Справа № 331/1233/24
Провадження № 1-кп/331/406/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» грудня 2024 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі: прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

представника

потерпілої адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувані за № 0002206 від 01.11.2023 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта повна вища, сімейний стан розлучений, має а утриманні неповнолітню дитину, обіймає посаду електрогазозварювальника на ПАТ Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2023 року, приблизно о 18 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині пр. Соборного в м. Запоріжжі з боку вул. Української в напрямку вул. Запорізької.

При наближенні до технологічного розриву у розділовій смузі, що розташований в районі будинку № 144 по пр. Соборному в м. Запоріжжі, водій ОСОБА_6 з метою виконання розвороту почав повертати ліворуч та здійснив зупинку транспортного засобу в зазначеному технологічному розриві, пропускаючи транспортні засоби, що рухались по пр. Соборному з боку вул. Запорізької в напрямку вул. Української.

У цей же час пішохід ОСОБА_7 почала перетин проїзної частини пр. Соборного по пішохідному переходу, що розташований в районі буд. 144, рухаючись справа - наліво відносно напрямку руху транспортних засобів з боку вул. Запорізької в напрямку вул. Української у місті Запоріжжі.

Водій ОСОБА_6 , маючи змогу своєчасно виявити пішохода, яка перетинала проїзну частину пр. Соборного, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину, відновив рух, внаслідок чого скоїв на неї наїзд, при цьому контакт автомобіля з пішоходом відбувся лівою передньою бічною частиною керованого автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 за медичними даними отримала компресійний перелом тіла S4 хребця, який кваліфікується як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я більш, як 21 доба.

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Невиконання водієм ОСОБА_6 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив суду, що 25.10.2023 року о 18 годині 10 хвилин, він, керуючи автомобілем «Опель Вектра» реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по проїзній частині пр. Соборного з боку вул. Української в напрямку вул. Запорізької. Був темний час доби, проїзна частина була мокра, йшов дощ. При наближенні до технологічного розриву у розділовому газоні в районі буд. 144 по пр. Соборному, він, рухаючись в лівій смузі, зменшив швидкість, виконуючи розворот ліворуч та зупинився у вказаному розриві, пропускаючи транспортні засоби, які рухались по пр. Соборному з боку вул. Запорізької в напрямку вул. Української. На пішохідному переході він нікого не бачив. Далі, він побачив, що транспортні засоби, що рухаються по пр. Соборному почали зупинятись і хтось з водіїв подав йому миготливий сигнал фарами, після чого він відновив рух, продовжуючи розворот. В той момент, коли він з`їжджав з пішохідного переходу, він відчув удар в ліве переднє крило та одночасно з цим побачив жінку, якою в подальшому виявилась потерпіла ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину пр. Соборного рухаючись справа наліво відносно напрямку руху керованого ним транспортного засобу. Одразу після цього він загальмував та зупинив транспортний засіб. Наблизившись до потерпілої, він допоміг їй піднятись та посадив на бордюр розділювального газону. Потерпіла ОСОБА_7 повідомила йому, що її донька працює юристом, тому вона зателефонує їй, щоб остання викликала працівників поліції. Розташування транспортного засобу до приїзду працівників поліції він не змінював. Після того, як було оглянуто місце події та складені всі необхідні документи, він поїхав до лікарні, куди доставили потерпілу, щоб поцікавитись станом її здоров`я. Побачивши потерпілу, яку оглядали лікарі, він вирішив не заважити їй своєю присутністю, припускаючи, що це може викликати у неї негативні емоції по відношенню до нього. З метою надання потерпілій допомоги, він здійснив грошовий переказ на її ім`я на суму 10000 гривень. Разом з тим зауважив, що оскільки єдиним джерелом його доходу є заробітна плата, яка отримується ним за місцем офіційного працевлаштування, тому інших грошових коштів, які б він міг відшкодувати потерпілій, він у своєму розпорядженні не має.

Разом з тим зазначив, що позовні вимоги потерпілої в частині стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 200000 гривень він вважає занадто надмірними для нього. Просив суд зменшити вказану суму до 10000 гривень та віднести сплачені ним в добровільному порядку грошові кошти в сумі 10000 гривень на рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні позовних вимог потерпілої про стягнення з нього витрат, пов`язаних з її лікуванням, просив відмовити, посилаючись на те, що оскільки цивільно-правова відповідальність його транспортного засобу була застрахована, то відповідні претензій матеріального характеру покриваються страховою компанією.

Крім того додав, що він щиро шкодує з приводу вчиненого, приніс потерпілій свої вибачення.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила суду, що 25.10.2023 року, приблизно о 18-00 годині вона перетинала проїзну частину пр. Соборного по пішохідному переходу, що розташований в районі буд. 144, рухаючись справа - наліво відносно напрямку руху транспортних засобів, які здійснювали рух з боку вул. Запорізької в напрямку вул. Української у місті Запоріжжі. В той час, коли вона знаходилась, приблизно посередині проїзної частини, водій ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи розворот із зустрічної смуги руху через технологічний розрив, здійснив на неї наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля. Від удару транспортного засобу під керуванням ОСОБА_6 вона впала на проїзну частину, після чого самостійно підвелась та зателефонувала своїй доньці, яка в подальшому викликала працівників поліції. Разом з тим зазначила, що від падіння свідомість вона не втрачала. Через деякий час на місце дорожньо-транспортної події прибули працівники поліції та карета швидкої медичної допомоги, яка доставила її до 5-ої клінічної лікарні. В медичному закладі лікарі провели обстеження, надали необхідну допомогу, після чого її відпустили додому. В результаті ДТП вона отримала перелом тіла S4 хребця, забій куприка та забій правого плечового суглоба. Від отриманих травм вона перебувала на лікарняному близько двох місяців, у зв`язку з чим потребувала стороннього догляду. Наполягала на задоволенні позовних вимог про стягнення з обвинуваченого на свою користь моральної шкоди у розмірі 200000 гривень та матеріальної шкоди в розмірі 9098,51 гривень. Разом з тим зазначила, що в березні 2024 року вона отримала грошовий переказ від обвинуваченого ОСОБА_6 на суму 10000 гривень.

У зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою провину, у суду немає сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням тих письмових доказів, на які посилається сторона обвинувачення та які, у своїй сукупності, доводять його вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Зі змісту витягу з бази даних ІПНП щодо реєстрації події від 25.10 2023 року встановлено, що на гарячу лінію «102» через телеграмканал надійшло повідомлення з 5 міської клінічної лікарні про те, що 25.10.2023 року о 19-15 годині до вказаного медичного закладу бригадою швидкої медичної допомоги доставлена ОСОБА_7 , яка 25.10.2023 року о 18-23 годині була збита на пішохідному переході по пр. Соборному, 95, попередній діагноз: забій поперекової ділянки (т. 1, а.п. 141).

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.10.2023 року, схеми ДТП та фототаблиці до нього, з 19-15 години до 20-20 години було оглянуто проїзну частину нерегульованого пішохідного переходу, в районі буд. 146 по пр. Соборному в м. Запоріжжі, де відбувся наїзд на пішохода, на якій розташований транспортний засіб «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 . В ході огляду було встановлено місце наїзду транспортного засобу на пішохода (нерегульований пішохідний перехід), розташування автомобіля на місці ДТП (задня частина транспортного засобу розташована на пішохідному переході, на середній смузі руху), локалізацію пошкоджень транспортного засобу Opel Vectra (подряпини на лівому крилі та в лівій частині капоту, напрямок подряпин спереду назад та зліва направо), наявність дорожніх знаків (5.38.1, 5.38.2) та дорожньої розмітки (1.1, 1.5, 1.14.2, 1.16.4). Також вказаним протоколом зафіксовано, що стан асфальтобетонного покриття мокрий. Вказаний огляд проводився при похмурих погодних умовах, за наявності дощу, при температурі повітря +11 градусів (т. 1, а.п. 142-152).

Відповідно до інформації заступника начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Запорізькій області № 1278/13/03-2023 від 04.12.2023 року, наданої на запит слідчого, встановлено, що 25.10.2023 року до відділу служби «102» УОАЗОР ГУНП в Запорізькій області за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце на автодорозі по пр. Соборному в м. Запоріжжі о 18-31 годині надійшов виклик з мобільного номеру телефону від ОСОБА_9 (ЄО № 15428 ВП № 2 Запорізького РУП). Більше ніяких дзвінків за вказаним фактом до відділу служби «102» не надходило (т. 1, а.п. 156).

Протоколом додаткового огляду місця події від 15.12.2023 року, схемою ДТП та фототаблицею до нього зафіксовано, що під час зупинки автомобіль «Opel Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 розташовувався на відстані 3,7 м від краю розділового газону та 0,8 м від умовної лінії продовження лівого краю смуг руху по пр. Соборному при русі з боку вул. Запорізької в напрямку вул. Української до осі переднього лівого колеса та на відстані 3,9 м від краю роздільної смуги до осі лівого заднього колеса. Також встановлено, що вказане водієм ОСОБА_6 місце наїзду розташоване на відстані 3,6 м від роздільної смуги (лівого краю смуг руху по пр. Соборному при русі з боку вул. Запорізької в напрямку вул. Української) та на відстані 1,2 м від краю пішохідного переходу (дорожньої розмітки 1.14.2 ПДР). Додатково водій ОСОБА_6 вказав, що на цьому місці відбувся контакт лівим переднім крилом з пішоходом. Також було зафіксовано, що швидкість руху транспортного засобу під його керуванням в момент наїзду складала не більше ніж 5 км/год, оскільки він тільки розпочав рух (т. 1, а.п.161-166).

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 15.12.2023 року та протоколу проведення слідчого експерименту від 20.12.2023 року за участі потерпілої ОСОБА_7 , схеми та фототаблиці до них слідує, що остання на місці ДТП детально пояснила та вказала на обставини дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої вона отримала тілесні ушкодження, місце наїзду на неї транспортного засобу під керуванням ОСОБА_6 , дорожні умови та видимість, темп її руху по пішохідному переходу, напрямок та швидкість руху автомобіля, які повністю співпадають з тими поясненнями, які вона надала в судовому засіданні (т. 1, а.п. 167-177).

Згідно з висновком експерта (експертизи за матеріалами справи) № 2411/к від 12.01.2024 року, діагностований у ОСОБА_7 компресійний перелом тіла S4 хребця, кваліфікується як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я більш, як 21 доба. Перелом утворився видом тупої травми внаслідок дії травмуючої сили за віссю хребта в термін, що не суперечить зазначеному матеріалами справи (т. 1, а.п. 181-186).

Висновком експерта (експертизою за матеріалами справи) № 316/к від 22.02.2024 року встановлено, що локалізація та характер тілесного ушкодження отриманого потерпілою ОСОБА_7 , не суперечать можливості виникнення в результаті досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди внаслідок падіння постраждалої на дорожнє покриття із ударом об нього нижньо-задньою частиною тулубу (т. 1, а.п. 188-194).

Висновком експерта № СЕ-19/108-23/17690-ІТ від 07.12.2023 року встановлено, що на момент експертного дослідження, робоча гальмова система, рульове керування та ходова чистина автомобіля «Opel Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходились у працездатному стані (т. 1, а.п. 200-207).

Висновком експерта № СЕ-19/108-24/590-ІТ від 15.02.2024 року встановлено, що в діях водія ОСОБА_6 вбачаються невідповідності технічним вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку із настанням події дорожньо-транспортної пригоди. Технічна можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_7 для водія автомобіля «Opel Vectra» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 визначалася виконанням вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України (т.1, а.п. 213-218).

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вчинив необережний нетяжкий злочин, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працевлаштований електрогазозварювальником на ПАТ Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», у зв`язку з чим має законне та стабільне джерело доходу, за місцем роботи характеризується виключно з позитивного боку, має місце постійного проживання, під наглядом лікаря-нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався, до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягався.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та встановленню істини у справі, в добровільному порядку відшкодував потерпілій ОСОБА_7 завдану ним, дорожньо-транспортною пригодою, моральну шкоду в розмірі визнаних ним позовних вимог, тобто вчинив активні дії щодо зменшення тяжких наслідків свого діяння, в судовому засідання приніс потерпілій вибачення за скоєне.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло незворотні наслідки, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді обмеження волі із застосуванням положень ст. 75 КК України до основного покарання, проте з позбавленням права керування транспортними засобами, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання стосовно позовних вимог потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь моральної шкоди в розмірі 200000 гривень та матеріальної шкоди в розмірі 9098,51 гривень, суд приходить до наступного (т. 1, а.п. 40-97).

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Як на спричинення моральної шкоди, потерпіла ОСОБА_7 посилається на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди вона перебувала на лікарняному у період часу з 25.10.2023 року по 07.02.2024 року, оскільки отримала забій м`яких тканин правого плеча, забій куприка, а також перелом тіла S4 хребця, також зазнала сильних болів внаслідок отриманої травми, значних обмежень у русі. Досить тривалий час внаслідок обмеження в рухах, вона була позбавлена можливості самостійного пересування внаслідок іммобілізації тіла хребта з метою його правильного зрощення, рівно як і була позбавлена можливості самостійно вести побут, а також виконувати покладені на неї обов`язки директора ТОВ «Агрокультура». Окрім зазначеного, потерпіла у момент самої дорожньо-транспортної пригоди перенесла значний фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності та страху за своє здоров`я, що дуже негативно вплинуло на її психіку. Суттєве порушення органів руху завдало сильних душевних страждань. Такі обставини негативно вплинули на якість її життя в цілому, оскільки такі зміни відбувалися протягом тривалого періоду. Внаслідок ДТП у неї сформувався сильний страх, пов`язаний з будь-яким транспортним засобом, який рухається, також вона відчуває сильний страх під час будь-якого перетину дорожнього полотна, в тому числі на пішохідному переході.

В ході судового розгляду встановлено, що потерпіла зазнала моральних страждань, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями обвинуваченого, які виразились в перенесених душевних стражданнях, пов`язаних з болем та дискомфортом, спричинених отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями, які негативно вплинули як на психічний стан потерпілої, так і на загальну якість життя останньої.

З огляду на викладене, з врахуванням засад розумності, достатності, співмірності та справедливості, суд вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої до 20000 гривень. Разом з тим, враховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_6 в добровільному порядку, в рахунок відшкодування моральної шкоди, сплачено потерпілій грошові кошти в розмірі 10000 гривень, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Що стосується позовних вимог потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 9098,51 гривень, то суд виходить з такого.

Згідно положень ст. 980 ЦК України, об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, з урахуванням досліджених судом матеріалів справи, доречним є застосування спеціальних норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки саме цей нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Так, відповідно по ст. 6 згаданого вище Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Також, за змістом вказаного Закону (ст. ст. 9, 22-31, 36) настання страхового випадку, зокрема дорожньо-транспортної пригоди, є головною підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілій особі відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Тобто, визначений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

З наведеного слідує, що обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

В судовому засіданні встановлено, що на момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю і майну третіх осіб була застрахована у ПрАТ «Євроінс Україна». Згідно полісу № 214621383 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 320000 гривень.

Також встановлено, що обвинувачений у триденний строк звернувся до страховика ПрАТ «СК «Євроінс Україна» щодо настання страхового випадку, а саме дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, йому достеменно невідомо чи було реалізовано потерпілою ОСОБА_7 її законне право на отримання страхового відшкодування шляхом звернення до страхової компанії.

З огляду на викладення, враховуючи той факт, що цивільна-правова відповідальність обвинуваченого є застрахованою, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, а саме витрат на лікування, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 200000 гривень задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

В задоволенні позовних вимог потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 9098 (дев`ять тисяч дев`яносто вісім) гривень 51 копійку відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1