Справа638/793/25
Провадження № 1-кп/638/1300/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої- ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001148 від 25.12.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Авдіївки, Донецької області, громадянки України, з вищою освітою, незаміжня, працевлаштована на посаді продавець-консультант магазина « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима

у скоєнні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24.12.2024 близько 22:40 год. ОСОБА_7 знаходилась у тамбурі між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , де також знаходилась потерпіла - ОСОБА_5 .

В ході спілкування між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт під час якого, на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин у ОСОБА_7 виник умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправність своїх дій та діючи умисно, переслідуючи умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 в ході словесного конфлікту із ОСОБА_8 почала її штовхати. На що, ОСОБА_8 , захищаючись почала відштовхувати від себе ОСОБА_7 та в цей момент остання вкусила ОСОБА_5 у ділянку правого передпліччя.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді садна на тлі синця на ліктьовій поверхні правого передпліччя у верхній третині, які відповідно до висновку експерта № 09-25/2025 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч.1 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів відповідно до ч.2 ст. 84 КПК України.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 віну у вчиненні інкримінованого проступку не визнала та надала наступні свідчення. 24.12.2024 року у вечірній час вона повернулася до дому, зачинила двері у тамбурі, які постійно залишала її сусідка ОСОБА_5 відчиненими. Побачивши те, що в коридорі залишене ОСОБА_5 сміття останньою протягом дня не прибрано, вона вирішили війти до тамбуру та очистити свої вхідні двері від пилу. Під час цього вона почула, що відчиняються двері квартири ОСОБА_5 і вона вирішила її пропустити , та одразу почула образи відносно себе. Після того, ОСОБА_5 схопила її за волосся, почала її смикати, затиснула її до кутку тамбура та почала душити. Для того, щоб припинити ці дії, вона вкусила ОСОБА_5 за руку та зачинилась у себе у квартирі. Це все відбувалось на очах молодшої дитини ОСОБА_5 . Інших осіб присутніх не було. Кусаючи ОСОБА_5 за руку, вона діяла виключно у стані необхідної оборони. Після цього вона зателефонувала ОСОБА_9 і повідомила про подію яка відбулась. Через декілька хвилин прибула поліція до неї за викликом ОСОБА_5 . На наступний день вона звернулась до правоохоронних органів та до медичної установи.

Допитана потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні надала наступні свідчення: 24.12.2024 року вона вклала молодшу дитину спати і почула шум у тамбурі, а після стук у двері. Відчинила двері та побачила ОСОБА_7 . Між ними виник словесний конфлікт під час якого ОСОБА_7 почала її штовхати. Вона почала закриватися руками від неї, але ОСОБА_7 не зупинялась, хватала її за руки та вкусила у ділянку правого передпліччя. Враховуючи те, що у квартирі ОСОБА_7 знаходився якісь чоловік з яким вона голосно конфліктувала протягом всього вечора, побоюючись того, що останній може нанести тілесні ушкодження її старшому сину, який знаходився біля вхідних дверей та все що відбувалось бачив, вона забігла до квартири та зачинили вхідні двері. Після викликали швидку медичну допомогу та поліцію. Цю подію, крім ОСОБА_10 , бачила ще їх сусідка ОСОБА_11 через відчинені двері у тамбурі, яка знаходилась біля ліфту.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , який є старшим сином потерпілої ОСОБА_5 надав наступні свідчення. 24.12.2024 року десь о 22:30 вони разом з матір`ю почули шум у коридорі і як відчинялись двері сусідки ОСОБА_7 . Мати вирішила вийти в коридор подивитися що там відбувається, а його залишила з молодшим братом який вже спав. Після почув галас, крики та вирішив подивитися, що там відбувається. Відчинив двері і побачив, що ОСОБА_7 напала на його матір, почала її штовхати, мати закривала голову та обличчя руками, а ОСОБА_7 вкусила його мати за руку. Після чого мати забігла до квартири та зачинила двері. Під час подій які відбувалися у тамбурі між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 біля ліфту знаходилась сусідка ОСОБА_11 яка все бачила, оскільки двері тамбуру були відчинені. Він не бачив, щоб ОСОБА_5 наносила тілесні пошкодження ОСОБА_7 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , як а є сусідкою обвинуваченої та потерпілої надала наступні свідчення. 24.12.2024 року біля 22:30 вона перебувала біля ліфту на третьому поверсі, оскільки вирішила вийти на вулицю зі своєю собакою. ОСОБА_7 та ОСОБА_5 є її сусідами, квартири знаходяться на одному поверсі. Вона почули галас, шум який було чутно з тамбуру сусідів і побачила, що ОСОБА_7 стукає до дверей ОСОБА_5 . Остання відчинила двері, попрохала не кричати та припинити всі ці дії, оскільки у неї спить дитина, а ОСОБА_7 почала ще гучніше кричати на ОСОБА_5 з вимогою, щоб остання прибрала сміття з тамбуру, нецензурно висловлювалась в її бік та розмахувалась руками в бік ОСОБА_5 , почала її штовхати та вкусила її за праву руку. ОСОБА_5 побігла до своєї квартири, в дверях знаходився її син- ОСОБА_10 , який все це бачив і вони зачинили двері. Поглянувши на ОСОБА_7 вона побачила скляні очі у останньої. Після вона зайшла до ліфту та спустилась на перший поверх. Вона не бачила, щоб ОСОБА_5 наносила тілесні пошкодження ОСОБА_7 . Навпаки, ОСОБА_5 намагалась закритися від протиправних дій ОСОБА_7 . ОСОБА_5 вона знає довго тривалий час, як порядку виховану жінку, яка заміжня, має родину та виховують трьох дітей. Разом з тим, ОСОБА_7 охарактеризувала, як жінку яка веде не зовсім нормальний спосіб життя. До останньої дуже часто приходять якісь чоловіки та вживають спиртні напої.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 яка є сусідкою обвинуваченої та потерпілої надала наступні свідчення. Під час допиту наголосила про те, що вона не була свідком подій, обставини стали відомі зі слів ОСОБА_5 . З 2010 по 2012 рік займала посаду голови ОСББ. ОСОБА_5 вона знає довго тривалий час, як порядку виховану жінку. ОСОБА_7 охарактеризувала, як жінку яка веде не зовсім нормальний спосіб життя.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 яка є головою ОСББ будинку де мешкає обвинувачена та потерпіла надала наступні свідчення. Під час допиту наголосила про те, що вона не була свідком подій, обставини стали відомі з телефонної розмови з ОСОБА_7 24.12.2024 року. Під час телефонної розмови ОСОБА_7 повідомила про те, що вона 24.12.2024 року біля 22:00 год повернулася додому и побачила, що в тамбуре знаходиться сміття яке ОСОБА_5 з ранку пообіцяла винести та прибрати, але цього не зробила. Вона почали робити прибирання у тамбурі, та не очікувано для неї вона побачила ОСОБА_5 яка здійснила на неї напад, почала її смикати, затиснула її до кутку тамбура та почала її душити. З метою припинення цих подій, ОСОБА_7 вкусила ОСОБА_5 і забігла до своєї квартири. Через деякий час до неї прибула поліція і задала запитання стосовно цих подій. Під час допиту свідок ОСОБА_9 повідомила про те, що вона, як голова ОСББ зверталась до правоохоронних органів щодо перевірки осіб, які відвідували ОСОБА_7 раніше.

Даними витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001148, вбачається, що відомості внесені за заявою ОСОБА_5 , яка повідомила про те, що її сусідка ОСОБА_7 24.12.2024 року о 22:00 вкусила її за руку та вдарила по обличчю.

Даними висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи № 739-2024 від 25.12.2024 на підставі судово-медичного огляду ОСОБА_5 встановлені наступні тілесні ушкодження: садно на тлі синця на ліктьовій поверхні правого передпліччя у верхній третині;-синець на передній поверхні лівого плеча у нижній третині. Садно на тлі синця утворилось від дії тупого твердого предмету, що мав обмежену контактну поверхню, за механізмом удару-тертя. Синець утворився від дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості діючої поверхні якого не відобразились, за механізмом удару або удару-стиснення. Враховуючи морфологічні ознаки встановлених тілесних ушкоджень, вони могли бути отримані у строк на який вказує обстежувана. За ступенем тяжкості синці та садно викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2.«б», 2.3.5., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995).

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26.12.2024 року та ілюстраціями до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_5 у присутності понятих під час слідчого експерименту, докладно розповіла про обставини та механізм отримання тілесних ушкоджень 24.12.2024 року о 22:30 і описала дії обвинуваченої ОСОБА_7 .

Даними висновку експерта № 09/2025 встановлено, що згідно «Висновку фахівця» № 739-2024 від 25.12.2024 у гр. ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження: садно на тлі синця на ліктьовій поверхні правого передпліччя у верхній третині; синець на передній поверхні лівого плеча у нижній третині. Садно на тлі синця утворилось від дії тупого твердого предмету, що мав обмежену контактну поверхню, за механізмом удару-тертя. Синець утворився від дії тупого твердого предмету, індивідуальні особливості діючої поверхні якого не відобразились, за механізмом удару або удару-стиснення. Враховуючи морфологічні ознаки встановлених тілесних ушкоджень, вони могли бути отримані у строк вказаний у постанові.

За ступенем тяжкості синці та садно викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2.«б», 2.3.5., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).

Вирішення питання про «самоспричинення» тілесних ушкоджень, не входить до компетенції судово-медичного експерта, так як включає в себе юридичне поняття.

Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, розташованих у різних анатомічних ділянках та площинах тіла гр. ОСОБА_8 , можливість їх утворення внаслідок одноразового падіння потерпілої на площині (тобто «з висоти власного зросту»), виключається.

Показання гр. ОСОБА_13 , що викладені у «Протоколі проведення слідчого експерименту» від 26 грудня 2024, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у неї тілесних ушкоджень.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами у кримінальному провадженні «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України, які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст. 62 Конституції України і норм КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного кримінального правопорушення повністю доведена.

Оцінюючи всі докази, надані стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі « Федорченко та Лозенко проти України»).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точку зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Невизнання вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення- проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, показання обвинуваченої з приводу того, що вона вкусила потерпілу, оскільки діяла виключно у стані необхідної оборони, є суперечливими, не відповідають обставинам справи, здобутим під час досудового розслідування та дослідженим в судовому засіданні доказами, такі покази обвинуваченої суд розцінює як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення проступку та спростовуються показами потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та іншими дослідженими доказами під час судового розгляду.

Судом не встановлено обставин, що виключають кримінальну протиправність дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України за посиланням сторони захисту на ч.1 ст. 36 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових кримінальних правопорушень".

Згідно класифікації, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_7 вчинила кримінальний проступок.

Обставин, які згідно зі ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Авдіївки, Донецької області, громадянки України, з вищою освітою, незаміжня, не має на утримання малолітніх чи неповнолітніх дітей, працевлаштована на посаді продавець-консультант магазина « Клас», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима.

Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченої, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, необхідно призначити покарання в межах санкцій статті у вигляді штрафу.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.100, 124, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винною у вчиненні кримінального правопорушення- проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 ( п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1