У Х В А Л А

про відмову в затвердженні угоди

27 березня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 27 березня 2025 року між прокурором Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000145, яке внесене до ЄРДР 13 вересня 2024 року, стосовно ОСОБА_4 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В :

на розгляд суду надана угода про визнання винуватості, яка укладена 27 березня 2025 року між прокурором Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У разі відмови суду в затвердженні угоди, укладення якої ініційовано на стадії судового провадження, останнє продовжується у загальному порядку.

На виконання вказаної норми, суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, яка укладена 27 березня 2025 року між прокурором Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , на відповідність вимогам закону, дійшов висновку, що підстав для її затвердження немає.

Як з`ясовано судом, згідно з угодою про визнання винуватості, яка укладена 27 березня 2025 року між прокурором Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 сторони узгодили, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Одночасно, у ній погоджене остаточне покарання, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 січня 2025 року у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, із звільненням від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з встановленням іспитового строку.

Натомість, призначення остаточного покарання у такий спосіб не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

Як з`ясовано судом, ОСОБА_4 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 січня 2025 року, за ч. 4 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, від відбування якого звільнений, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Отож, як за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 січня 2025 року, так і за новий злочин, стосовно якого укладена угода про визнання винуватості, ОСОБА_4 призначене однакове за видом і розміром покарання.

Як свідчить практика Верховного Суду, суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Разом з тим, однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 травня 2024 року, справа ЄУН 481/640/23, посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/119134520).

Отож, ОСОБА_4 неможливо призначити остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки обидва покарання, які входять до сукупності однакові за видом і розміром.

За таких обставин, керуючись ст. 314, 474 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, яка укладена 27 березня 2025 року між прокурором Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 .

Продовжити розгляду кримінального провадження № 0000145, яке внесене до ЄРДР 13 вересня 2024 року, стосовно ОСОБА_4 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у загальному порядку.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1