Провадження № 1-кп/686/503/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000354 від 25 червня 2024 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, військовослужбовця, паспорт НОМЕР_1 , виданий 30.10.2007 Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 , проходячи військову службу на посаді курсового офіцера факультету безпеки державного кордону ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_3 ), будучи призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, вчинив дезертирство, тобто нез`явлення до місця служби у разі переведення з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, відповідно до наказу ректора ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - НАДПС) від 09.05.2024 № 477-ОС молодшого лейтенанта ОСОБА_6 , призваного 09.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 та призначеного на посаду курсового офіцера факультету безпеки державного кордону, зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення з 09.05.2024.

Відповідно до положень п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, є день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з моменту відправлення з ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_3 молодший лейтенант ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, у військовому званні «лейтенант», відповідно до вимог ст.ст. 11, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного громадянина України захищати Вітчизну, суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України.

Положення статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Крім того, статті 131, 216 Статуту передбачають, що військовослужбовці зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

24.02.2022 Президент України видав Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, відповідно до якого з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, строком на 30 діб. Цього ж дня Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який набрав чинності 24.02.2022.

В подальшому Президент України видавав Укази «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», в тому числі 06.05.2024 за № 271/2024, відповідно до якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною радою України приймає Президент України. Відповідних рішень Президентом України не приймалось, а відтак в період з 24.02.2022 і дотепер на території України діє воєнний стан і лейтенант ОСОБА_6 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану.

Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 17.05.2024 № 859-ОС лейтенант ОСОБА_6 зарахований у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 . Останньому надано час для здачі справ та посади терміном однієї доби та направлено для подальшого проходження служби у розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону ДПС України з 15.06.2024.

Поряд із цим лейтенант ОСОБА_6 , проходячи службу на посаді курсового офіцера факультету безпеки державного кордону НАДПС (військова частина НОМЕР_3 ), призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, зарахований у розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону ДПС України, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір ухилитись від несення обов`язків військової служби назавжди, в умовах воєнного стану, 14 червня 2024 року о 08 год. 30 хв. самовільно, без поважних причин та дозволу командування, не з`явився на шикування у відділі забезпечення навчального процесу курсу підвищення кваліфікації «Військовослужбовців, які приймають участь у заходах підготовки офіцерів за призовом осіб під час мобілізації, які надходять на доукомплектування органів (підрозділів) Державної прикордонної служби України» НАДПС, що у місті Хмельницькому, а вибув у невідомому напрямку та проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби до 01.07.2024, коли близько 00 год. 20 хв. був виявлений військовослужбовцями НОМЕР_5 прикордонного загону ДПС України на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на околиці смт Цебрикове Роздільнянського району Одеської області неподалік державного кордону України.

За дезертирство, тобто нез`явлення до місця служби у разі переведення з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 4 ст. 408 КК України.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.

Показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково та показав, що дійсно він призваний на військову службу за призовому під час мобілізації та проходив службу на посаді курсового офіцера факультету безпеки державного кордону НАДПС. Будучи зарахованим у розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону ДПС України, він 14 червня 2024 року о 08 год. 30 хв. самовільно, без дозволу командування, не з`явився на шикування у відділі забезпечення навчального процесу курсу підвищення кваліфікації НАДПС, а вибув з м. Хмельницького та в подальшому перебував в смт. Цебрикове Роздільнянського району Одеської області, де 01.07.2024 був затриманий.

Свідок ОСОБА_7 - начальник фахового курсу тактичного рівня відділу професійної військової освіти та підвищення кваліфікації НАДПС, показав, що 14.06.2024 о 08 год. 30 хв. під час шикування на території відділу забезпечення навчального процесу курсів підвищення кваліфікації «Військовослужбовців, які приймають участь у заходах підготовки офіцерів за призовом осіб під час мобілізації, які надходять на доукомплектування органів (підрозділів) Державної прикордонної служби України» для розводу на заняття, ним було виявлено факт відсутності слухача курсів ОСОБА_6 13.06.2024 під час шикування для розводу на заняття курсів підвищення кваліфікації ним було доведено, що до 15.06.2024 слухачі курсів повинні розрахуватись з військовою частиною № НОМЕР_3 та вибути до місць проходження служби, відповідно до окремих розпоряджень Адміністрації Державної прикордонної служби України. ОСОБА_6 у відповідності до наказу Голови АДПСУ був зарахований у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 та мав вибути з іншими військовослужбовцями 15.06.2024 року о 08 год. 00 хв. до місця дислокації підрозділів цього загону на службовому транспортному засобі, який повинен був вибувати з території НАДПС. 14.06.2024 близько 09 год. 00 хв. ним було організовано пошук ОСОБА_6 по місцю фактичного проживання в м. Хмельницькому, здійснені неодноразові дзвінки на мобільний номер телефону, проте він в мережі не обслуговувався. За результатами пошуку місце знаходження ОСОБА_6 встановлено не було, про що ним здійснено доповідь начальнику відділу професійної військової освіти та підвищення кваліфікації.

Свідок ОСОБА_8 - начальник курсу з підготовки військовослужбовців для проходження військової служби за кордоном НАДПС, показав, що вранці 14.06.2024 отримав вказівку організувати пошукові заходи лейтенанта ОСОБА_6 , останній за місцем проживання був відсутній, номер телефону в мережі не обслуговувався, встановити інформацію про місце його перебування не вдалось.

Відповідно до повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення 19.06.2024 сектором внутрішньої та власної безпеки (з м. д. НАДПС) Головного відділу внутрішньої та власної безпеки «Центр» Державної прикордонної служби України, виявлено ознаки вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану з боку військовослужбовця Державної прикордонної служби України, слухача курсу підвищення кваліфікації «Військовослужбовців, які приймають участь у заходах підготовки офіцерів за призовом осіб під час мобілізації, які надходять на доукомплектування органів (підрозділів) Державної прикордонної служби України)» НАДПС лейтенанта ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Так, о 08 год. 30 хв. 14.06.2024 під час шикування на відділі забезпечення навчального процесу академії курсу підвищення кваліфікації було виявлено що ОСОБА_6 не прибув на шикування та відсутній на території військової частини № НОМЕР_3 , в зв`язку із чим організовано пошукові заходи, проте результатів вони не принесли. Станом на 19.06.2024 лейтенант ОСОБА_6 до військової частини не прибув, за результатами проведення пошукових заходів місце його знаходження не встановлено.

Згідно з наказами ректора Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького «Про особовий склад»:

-09 травня 2024 року ОСОБА_6 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_8 , зараховано в списки особового складу у розпорядження ректора Національної академії, призначено курсовим офіцером факультету безпеки державного кордону (наказ № 477-ОС від 09.05.2024);

-виключено ОСОБА_6 зі списків особового складу, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, який наказом Голови Державної прикордонної служби України від 17 травня 2024 року № 859-ОС зарахований у розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (наказ № 558-ОС від 24.05.2024);

-звільнено ОСОБА_6 з посади курсового офіцера факультету безпеки державного кордону, згідно з підпунктом 8 пункту 127 Положення (коли більше десяти днів відсутні відомості про місцезнаходження військовослужбовця), та призупинено військову службу з 25 червня 2024 року (накази № 702-ОС від 25.06.2024 та № 716-ОС від 26.06.2024).

За даними книги обліку тимчасово відсутнього й тимчасово прибулого до органу Держприкордонслужби особового складу обвинувачений ОСОБА_6 значиться як особа, яка самовільно залишила місце служби 14.06.2024.

Згідно з відомостями проведення інструктажу з військовослужбовцями, військовослужбовцями які приймають участь у заходах підготовки офіцерів за призовом осіб під час мобілізації, які надходять на доукомплектування органів (підрозділів) Державної прикордонної служби України, від 26.04.2024 та 11.05.2024 обвинувачений ОСОБА_6 пройшов такий інструктаж 10 та 11 травня 2024 року відповідно.

За даними службової характеристики обвинувачений ОСОБА_6 за час проходження навчання на курсі підвищення кваліфікації «Військовослужбовців, які приймають участь у заходах підготовки офіцерів за призовом осіб під час мобілізації, які надходять на доукомплектування органів (підрозділів) Державної прикордонної служби України») зарекомендував себе задовільно.

Згідно з рапортом начальника фахового курсу тактичного рівня Відділу професійної військової освіти та підвищення кваліфікації Національної академії ОСОБА_7 за період навчання лейтенанта ОСОБА_6 на курсі підвищення кваліфікації жодних звернень, службових записок, рапортів стосовно питань проходження ним військової служби, вчинення щодо нього проявів нестатутних взаємовідносин, переведення до іншого місця служби, наявності об`єктивних причин, які б перешкоджали проходженню ним подальшої служби, в тому числі за станом здоров`я, не відпрацьовував, усно з даних питань не звертався.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_9 № 514 від 08.05.2024 обвинувачений ОСОБА_6 визнаний здоровим та придатним до військової служби. За даними витягу з наказу начальника вказаного центру № 293 від 09.05.2024 Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, наказано призвати та направити для проходження військової служби за призовом під час мобілізації військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до іменного списку, в тому числі ОСОБА_6 , в складі команди НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ).

За даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 01 липня 2024 року обвинувачений ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України фактично затриманий у приміщенні управління НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, що у АДРЕСА_2 .

Згідно з протоколом огляду речей та документів від 13.08.2024, а саме інформації, вилученої 23.07.2024 у ПрАТ «Київстар» на підставі ухвал слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.07.2024 та 16.07.2024 про зв`язки абонента НОМЕР_7 (користувач ОСОБА_6 ) за період з 00:00 год. 13.06.2020 до 23:59 год. 01.07.2024 встановлені з`єднання у зоні дії базових станцій, зокрема: 13.06.2024 до 19 год. 07 хв. в м. Хмельницькому та Хмельницькому районі; 13.06.2024 о 19:12:28 в с. Голосків Летичівського району Хмельницької області; з 13.06.2024 з 19:40:11 на території Вінницької області; 13.06.2024 з 21:11:53 на території Житомирської області; 13.06.2024 о 22:20:58 в с. Калинівка Бучанського району Київської області, що було останнім з`єднанням до 23:59 год. 01.07.2024.

Встановлені судом обставини підтверджуються також: даними військового квитка серії НОМЕР_8 та паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , виданих на ім`я обвинуваченого ОСОБА_6 ; висновком службового розслідування щодо неприбуття на службу 14.06.2024 слухача курсу підвищення кваліфікації «Військовослужбовців, які приймають участь у заходах підготовки офіцерів за призовом осіб під час мобілізації, які надходять на доукомплектування органів (підрозділів) Державної прикордонної служби України» лейтенанта ОСОБА_6 .

Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.

Даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_6 згідно з пред`явленим обвинуваченням в дезертирстві, суд враховує таке.

Об`єктом злочину, передбаченого ст. 408 КК України, є порядок проходження військової служби.

З об`єктивної сторони дезертирство полягає у діях або бездіяльності, які мають дві відповідні форми: 1) самовільне залишення військової частини або місця служби; 2) нез`явлення на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу. У першій формі дезертирство є закінченим злочином з моменту, коли суб`єкт фактично залишив розташування військової частини (місця служби), а у другій - коли він не з`явився в частину (до місця служби) в установлений строк.

Фактичний термін відсутності військовослужбовця в місці служби при дезертирстві може не перевищувати навіть і однієї доби, але це має значення лише для призначення покарання.

Від злочину, передбаченого ст. 407 КК України, злочин, передбачений ст. 408 КК України, відрізняється в основному за своєю суб`єктивною стороною. Обов`язковою ознакою дезертирства є мета: військовослужбовець має намір ухилятися від військової служби протягом не трьох діб, місяця, двох місяців тощо, тобто не тимчасово, а ухилитися від військової служби взагалі, назавжди. При цьому військовослужбовець може заявляти про свій намір ухилитися від військової служби взагалі або ухилятися від неї протягом невизначеного часу (наприклад, доки його не затримають).

Для наявності складу дезертирства не має значення, в який момент у особи виник намір ухилитися від служби - безпосередньо в момент самовільного залишення частини або вже в період незаконного перебування за її межами. Коли військовослужбовець після самовільного залишення частини приймає рішення ухилитися від військової служби, його дії слід кваліфікувати як дезертирство, оскільки будь-яке за способом самовільне залишення частини може виступати і способом дезертирства, а отже, поглинається останнім і не утворює множинності злочинів.

Кваліфікуючими ознаками дезертирства є вчинення його із зброєю або за попередньою змовою групою осіб; вчинення в умовах особливого періоду, крім воєнного стану; вчинення в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.

Аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу і мети обвинуваченого при вчиненні злочину, суд виходить із сукупності всіх встановлених обставин вчиненого діяння та враховує, що ОСОБА_6 , будучи призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та зарахованим (переведеним) у розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону ДПС України, діючи умисно, самовільно, без поважних причин та дозволу командування, до місця служби не з`явився, вибув у невідомому напрямку та проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби до 01.07.2024, коли в порядку ст. 208 КПК України був затриманий неподалік державного кордону України. Тобто, протиправні дії ОСОБА_6 щодо дезертирства були припинені поза його волею. При цьому, мобільний телефон (контактний номер) ОСОБА_6 був вимкнений, до затримання він перебував у невідомому ні службовим особам НАДПС, а ні його близьким родичам, місці, про намір повернення на військову службу нікому не повідомляв, а під час судового розгляду вказав, що на військовій службі себе не бачив, воювати не хотів.

Наведе свідчить про намір (мету) обвинуваченого ОСОБА_6 ухилитись від військової служби взагалі, назавжди, а відтак про наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирства, вчиненого в умовах воєнного стану.

Такий висновок суду повністю підтверджується вищевказаними дослідженими судом належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема показаннями самого обвинуваченого, свідків, даними протоколів затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 01 липня 2024 року та протоколу огляду речей та документів від 13.08.2024, а саме інформації про телефонні зв`язки абонента ОСОБА_6 .

Що ж стосується твердження сторони захисту про зворотне (про відсутність у ОСОБА_6 мети ухилитись від військової служби назавжди та намір останнього повернутись на службу), то вони, з огляду на вищенаведене, є необґрунтованими та безпідставними, а тому суд їх відхиляє.

Доводи сторони захисту про незаконність мобілізації ОСОБА_6 на військову службу безпідставні, позаяк така проведена на підставі ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 № 64/2022, у відповідності до Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року, яким оголошено загальну мобілізацію.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього фізичного та психологічного тиску під час мобілізації, а також твердження захисника про неналежну підготовку обвинуваченого в НАДПС, суд відхиляє, оскільки доказів, які б це підтверджували судом не встановлено.

Відхиляє суд і довід захисника про недопустимість довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_9 № 514 від 08.05.2024 з посиланням на наявність рішення суду про визнання її протиправною та скасування, оскільки належним чином завіреного такого судового рішення чи його копії суду не надано, як і достовірних відомостей про набрання ним законної сили. Разом з тим, обставин, пов`язаних зі станом здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , які б з об`єктивних причин унеможливлювали виконання ним військового обов`язку, судом не встановлено.

Водночас, суд виключає із обвинувачення ОСОБА_6 обставину щодо його спроби незаконного перетинання державного кордону, позаяк така під час судового розгляду свого підтвердження не знайшла.

Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 в дезертирстві, тобто нез`явленні до місця служби у разі переведення з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 554 від 17.07.2024 ОСОБА_6 на час вчинення інкримінованого йому злочину усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними й на теперішній час, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Оцінюючи такі висновки експертів, суд визнає їх науково обґрунтованими і достатньо аргументованими, такими, що відповідають об`єктивній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, а тому, погоджуючись з цими висновками, суд визнає ОСОБА_6 осудним і відповідальним за фактично скоєне.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд враховує визначенні ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що ОСОБА_6 вперше притягається до кримінальної відповідальності, що пом`якшує йому покарання, відсутні обставини, які б обтяжували покарання. Він одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив особливо тяжкий злочин, який за своїм характером представляє особливу суспільну небезпеку, свою вину визнав частково.

Суд не визнає в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, щире каяття (про що зазначено в обвинувальному акті), оскільки в силу п. 1) ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття передбачає визнання особою факту вчинення злочину, дійсне, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, осуд своєї злочинної поведінки. Таких обставин в ході судового розгляду не встановлено.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, позицію прокурора, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 408 КК України ближче до мінімального розміру.

На переконання суду саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який свою вину визнав частково та у скоєному фактично не розкаявся, суд не вбачає.

Поряд з цим суд також враховує, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

У справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.05 року суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти Росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези суду щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

Оскільки ОСОБА_6 засуджується до покарання у виді позбавлення волі реально на тривалий термін, був розшуканий та затриманий поблизу державного кордону України, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжити злочинну діяльність, ухилитись від суду та відбування покарання, тому останньому з метою забезпечення виконання судового рішення до набрання вироком чинності слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою. Лише такий запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ОСОБА_6 в строк відбуття покарання слід зарахувати час його попереднього ув`язнення з 01.07.2024 (дня затримання) до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 01.07.2024 до дня вступу вироку в законну силу включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: