КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 366/248/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2080/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "АВА ІНДАСТРІ КОМПАНІ" на ухвалу слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 06 лютого 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000003 від 09.01.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 06 лютого 2025 року задоволено клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на насос DAB NKP зеленого кольору в кількості 1 шт., який знаходився в користуванні ТОВ «Укрнасоссервіс-Харків» шляхом тимчасової, до скасування у встановленому КПК України порядку, заборони на володіння, відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "АВА ІНДАСТРІ КОМПАНІ" подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що прокурором було подано клопотання про арешт майна до Вишгородського районного суду Київської області, яке ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 27.01.2025 у справі №363/295/25 повернуто особі, що його подала. Крім цього, прокурор подав ідентичне клопотання про арешт майна до Іванківського районного суду Київської області, незважаючи на те, що на час підписання клопотання, перше клопотання ще не було розглянуто Вишгородським районним судом Київської області.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що арештоване майно не має жодного значення для розслідування кримінального провадження та не містить ознак речового доказу.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в інтересах ТОВ "АВА ІНДАСТРІ КОМПАНІ", які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 09.01.2025 порушено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 України.

Постановою першого заступника керівника Київської обласної прокуратури від 24.01.2025 визначено підслідність та доручено здійснення досудового розслідування відділенню поліції №3 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в ході моніторингу інтернет-ресурсу державних закупівель на сайті https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2024-09-25-014344-a встановлено факт ймовірної розтрати бюджетних коштів шляхом зловживання службовими особами Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради своїм службовим становищем під час укладення договору на закупівлю товару за завищеною вартістю.

09.01.2025 року на адресу Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради скеровано запит про витребовування договірної та тендерної документації стосовно закупівлі https://prozorro.gov.ua/uk/tender/UA-2024-09-25-014344-a, а саме договору № МН-24 від 18 жовтня 2024 року укладеного з ТОВ «АВА ІНДАСТРІ КОМПАНІ» на закупівлю товару (насосу модернізованого приладом керування).

В ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, 16.01.2025 прокурором Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , у період часу з 13 год. 07 хв. по 15 год. 39 хв., проведено огляд місця події, а саме насосу DAB NKP, що знаходиться на території ТОВ «Укрнасоссервіс-Харків» за адресою: м. Харків, вул. Сидоренківська, 58.

Оглядом встановлено, що насос DAB NKP (без серійного номеру, з ознаками зняття бірок з двигуна та насосу), складається з двох частин, а саме двигуна та насосу зеленого кольору.

Під час огляду було здійснено випробування двигуна, які показали, що герметичність корпусу насосу не менше 16 bar, відсутні сліди протікань чи ознак падіння тиску на манометрі опресовуючого приладу, при випробувальному тиску 1,6 МПа. Гідравлічна частина повністю розібрана й питань до її якості немає. Відсутнє биття валу двигуна, вібрації чи сторонні шуми під час запуску насосу в холосту. В результаті діагностики двигуна виявлено, що двигун не виходить на номінальні робочі оберти 1450 об/хвилину (зафіксовано холостий струм 4,9А, замість необхідних 32 А на 380 В й 18 А замість 54А на підключенні 660 В). При холостому ходу чутно сторонні звуки у підшипникових вузлах.

Також встановлено, що вищевказаний насос ознак експлуатації немає, являється абсолютно новим. Жодних масляних плям та тріщин не встановлено.

В ході проведення вказаного огляду прокурором виявлено та вилучено: насос DAB NKP, який знаходиться в користуванні ТОВ «Укрнасоссервіс-Харків».

Постановою про визнання та приєднання речових доказів від 16.01.2025 насос DAB NKP визнано речовим доказом в межах кримінального провадження.

06.02.2025 ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області накладено арешт на насос DAB NKP зеленого кольору в кількості 1 шт., який знаходився в користуванні ТОВ «Укрнасоссервіс-Харків» шляхом тимчасової, до скасування у встановленому КПК України порядку, заборони на володіння, відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на насос DAB NKP зеленого кольору в кількості 1 шт., який знаходився в користуванні ТОВ «Укрнасоссервіс-Харків», з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом у межах кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна, може призвести до його приховування, пошкодження, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Сукупність долучених до клопотання матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а питання наявності події та складу кримінального правопорушення підлягає вирішенню під час судового розгляду справи по суті.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Посилання представників ТОВ «АВА ІНДАСТРІ КОМПАНІ» на невідповідність вилученого майна критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучений насос може містити відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речового доказу, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

При цьому, колегія суддів зауважує, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.

У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді, а відтак відхиляються колегією суддів як безпідставні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ТОВ "АВА ІНДАСТРІ КОМПАНІ" залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 06 лютого 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_2

Судді:

ОСОБА_3 ____________ ОСОБА_4 ____________