Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2253/25
Номер провадження 1-кс/711/660/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваної - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання заступника начальника ВР ЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000461 від 20.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, яка не є особою з інвалідністю, одруженої, непрацюючої, раніше несудимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника ВР ЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , поданим в рамках кримінального провадження №0000461, внесеного до ЄРДР 20.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СУ ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000461від 20.11.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою незаконного збагачення, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, незаконно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, 27.01.2025 здійснили пересилання особливо небезпечної психотропної речовини, психотропної речовини та наркотичного засобу шляхом поштового переказу через ТОВ «Нова Пошта».

Так, ОСОБА_8 , 27.01.2025 у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , яке розташоване в автокооперативі «Аврора», що за адресою: м. Черкаси, вул. Припортова, 22А, помістив кристалічну речовину в штани чорного кольору, які упакував у спеціальний пакет ТОВ «Нова Пошта» та цього ж дня передав вказане пакування ОСОБА_5 , яка 27.01.2025 продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел з ОСОБА_8 , направлений на незаконний збут вищевказаної кристалічної речовини, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, перебуваючи в поштовому відділені № 8 ТОВ «Нова Пошта», що за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільна, 326/66, о 16 год. 17 хв., оформила поштове відправлення, де використала зміненні анкетні дані на ОСОБА_9 , на ім`я одержувача ОСОБА_10 , до відділення № 50507 ТОВ «Нова Пошта», що розташоване в с. Іванівка Чернігівської області, та переслала з метою збуту за накладною № 59 0013 0907 4477, вказану речовину.

27.01.2025 ОСОБА_8 повторно, в гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , яке розташоване в автокооперативі «Аврора», що за адресою: м. Черкаси, вул. Припортова, 22А, помістив кристалічну речовину, порошкоподібну речовину та речовину рослинного походження в штани темного та червоного кольорів, які упакував у спеціальний пакет ТОВ «Нова Пошта» та цього ж дня, передав вказане пакування ОСОБА_5 , яка 27.01.2025, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел з ОСОБА_8 , направлений на незаконний збут кристалічної речовини, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, речовини рослинного походження, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежений канабіс, порошкоподібну речовину, яка являється психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін, перебуваючи в поштовому відділені № 8 ТОВ «Нова Пошта», що за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільна, 326/66, о 16 год. 20 хв. оформила поштове відправлення, де використала зміненні анкетні дані на ОСОБА_9 , на ім`я одержувача ОСОБА_11 , до відділення № 2 ТОВ «Нова Пошта», що розташоване за адресою: Вінницька область, м. Іллінці, вул. Соборна, 126, та переслала з метою збуту за накладною № 59 0013 0907 5961, вказані речовини.

ОСОБА_8 , повторно, 27.01.2025, у гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , яке розташоване в автокооперативі «Аврора», що за адресою: м. Черкаси, вул. Припортова, 22А, помістив речовину рослинного походження в картонну коробку з термосом, які упакував в спеціальний пакет ТОВ «Нова Пошта» та цього ж дня, передав вказане пакування ОСОБА_5 , яка 27.01.2025 продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел з ОСОБА_8 , направлений на незаконний збут речовини рослинного походження, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежений канабіс, перебуваючи в поштовому відділені № 4 ТОВ «Нова Пошта», що за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 77, о 16 год. 34 хв., оформила поштове відправлення, де використала зміненні анкетні дані на ОСОБА_12 , на ім`я одержувача ОСОБА_13 , до відділення № 1 ТОВ «Нова Пошта», що розташоване за адресою: Запоріжська область, с. Кам`яне, та переслала з метою збуту за накладною № 59 0013 0909 2619, вказану речовину.

Також, 27.01.2025 ОСОБА_8 , повторно, у гаражному приміщенні № 005, яке розташоване в автокооперативі «Аврора», що за адресою: м. Черкаси, вул. Припортова, 22А, помістив кристалічну речовину, в штани темного кольору, які упакував в спеціальний пакет ТОВ «Нова Пошта» та цього ж дня, передав вказане пакування ОСОБА_5 , яка 27.01.2025 продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел з ОСОБА_8 , направлений на незаконний збут вищевказаної кристалічної речовини, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, перебуваючи в поштовому відділені № 26 ТОВ «Нова Пошта», що за адресою: м. Черкаси, вул. Сержанта Жужоми, 6, о 16 год. 45 хв., оформила поштове відправлення, де використала зміненні анкетні дані на ОСОБА_14 , на ім`я одержувача ОСОБА_15 , до поштомату № 44707 ТОВ «Нова Пошта», що розташований за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Торгова, 44, та переслала з метою збуту за накладною № 59 0013 0910 4363, вказану речовину.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному збуті психотропної речовини, особливо небезпечної психотропної речовини та наркотичного засобу, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

19.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий вказує, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй злочину повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, висновками експертів та іншими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи зібрані докази на даному етапі досудового розслідування, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років із конфіскацією майна.

На даний час в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності, усвідомлюючи протиправність своїх дій та тяжкість вчинених нею злочинів може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на іншого підозрюваного у даному провадженні, який притягується до кримінальної відповідальності, та тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 має високий ступінь суспільної небезпеки, оскільки вчинене з посяганням на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, та за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Інкримінований злочин зумовлює тяжкі наслідки не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, спробам з її боку переховуватися від правоохоронних органів та/або суду, незаконно впливати на іншого підозрюваного, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи молодий вік підозрюваної, відсутність тяжких хвороб, існує обґрунтований ризик, що вона з метою ухилення від можливого майбутнього покарання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, що вказує на ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перебуваючи на волі підозрювана може незаконно впливати на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, матиме змогу контактувати з ним та схиляти до дачі завідомо неправдивих показань, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який існує до моменту безпосереднього отримання судом показань.

Також, ініціатор клопотання вважає за необхідне врахувати, що підозрюваній інкриміновано вчинення декількох злочинів, вона непрацевлаштована, що вказує на те, що перебуваючи на волі вона може продовжити злочинну діяльність, тобто на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи викладене, орган досудового розслідування вважає, що менш суворий запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не здатен забезпечити виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним ризикам.

Вказані обставини свідчать про недостатність застосування найбільш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Особиста порука також не може бути застосована до підозрюваної, оскільки до суду не надійшло звернень від осіб, які б заслуговували на довіру, про те, що вони можуть поручитись за підозрювану.

Обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не забезпечить її належної процесуальної поведінки та не зможе запобігти вказаним ризикам. Тяжкість інкримінованих злочинів та усвідомлення підозрюваною ймовірність призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, відсутність постійного джерела доходу, свідчать про ризик того, що підозрювана буде переховуватись від органу досудового розслідування або суду та може продовжувати злочинну діяльність.

У разі обрання альтернативного запобіжного заходу у виді застави, ініціатор клопотання вважає за доцільне, з урахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, визначити підозрюваній ОСОБА_5 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Саме такий розмір застави, на думку органу досудового розслідування, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у підозрюваної бажання будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків.

Разом з тим, у разі внесення застави, слідчий вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування в будь якій формі з іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, слідчий за погодженням з прокурором просив застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн. та покладення процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ньому та додані до нього докази. Додатково прокурор зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується здобутими досудовим розслідуванням доказами, зокрема, протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій. На думку прокурора, більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 не можливо застосувати задля забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, впливати на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а також вчинення інших кримінальних правопорушень. Так, усвідомлюючи тяжкість покарання, яка загрожує ОСОБА_5 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності, вона може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Також, на переконання сторони обвинувачення, існує ризик впливу на іншого підозрюваного,, оскільки підозрювана шляхом вмовлянь чи в інший спосіб, особисто чи через третіх осіб зможе впливати на нього з метою зміни наданих показів чи відмови від вже наданих показів, а також можливість узгодження між ними спільної позиції задля уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, підозрювана непрацевлаштована та тривалий час здійснювала протиправну діяльність зі збуту психотропної речовини, особливо небезпечної психотропної речовини та наркотичного засобу, що зафіксовано протоколами НСРД та вказує, що така протиправна діяльність мала системний характер та є джерелом її доходу, а тому остання, перебуваючи на волі, може продовжити таку злочинну діяльність, вчиняючи нові корисливі злочини у цій сфері, або ж продовжити вчинення кримінальних правопорушень, у яких вона підозрюється. Сторона обвинувачення вважає, що саме тримання під вартою зможе запобігти вказаним ризикам. При обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, прокурор просив призначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки на його думку, саме такий розмір застави зможе запобігти ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Крім того, прокурор вважає, що наявність у підозрюваної малолітньої дитини жодним чином не зменшує встановлені ризики, а тому відсутні підстави для обрання іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позицію прокурора та просила задоволити клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки остання активно займалася збутом наркотичних засобів, психотропних речовин та особливо небезпечної психотропної речовини, що підтверджується протоколами НСРД. Окремо слідчий зауважила, що підозрювана одружена, проживає разом з чоловіком, який в повній мірі може опікуватись їхньою малолітньою дитиною. На уточнююче питання слідчого судді, повідомила, що в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 не було виявлено заборонених речей та грошових коштів, що могли бути здобуті злочинним шляхом.

Підозрювана ОСОБА_5 не заперечувала своєї причетності до скоєних злочинів. При цьому вказала, що до такої протиправної діяльності її спонукали тяжкі життєві обставини, а саме тяжке онкологічне захворювання матері ОСОБА_16 , яка ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. Лікування матері було дороговартісним, а вона, перебуваючи в декретній відпустці по догляду за малолітнім сином ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не мала можливості працевлаштуватись. За вказівками ОСОБА_8 вона здійснювала поштові відправлення різних речей на різні адреси, за це отримувала кількасот гривень. Достеменно їй не було відомо чи є в цих посилках заборонені речі, проте таке їй спадало на думку. Вона визнає свою провину, не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, бажає співпрацювати зі слідством. Просила не застосувати до неї тримання під вартою, надавши можливість бути вдома та доглядати сина. Розмір застави є непомірним, оскільки в неї взагалі немає коштів. Вона ще не розрахувалась за поминальний обід по матері, який був напередодні проведення обшуку в неї дома та оголошення їй підозри. Щодо посилання сторони обвинувачення про можливість чоловіка ОСОБА_18 здійснювати догляд за їхнім сином, пояснила, що він працює та не має можливості постійно доглядати сина, оскільки заробітна плата є єдиним джерелом доходу їхньої сім`ї.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи на необґрунтованість та недоведеність ризиків, на які посилається сторона обвинувачення. Додатково зазначив, що його підзахисна визнає свою вину та бажає співпрацювати зі слідством. Вона не має наміру переховуватись від слідства та суду, впливати на іншого підозрюваного чи вчиняти інші злочини. Зауважив, що злочини вчинено його підзахисною під впливом тяжких сімейних обставин. ОСОБА_5 перебуває в декретній відпустці по догляду за малолітнім сином ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її матір ОСОБА_16 мала тяжке онкологічне захворювання, від якого померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Єдине джерело доходу сім`ї підозрюваної це заробітна плата чоловіка ОСОБА_18 . Просив врахувати, що підозрювана ОСОБА_5 має постійне місце проживання, де проживає разом з чоловіком та сином, вперше притягується до кримінальної відповідальності. На переконання захисника, стороною обвинувачення не наведено жодного обґрунтованого аргументу, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та не буде відповідати меті застосування запобіжного заходу. З урахуванням зазначеного, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки даний вид запобіжного заходу є найбільш суворим, та застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. При цьому просив врахувати, що чоловік підозрюваної працює, а тому саме його підзахисна піклується про малолітню дитину.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання, а також надані стороною захисту документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В судовому засіданні встановлено, що подане клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000461 від 20.11.2024 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, які, згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна.

19.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному збуті психотропної речовини, особливо небезпечної психотропної речовини та наркотичного засобу, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколами негласних слідчих (розшукових) дій накладення арешту на кореспонденції, огляд і виїмка кореспонденції, висновками експертів, протоколом про результати спостереження за особою та іншими матеріалами кримінального провадження.

Обґрунтовуючи необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор посилався на обґрунтованість підозри останньої у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні даних кримінальних правопорушень, а також на існуванні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Крім того у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Таким чином, на думку слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази переконали б неупередженого спостерігача в тому, що підозрювана ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилалася сторона обвинувачення у клопотанні, та позицію захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає наступне.

В обґрунтування необхідності застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою сторона обвинувачення в судовому засіданні посилалася на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана може переховуватися від органів досудового слідства та суду; впливати на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється.

При встановленні наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за інкримінованій в провину ОСОБА_5 злочини, передбачені ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, отже у разі засудження останньої за ч. 2 ст. 307 КК України до неї не може бути застосовано звільнення від відбування покарання. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваної, яку наводить сторона захисту, зокрема, що ОСОБА_5 , одружена, має малолітню дитину ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, наявність вказаних вище обставин наведених стороною захисту, не можуть бути вирішальними та такими, що могли б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування ОСОБА_5 від слідства та суду.

В той же час, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ, в якій наголошено, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці імовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, однак потребу позбавлення волі не можна оцінювати, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

При встановленні наявності ризику впливу на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя погоджується, що перебуваючи на волі остання зможе впливати на вказану особу з метою зміни показань на її користь, що надасть їй змогу уникнути відповідальності за вчиненні кримінальні правопорушення.

За таких обставин, ризик впливу на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні на даний час є актуальним та доведеним прокурором.

Крім того, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів, який вчинений з корисливих мотивів, такі злочинні дії спрямовані на отримання прибутку та на забезпечення свого матеріального становища, враховуючи що остання не працевлаштована та не має стабільного щомісячного доході, що в сукупності може спонукати її до продовження вчинення кримінальних правопорушень, у яких вона підозрюється, чи вчинення іншого кримінального правопорушення та свідчить про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваної і необхідність застосування до неї суттєвих заходів процесуального примусу..

Щодо доводів сторони захисту стосовно недоведеності належними доказами існування вказаних ризиків, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначений дій.

Вирішуючи питання про доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_5 слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваної та дотримання принципу верховенства права.

Зі змісту ч. 1 ст. 183 КПК України слідує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З наведеного вбачається, що метою застосування запобіжного заходу є не каральна, а забезпечувальна функція, тобто, до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність яких підтверджено в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (п. п. "а" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Аналізуючи особу підозрюваної слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 є особою молодого віку, одружена, має малолітню дитину: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійне місце проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_5 визнала вину в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, а також повідомила про намір співпрацювати із слідством.

Також, стороною захисту надано копію лікарського свідоцтва про смерть №83 від 18.03.2025, згідно якого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є матір`ю підозрюваної ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті ракова інтоксикація.

Слідчий суддя при вирішенні вказаного клопотання враховує і інші обставини, вказані у ст. 178 КПК України, а саме тяжкість кримінального правопорушення, що ставиться у підозру, вагомість доказів, та розмір покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою.

При цьому слідчий суддя зазначає, що одна лише тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється особа, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній, не можуть бути єдиними підставами для застосування відносно останньої найбільш суворого запобіжного заходу, а повинні оцінюватись в сукупності з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріалами, які характеризують особу підозрюваної та її поведінку після вчиненого.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що для забезпечення дієвості кримінального провадження застосування до ОСОБА_5 виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним, а також, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням даних про особу підозрюваної та конкретних обставин інкримінованих їй кримінальних правопорушень, не зможе запобігти ризикам, визначеним в клопотанні.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що за викладених обставин, застосування виняткового запобіжного заходу, не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

В той же час, слідчим суддею встановлено ризики можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення кримінальних правопорушень, у вчинені яких вона підозрюється, а тому слідчий суддя вважає, що стосовно підозрюваної ОСОБА_5 необхідно встановити запобіжний захід на час проведення розслідування, який дозволить забезпечити виконання нею своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні та уникнути вищезазначених ризиків.

У кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи (ч. 1 ст. 176 КПК): 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Обираючи один із запобіжних заходів, слід зважати, що їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості. Відповідно найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, а найбільш м`яким - особисте зобов`язання.

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, викладенних в повідомленні про підозру, та їхню тяжкість, слідчий суддя вважає, що особисте зобов`язання та особиста порука не забезпечать достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 .

Застава, навіть у мінімальному розмірі, який для тяжких злочинів складає 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., з урахуванням майнового стану підозрюваної, яка є непрацюючою та має малолітню дитину, є непомірною для останньої.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, обставини кримінальних правопорушень, тяжкість інкримінованих в провину ОСОБА_5 злочинів, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя вважає, що в сукупності із встановленими ризиками, ступенем тяжкості інкримінованих підозрюваній кримінальних правопорушень, даними про особу підозрюваної (молодий вік, наявність малолітньої дитини та стійких соціальних зв`язків), яка не вчиняла будь-яких дій для перешкоджання розслідування, повідомлення слідчим, що в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 не було виявлено наркотичних засобів та психотропних речовин, враховуючи інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України в їх сукупності, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, в судовому засіданні не встановлено достатніх підстав, які виправдовують застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а запобігти встановленим слідчим суддею ризикам можливо у разі застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваній залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.05.2025 включно, з покладенням на підозрювану обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_5 та виконання покладених на неї відповідних процесуальних обов`язків.

Крім того, виконання вказаного запобіжного заходу контролюється правоохоронним органом, що убезпечує можливі контакти підозрюваної з іншими підозрюваними у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що залишення підозрюваною місця свого проживання у встановлений слідчим суддею час, не є порушенням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у випадку отримання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану. В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваній ОСОБА_5 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 30 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останньої в укритті.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання заступника начальника ВР ЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , поданим в рамках кримінального провадження №0000461 від 20.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваній залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.05.2025 включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрювану ОСОБА_5 :

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із с. Благодатне Золотоніського району Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) з іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_5 у присутності слідчого чи прокурора;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладені на підозрювану, в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.05.2025 включно. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на підозрювану були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що залишення підозрюваною місця свого проживання у встановлений слідчим суддею час, не є порушенням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у випадку отримання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану.

В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваній ОСОБА_5 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 30 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останньої в укритті.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції, з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на неї зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваній, що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Строк дії ухвали визначити до 19 травня 2025 року включно.

Виконання ухвали доручити працівникам СУ ГУНП в Черкаській області.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваній, захиснику, слідчому, прокурору та начальнику ГУ НП в Черкаській області - для відому та виконання.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1