодо обставин заподіяння можливих отриманих тілесних ушкоджень під час затримання 20 лютого 2025 року близько 14 години працівниками правоохоронних органів громадянина ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1