Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/33/25
Номер провадження 1-кс/530/73/25

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2025 р. Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Лютенька Гадяцького району Полтавської області , жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, у вигляді особистого зобов`язання, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 04.01.2025, за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, у вигляді особистого зобов`язання,-

В С Т А Н ОВ И В :

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 04.01.2025, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Старший слідчий слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_4 за погодженням із начальником Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

13.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що 23.10.2024 о 10 год. 36 хв. ОСОБА_5 , маючи при собі банківську карту № НОМЕР_1 , яку йому добровільно надав ОСОБА_6 з метою зняття грошових коштів, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом в умовах воєнного стану (відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03.03.2022), шляхом вільного доступу, за допомогою банкомату АТ «Ощадбанк», який розташований за адресою: м. Зіньків вул.Воздвиженська 49 Полтавського району Полтавської області, з банківської картки № НОМЕР_1 (банківський рахунок НОМЕР_2 ) на ім?я ОСОБА_6 , шляхом введення пін-коду зняв 10 000 грн, з яких 5000 грн. віддав ОСОБА_6 , 1000 грн. знімав собі, так як потерпілий ОСОБА_6 дозволяв взяти вказану суму, однак 4000 грн. залишав собі без відома потерпілого, таким чином умисно здійснив таємне викрадення вказаних грошових коштів, які витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 4000 (чотири тисячі) грн.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , витративши усі викрадені ним раніше кошти, маючи при собі банківську карту № НОМЕР_1 , яку йому добровільно надав ОСОБА_6 з метою зняття грошових коштів, вирішив знову вчинити крадіжку грошей з банківської картки потерпілого ОСОБА_6 № НОМЕР_1 (банківський рахунок НОМЕР_2 ).

З цією метою о 16 год. 22 хв. 27.10.2024, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом в умовах воєнного стану (відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03.03.2022), шляхом вільного доступу, повторно за допомогою банківської картки потерпілого ОСОБА_6 № НОМЕР_1 (банківський рахунок НОМЕР_2 ) без відома ОСОБА_6 , перебуваючи в магазині ТОВ «СКАЙФОЛ» розташованого в м.Зіньків вул.Воздвиженська 49 Полтавського району Полтавської області придбав мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 13 6/128GB Midnight Black (IMEI: НОМЕР_3 ), вартістю 5759 грн., чохол ArmorStandart ICON для Xiaomi Redmi 13 4G/Poco M6 4G Blue вартістю 335 грн., захисну гідрогелеву плівку BLADE Hydrogel Screen Protection PRO (clear glossy) вартістю 431 грн., послугу «Мобільний захист+» 12 міс. вартістю 600 грн., таким чином умисно здійснив таємне викрадення грошових коштів з банківської картки потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 7125 (сім тисяч сто двадцять п`ять) грн., чим спричинив останньому майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно та в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , витративши усі викрадені ним раніше кошти, маючи при собі банківську карту № НОМЕР_1 , яку йому добровільно надав ОСОБА_6 з метою зняття грошових коштів, вирішив знову вчинити крадіжку грошей з банківської картки потерпілого ОСОБА_6 № НОМЕР_1 (банківський рахунок НОМЕР_2 ).

З цією метою він близько 15 год. 10 хв. 02.11.2024, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом в умовах воєнного стану (відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03.03.2022), шляхом вільного доступу, за допомогою банкомату АТ «Райффайзен Банк»», який розташований за адресою: м.Зіньків вул.Воздвиженська 49 Полтавського району Полтавської області, повторно з банківської картки № НОМЕР_1 (банківський рахунок НОМЕР_2 ) на ім?я ОСОБА_6 , шляхом введення пін-коду зняв 10 000 грн, з яких 5000 грн. віддав ОСОБА_6 , 1000 грн. знімав собі, так як потерпілий ОСОБА_6 дозволяв взяти вказану суму, однак 4000 грн. залишав собі без відома потерпілого, таким чином умисно здійснив таємне викрадення вказаних грошових коштів, які витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 4000 (чотири тисячі) грн.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно та в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання про обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, слідчий посилається на те, що підставою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 згідно ч.1 ст. 177 КПК України є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Існування вказаних ризиків обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, може переховуватися від суду, оскільки розуміє суворість покарання, яке йому загрожує згідно Кримінального кодексу України, оскільки, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Крім того усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним злочину, підозрюваний може ухилитися від слідства та суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєний ним злочин. Тому існують реальні підстави вважати, що без обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, ОСОБА_5 зможе ухилитися від слідства та суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це слідчого чи прокурора, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне, тому є необхідність у перешкоджанні встановленню обставин скоєння підозрюваним кримінального правопорушення, зміни показів, введення слідства в оману, тощо, тому є обґрунтований ризик вважати, що останній без застосування запобіжного заходу продовжить свою злочинну діяльність.

Окрім цього, необхідно зазначити, що обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання буде стимулювати його щодо явки до слідчого для проведення слідчих дій та суду для участі в судових засіданнях.

Вказані обставини прямо вказують на необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, в тому числі з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував стосовно обрання відносно нього запобіжного заходу, вивчивши наявні матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходжу до висновку, що заявлене клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 04.01.2025, за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

13.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджуються наступними доказами:

Епізод 1:

?протокол огляду місця події від 04.01.2025;

?протоколом огляду місця події від 04.01.2025;

?речовими доказами по кримінальному провадженні;

?протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 від 06.01.2025;

?випискою по банківській карті;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 06.01.2025;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 06.01.2025;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 06.01.2025;

?протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 від 13.01.2025;

?протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 13.01.2025;

Епізод 2:

?протокол огляду місця події від 04.01.2025;

?протоколом огляду місця події від 04.01.2025;

?речовими доказами по кримінальному провадженні;

?протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 від 06.01.2025;

?випискою по банківській карті;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 06.01.2025;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 06.01.2025;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 06.01.2025;

?протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 від 13.01.2025;

?протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 13.01.2025;

Епізод 3:

?протокол огляду місця події від 04.01.2025;

?протоколом огляду місця події від 04.01.2025;

?речовими доказами по кримінальному провадженні;

?протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 від 06.01.2025;

?випискою по банківській карті;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 06.01.2025;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 06.01.2025;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 06.01.2025;

?протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 від 13.01.2025;

?протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 13.01.2025,іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Тобто, сторона обвинувачення наголошує на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, що є підставою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов"язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання копіями матеріалів; суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, вік підозрюваного, який є зрілою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху, стан здоров`я ОСОБА_5 , який є працездатною, здоровою особою, соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання, який характеризується посередньо.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначено, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Тому, з урахуванням досліджених доказів слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до §1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув"язнення.

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов"язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв"язками та усіма видами зв"язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

У рішенні в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) ЄСПЛ вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Відповідно до ч.1 ст. 179 КПК України, особисте зобов"язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов"язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов"язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 на даний час є працюючим, враховуючи його вік, який є зрілою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху, має родичів на території України, обґрунтовано підозрюється у вчиненні дій, які виразилися у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення. Крім цього, враховуючи існуючу ситуацію в Україні, оскільки, на даний час 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по даний час, є жителем с. Велика Павлівка, вчинив злочин на території м. Зіньків, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В зв`язку з вищевикладеним, вважаю, що він може вчинити нове правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування, щоб уникнути покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176,177,179,184,186,187,193, 194, КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді особистого зобов`язання задоволити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Лютенька Гадяцького району Полтавської області , жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк 60 діб.

Строк дії запобіжного заходу рахувати з 29.01.2025 року по 29 березня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, де він на даний час проживає, а саме АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз"яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання ним покладених на нього обов"язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в справі.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1