Справа №127/5576/25
Провадження №1-кс/127/2499/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Джуринці Немирівського району Вінницької області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 129 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, щона розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт №0001342 від 22.11.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 129 КК України.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, маючи не зняті та не погашені судимості за вчинення умисних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України, 22.11.2024 близько 01 год 30 хв, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з якими вживав алкогольні напої, в ході виниклого побутового конфлікту з ОСОБА_7 , діючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів ревнощів, маючи злочинний умисел, направлений на незаконне носіння бойового припасу, без передбаченого законом дозволу, раптово встав з-за столу та дістав з поверхні шафи, яка стояла біля стола, споряджену гранату. Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, розуміючи, що в результаті спрацювання осколкової гранати існує реальна небезпека для життя інших осіб, ОСОБА_5 , утримуючи в руці гранату, витягнув кільце з чекою для підривача, залякуючи присутніх у будинку осіб та погрожуючи оточуючим застосувати бойовий припас, таким чином демонструючи своїми діями реальність протиправних намірів, що всіма сприймалося як приведена в бойову готовність граната.

Надалі ОСОБА_5 вийшов на вулицю, продовжуючи утримуючи в руках гранату, де наподалік будинку за вказаною адресою був зупинений працівниками поліції. На вимогу останніх про припинення протиправних дій, спрямованих на незаконне носіння бойового припасу ОСОБА_5 22.11.2024 о 3 год 19 хв віддав гранату в спорядженому стані, з якої була витягнута чека, працівнику відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, який отриманий боєприпас відніс до лісу та безпечно підірвав.

Згідно висновку експерта від 25.12.2024 на наданих на дослідження 44 металевих уламках виявлено сліди нітрит-іонів, які можуть бути характерними для продуктів вибухового перетворення вибухових речовин.

Згідно висновку експерта від 23.01.2025 мав місце вибух бойового припасу- ручної наступальної осколкової гранату М 67 іноземного виробництва (США) промислового виготовлення військового призначення.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носінні бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, 22.11.2024 близько 01 год 30 хв, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з якими вживав алкогольні напої, в ході виниклого побутового конфлікту з ОСОБА_7 , діючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів ревнощів, маючи злочинний умисел, направлений на незаконне носіння бойового припасу, без передбаченого законом дозволу, раптово встав з-за столу та дістав з поверхні шафи, яка стояла біля стола, споряджену гранату. Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, розуміючи, що в результаті спрацювання осколкової гранати існує реальна небезпека для життя інших осіб, ОСОБА_5 , утримуючи в руці гранату, витягнув кільце з чекою для підривача, залякуючи присутніх у будинку осіб та погрожуючи оточуючим застосувати бойовий припас, таким чином демонструючи своїми діями реальність протиправних намірів, що всіма сприймалося як приведена в бойову готовність граната.

Направляючи вищевказаний небезпечний предмет в бік осіб, які перебували у будинку, ОСОБА_5 , маючи умисел на погрозу вбивством щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та реалізуючи його, розуміючи протиправність своїх дій та можливі суспільно небезпечні наслідки, неодноразово та в брутальній формі, висловлюючи свій намір позбавити їх життя, що супроводжувалося образами на адресу оточуючих, викликав у них реальне сприйняття його умисних дій та реальні підстави побоюватися здійснення погрози вбивством, чому сприяла його агресивна поведінка та демонстрація небезпечного предмету, яка тривала до приїзду працівників поліції.

По приїзду слідчо-оперативної групи відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області на місце події за вищевказаною адресою ОСОБА_5 віддав працівникам поліції бойовий припас - ручну наступальну осколкову гранату М 67 іноземного виробництва (США) промислового виготовлення військового призначення, який потім для забезпечення безпеки було знешкоджено у лісовій зоні поблизу вулиці Зеленої у с. Вінницькій Хутори Вінницького району Вінницької області, в результаті відпуску спускового важелю гранати.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, тобто у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

22.11.2024, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні злочинів, відповідно до ст. ст. 40, 42, 208, 276, 277 та 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру та 17.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну підозри у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконному носіннібойових припасів без передбаченого законом дозволу та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, тобто у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: рапортом чергового ЧЧ ВП № 1; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України; протоколами огляду місця події від 22.11.2024; протоколом додаткового огляду місця події від 22.11.2024; висновками експертів від 25.12.2024 та 23.01.2025 за результатами проведення судових вибухово-технічних експертиз; допитами свідків; іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, 23.11.2024 до підозрюваного ОСОБА_5 слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено суму застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242,240 грн..

За результатом апеляційного оскарження ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03.12.2024 скасовано рішення суду першої інстанції та клопотання слідчого задоволено частково: застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів з моменту фактичного затримання особи до 21.01.2025 включно. Підозрюваному ОСОБА_5 визначено заставу в розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2024 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено на на 34 дні, тобто до 03 год 15 хв 22 лютого 2025, в межах строку досудового розслідування. Заставу визначену ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03.12.2024 (справа № 127/38481/24) залишено у тому ж розмірі.

У вказаному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 КПК України, зокрема:

- п. 1: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, тобто позбавлення волі на тривалий строк, а саме до 7 років. ОСОБА_5 не одружений, не має на утриманні непрацездатних осіб та дітей, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, а також про те, що з метою пошуку заробітку останній може в будь-який момент покинути місце проживання та направитись у невідомому напрямку;

- п. 3: незаконно впливати на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_5 матиме можливість незаконного впливу на свідків з метою створення сприятливих для себе умов або ж їх залякування;

- п. 5: вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

- особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

- домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 зможе переховуватися від органів досудового розслідування суду, а також враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В зв`язку із продовженням строку досудового розслідування у кримінальному провадженні виникла необхідність у продовженні строку запобіжного заходу.

За викладених обставин, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та забезпечення запобігання зазначеним ризикам, виникла необхідність в продовженні застосування до підозрюваного ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вказане, прокурор у клопотанні просить його задовольнити та продовжити строк дії обраного запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підтримала та просила задоволити, оскільки, заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, зокрема обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_4 просив змінити запобіжний захід на домашній арешт у нічний період доби або зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімуму для працездатних осіб, оскільки ризики про які вказує прокурор втратили свою актуальність.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання та додані матеріали, заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

17.02.2025 року, ОСОБА_5 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України.

23.11.2024 до підозрюваного ОСОБА_5 слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено суму застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03.12.2024 скасовано рішення суду першої інстанції та клопотання слідчого задоволено частково: застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів з моменту фактичного затримання особи до 21.01.2025 включно. Підозрюваному ОСОБА_5 визначено заставу в розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2024 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено на 34 дні, тобто до 03 год 15 хв 22 лютого 2025, в межах строку досудового розслідування. Заставу визначену ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03.12.2024 (справа № 127/38481/24) залишено у тому ж розмірі.

19.02.2025 Вінницькою окружною прокуратурою до Вінницького міського суду Вінницької області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001342 від 22.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України.

При цьому, підготовче судове засідання по даній справі не призначено, у зв`язку з чим, виникла необхідність у зверненні з клопотанням до слідчого судді про продовження застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Надаючи оцінку обґрунтованості клопотання прокурора слідчим суддею враховується наступне.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини" від 18 жовтня 2022 року №2690-IX, який набув чинності 06.11.2022, внесено ряд змін до Кримінального процесуального кодексу України, щодо порядку розгляду клопотань про застосування та продовження дії запобіжних заходів.

Так, відповідно до частини четвертої статті 176 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Частиною шостою статті 199 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) передбачено у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Отже, наведеними положеннями Закону надано право слідчому, за погодженням з прокурором, та прокурору до початку підготовчого судового засідання (до проведення підготовчого судового засідання) звертатися до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу або його продовження, та, відповідно, надано повноваження слідчому судді на розгляд таких клопотань за межами досудового розслідування.

У наведених нормах Закону законодавцем застосовано формулювання "до початку підготовчого судового засідання" (ч. 1 ст. 176 КПК) та "до проведення підготовчого судового засідання" (ч. 6 ст. 199 КПК).

В свою чергу, порядок проведення підготовчого судового засідання закріплено у статті 314 КПК України.

Відповідно до частини першої та другої статті 314 КПК України після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження. Підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь. (ч. 3 ст. 314 КПК).

Таким чином, аналіз положень статей 176, 199 КПК України (в редакції Закону №2690-IX), у взаємозв`язку з положеннями статті 314 КПК України, дає підстави для висновку про те, що слідчий суддя наділений повноваженнями на розгляд клопотань слідчого та/або прокурора про застосування запобіжного заходу або його продовження лише у випадках коли обвинувальний акт надіслано (подано) до суду, однак підготовче судове засідання судом ще не призначено, або ж призначено, проте термін дії запобіжного заходу закінчується до дати проведення такого засідання.

Оскільки підготовче засідання у даному кримінальному провадженні Вінницьким міським судом Вінницької області не призначено, а строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано до 22.02.2025 року, а відтак розгляд і вирішення клопотання прокурора, на даному етапі, віднесено до повноважень слідчого судді за місцем здійснення досудового розслідування.

Проаналізувавши зміст поданого клопотання та доданих до нього документів слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.

Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Разом з тим, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і мають бути наведені інші підстави для продовження тримання під вартою, також недостатнім є посилання лише на тяжкість вчиненого злочину та покарання (справи «Елоева проти України», «Свершов проти Україні», «Харченко проти України»).

На підставі викладеного, слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість обвинуваченого переховуватися від прокуратури та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також особу обвинуваченого, який на час розгляду клопотання обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк до 7 років.

Таким чином, на час розгляду клопотання вищевказані ризики, що встановлені ухвалою суду про застосування запобіжного заходу не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_5 в місцях попереднього утримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити на 60 (шістдесят) діб строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , який застосовано ухвалою у справі №127/38481/24 від 03.12.2024.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 199, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) діб, тобто до 20 квітня 2025 року включно.

Встановити термін дії ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , до 20 квітня 2025 року.

Заставу визначену ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03.12.2024 (справа № 127/38481/24) залишити у тому ж розмірі.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатись з місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи;

-утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

-носити електронний засіб контролю.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: