Справа № 146/1169/17
У Х В А Л А

27 лютого 2025 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника установи ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання начальника Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,

у с т а н о в и в:

Вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 березня 2017 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, пунктом 6 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання: за ч. 4 ст. 187 КК України дванадцять років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за пунктом 6 ч. 2 ст. 115 КК України п`ятнадцять років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначено у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вираховувати з моменту затримання, а саме з 07 червня 2017 року. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред., що діяла до 21 червня 2017 року), зараховано в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 перебування його під вартою з 07 червня 2017 року по 29 березня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто 592 (п`ятсот дев`яносто два) дні (296 х 2 = 592).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 03 серпня 2018 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 березня 2018 року щодо ОСОБА_4 , без зміни.

30 січня 2025 року на адресу суду надійшло клопотання начальника Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» ОСОБА_6 , в якому він вказує, що в державній установі відбуває міру кримінального покарання засуджений ОСОБА_4 , 1971 року народження, за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 березня 2018 року за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч. 1 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі, початок строку вирахувано з моменту затримання з 07 червня 2017 року, згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк перебування під вартою з 07 червня 2017 року по 29 березня 2018 року з розрахунку день за два, що становить 592 (296 х 2 = 592). Просить уточнити дане зарахування, оскільки початок строку обраховується з дня затримання і ще зарахування 592, а тому буде потрійне зарахування.

Представник Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» в судовому засіданні клопотання підтримав.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання начальника установи, вважає, що початок строку необхідно вираховувати з моменту затримання, при цьому врахувати строк перебування під вартою ОСОБА_4 з 07 червня 2017 року по 29 березня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто, всього 592 дні, без жодного потрійного зарахування.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні не мав заперечень.

Заслухавши прокурора, засудженого, дослідивши матеріали кримінального провадження №146/1169/17, суд приходить до висновку що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжних заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції, що діяла до 21 червня 2017 року, абзацом першим якої було передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 зараховано перебування його під вартою в межах цього кримінального провадження з 07 червня 2017 року по 29 березня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто 592 дні: 296 х 2 = 592 (з розрахунку, що строк попереднього ув`язнення становив на 29 березня 2018 року 296 днів).

При цьому, у вироку суду від 29 березня 2018 року вказано, що обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий 07 червня 2017 року, тобто станом на 20 червня 2017 року він набув і мав право на застосування до нього положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України редакції ЗУ №838-VІІІ (зарахування попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі), а, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, тому ЗУ №2046-VІІІ не має зворотної дії в часі щодо ОСОБА_4 , оскільки погіршує його становище.

Також, з тексту вироку суду від 29 березня 2018 рокувбачається, що він викладений загальновживаними словами, складений відповідно до вимог КПК України з посиланням на норми діючого кримінального процесуального законодавства, викладений чіткими зрозумілими реченнями і не містить у собі труднощів для розуміння його точного змісту.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, при постановленні вироку вирішується питання про початок строку відбування покарання.

Приймаючи до уваги викладене, суд зазначає, що початок строку відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту затримання 07 червня 2017 року, при цьому врахувати строк перебування під вартою ОСОБА_4 з 07 червня 2017 року по 29 березня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто 592 дні.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 115, 380 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання начальника Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» ОСОБА_8 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України про вирішення питання щодо уточнення зарахування покарання ОСОБА_4 задовольнити.

Роз`яснити, що відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту затримання 07 червня 2017 року, при цьому рахувати строк перебування під вартою ОСОБА_4 з 07 червня 2017 року по 29 березня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто 592 дні.

Ухвалу про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду особою, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасниками судового провадження протягом семи днів з дня її оголошення .

Суддя ОСОБА_1