УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року

м. Київ

справа № 752/25025/20

провадження № 51-5661 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 листопада 2024 року щодо нього,

встановив:

За вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року ОСОБА_4 засуджено за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі- КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого; за ч. 4 ст. 187 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого; за ч. 3 ст. 289 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 . Вирішено питання щодо цивільного позову, долі речових доказів та процесуальних витрат у провадженні..

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2024 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями засуджений ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження (11 березня 2025 року) звернувся із касаційною скаргою, у якій просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів вважає, що вона підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК ) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Крім того, правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому, це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію.

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Так, ухвала суду апеляційної інстанції постановлена щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 04 листопада 2024 року. При цьому, засуджений подав касаційну скаргу на судові рішення щодо нього 11 березня 2025 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

Зі змісту клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вищевказаних судових рішень вбачається, що засуджений вказує на те, що копію ухвали апеляційного суду він отримав 15 грудня 2024 року, а тому просить поновити йому строк на касаційне оскарження.

Однак, згідно матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_4 вже звертався до касаційного суду (16 грудня 2024 року) з касаційною скаргою на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 листопада 2024 року, до якої долучив копії оскаржуваних судових рішень.

Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2025 року його касаційну скаргу було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК. Копію вищевказаної ухвали, засуджений отримав 13 лютого 2025 року (згідно розписки, направленої на адресу суду), однак протягом установленого судом строку недоліків касаційної скарги не усунув, повторної скарги до суду не надіслав, тому його касаційну скаргу було повернуто на підставі ст. 429 КПК.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що жодних об`єктивних причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, тобто пов`язаних дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду у визначений законом строк, у касаційній скарзі не наведено, підстав для поновлення строку на касаційне оскарження колегія суддів не вбачає.

Відповідно до положень КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст.429 КПК, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року та ухвали Київського апеляційного суду від 04 листопада 2024 року щодо нього.

Повернути касаційну скаргу засудженому ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3