Справа № 569/1197/25
УХВАЛА

21 січня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

в особі слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника підозрюваного адвоката- ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 , яке погоджено старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні - Прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванчі, Володимирецького р-ну, Рівненської обл., зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, громадянина України, українця,старшого інспектора групи з мобілізаційної роботи Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор», підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 307 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням яке погоджене старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні - Прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань№ 0000077 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу начальника Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор» від 21.05.2024 № 89/ОС-24, ОСОБА_5 переміщено на посаду старшого інспектора групи з мобілізаційної роботи Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор», а наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2020№ 2560/к присвоєно чергове спеціальне звання «підполковника внутрішньої служби».

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», слідчі ізолятори відносяться до правоохоронного органу.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Таким чином, перебуваючи на посаді старшого інспектора групи з мобілізаційної роботи Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.

Діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці I Переліку, на території України забороняється, за винятком діяльності з використання рослин, включених до таблиці I Переліку, в цілях і на підставах, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону, а також діяльності з культивування та використання рослин, включених до списку №3 таблиці I Переліку, в цілях і на підставах, передбачених статтею 15 цього Закону.

Ліцензуванню підлягають такі види діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів: культивування рослин, розроблення, виробництво, виготовлення, зберігання, перевезення, придбання, реалізація (відпуск), ввезення на територію України, вивезення з території України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, включених до вищевказаного переліку.

Статтею 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» визначено, що зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у спеціально обладнаних приміщеннях здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на цей вид діяльності. Зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.

Канабіс, згідно з «Таблиці II», «Списку №1 Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», є наркотичним засобом та рослиною, обіг якої обмежено.

Відповідно до списку № 2 таблиці I «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, PVP відноситься до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено.

Згідно з таблицею №1 наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» невеликий розмір наркотичного засобу канабіс визначений у розмірі до 5,0 грама, великий від 500 до 2500 грамів.

Згідно з таблицею №2 наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» невеликий розмір психотропної речовини PVP визначений у розмірі до 0,15 грама, великий від 1,5 до 15 грамів.

Проте, підполковника внутрішньої служби ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, не маючи відповідного дозволу (ліцензії) на придбання та зберігання психотропних речовин, свідомо допустив порушення нормативних актів та вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуваням час, але не пізніше 17.12.2024 ОСОБА_5 вступив у змову з іншими, на даний час невстановленими ув`язненими особами, які поміщені до ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», з метою незаконного придбання та збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, які після замовлення такими ув`язненими, користуючись своїм службовим становищем, повинен був приховано переносити до приміщення ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», а у подальшому приховано передавати ув`язненим.

Діючи на виконання досягнутих домовленостей, 18.12.2024 близько 13 год. 15 хв., поблизу 4 під`їзду житлового будинку №44, що по вул. Київській у м. Рівне, ОСОБА_5 придбав шляхом отримання від ОСОБА_7 , яка діяла під контролем правоохоронних органів, пакунок у вигляді упакування з під цигарок, в якому наявний зіп-пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонений - PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он) у вигляді кристалічної речовини білого кольору, масою не менше 0,072 г. та прозорий файл із наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс у вигляді речовини рослинного походження зеленого кольору, масою не менше 0, 474 г., з метою подальшого збуту ним в місця позбавлення волі, а саме в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» та у подальшому незаконно перевозив та зберігав вищевказані речі та предмети при собі, а у подальшому, з метою конспірації своєї протиправної діяльності, зберігав у невстановленому досудовим розслідуванням місці.

Надалі ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами, з метою подальшого збуту вищевказаних наркотичних засобів та психотропних речовин у місця позбавлення волі, не пізніше 16 год. 59 хв. 19.12.2024, умисно, протиправно, із використанням наданої йому влади та службових повноважень, маючи безперешкодний доступ до установи та ув`язнених, всупереч інтересам служби, дотримуючись умов конспірації, приховано перемістив до ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», що по вул. Дворецька, 116 у м. Рівне, раніше одержану через ОСОБА_7 особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он) у вигляді кристалічної речовини білого кольору, масою не менше 0,072 г. та наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс у вигляді речовини рослинного походження зеленого кольору, масою не менше 0, 474 г., з метою їх передачі ув`язненій особі в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», якій у подальшому їх незаконно збув.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 , повторно, діючи за попередньою змовою з іншими, на даний час невстановленими ув`язненими особами, які поміщені до ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», з метою незаконного придбання та збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено бупренорфін, який після замовлення такими ув`язненими, користуючись своїм службовим становищем, повинен був приховано переносити до приміщення ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», а у подальшому приховано передавати ув`язненим, надалі діючи умисно, протиправно, із використанням наданої йому влади та службових повноважень, маючи безперешкодний доступ до ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» та ув`язнених, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у порушення вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.09.2009, без належного дозволу на здійснення діяльності, пов`язаної з зберіганням, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією (відпуском), використанням наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів вчинив злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , 19.01.2025 близько 13 год. 37 хв., поблизу магазину «Точка свіжого пива», що по вул. Відінська, 21 у м. Рівне, діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, повторно, безоплатно, отримав від ОСОБА_7 , яка діяла під контролем правоохоронних органів, надісланий від невстановлених досудовим розслідуванням осіб пакунок у вигляді упакування з під цигарок в якому наявні таблетки «Бупренорфін-гідрохлорид» в загальній кількості 20 штук, які містять в собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін., з метою подальшого повторного збуту ним в місця позбавлення волі, а саме в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», та у подальшому незаконно зберігав вищевказані речі та предмети при собі, після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Відповідно до списку № 2 таблиці I «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, бупренорфін відноситься до наркотичних засобів, обіг якого обмежено.

Згідно з таблицею №1 наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» невеликий розмір наркотичного засобу бупренорфін визначений у розмірі до 0,08 грама, великий від 0,8 до 8,0 грамів.

19 січня 2025 року, слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 та того ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Обставини, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у своїх сукупності, іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальнихправопорушень, за вчинення якого, в разі визнання судом останнього винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до восьмироків та конфіскація майна.

У зв`язку із викладеним, слід зауважити, що на сьогодні мають місце обставини, які вказують на наявність декількох ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду усвідомлюючи можливу міру і строк покарання за скоєне, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_5 задля уникнення від кримінальної відповідальностіматиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Вік підозрюваного ОСОБА_5 його соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від органів досудового розслідування.

- 231481 тисяч гривень заробітна плата отримана за основним місцем роботи у ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» за 2023 рік;

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У зв`язку із цим, існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення на сьогодні у кримінальному провадженні всі докази, у тому числі речові, ще не встановленні (відшукані) і відповідно не дослідженні. Тому, у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, підозрюваний ОСОБА_5 матиме реальну можливість вчиняти дії спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, що мають важливе значення для досудового розслідування та відомості, які у них містяться, можуть бути доказами під час судового розгляду;

3) незаконно впливати на свідкау цьому ж кримінальному провадженні на сьогодні досудове розслідування триває, до повідомлення ОСОБА_5 про підозру через потребу досудового розслідування, у переважній більшості проводились слідчі (розшукові), негласні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, відомості про факт та методи яких не підлягали розголошенню, а тому особи, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження (свідки) ще не допитані. У такому разі, застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою дозволить підозрюваному, шляхом умовлянь, чиненням тиску та/або будь-яким іншим чином вплинути на цих осіб з метою серед іншого зміни показань про обставини провадження, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Крім того, відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та інших осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на зміну останніми показів у судовому засіданні, понятих, а також на інших свідків у даному кримінальному провадженні, яких ще планується допитати, в тому числі із особового складу ДУ Рівненський слідчий ізолятор».

На цей час у кримінальному провадженні проведений не весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а саме місця зберігання речових доказів та документів, отримано не всі дані щодо місць проживання та перебування інших осіб, можливо причетних до вчинення вказаних тяжких кримінальних правопорушень.

У вказаному кримінальному провадженні до проведення різноманітних слідчих (розшукових) та процесуальних дій залучались поняті, які в подальшому можуть бути допитані в якості свідків та будуть залучені експерти, на яких у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із примусовою ізоляцією підозрюваного від суспільства, ОСОБА_5 матиме протизаконний вплив, шляхом залякування, шантажу, підкупу, надання неправомірної вигоди за вчинення дій на свою користь.

За таких обставин, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе вільно спілкуватись з такими особами та координувати їхні спільні дії щодо приховування слідів вчиненого кримінального правопорушення.

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином оскільки підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом продовження вищевказаної протиправної діяльності в силу наявності в останнього зв`язків із особами, які продовжують займатись вказаною протиправною діяльністю в силу своїх можливостей та службових повноважень.

Враховуючи вищевикладене, підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити кримінальне правопорушення, в якому останній обґрунтовано підозрюється.

5) зможе вчинити новий злочин- орган досудового розслідування вважає, що у разі необрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній,зможе вчинити новий злочин пов`язаний із зберіганням, збутом наркотичних та психотропних речовин.

Вказане підтверджується наявність кримінального провадження № 0000291 від 15.02.2024 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, за фактом перевищення службових повноважень ОСОБА_5 під час виконання службових обов`язків вДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Вищеописані обставини є достатніми для переконання того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків під час подальшого досудового розслідування, а також судового розгляду справи по суті обвинувачення. В тому числі, не забезпечить та не сприятиме всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин вчинення кримінального правопорушення та прийняття кінцевого процесуального рішення у провадженні.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб із 1 січня 2025 року, становить 3028 (дві тисячі двісті сімдесят ) гривень.

Зважаючи на орієнтовну вартість майна, яке перебуває у власності ОСОБА_5 який підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, слід визначити розмір застави, у розмірівісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., яка з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, наявних ризиків згідно до ст. 177 КПК України, достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Водночас сторона обвинувачення вважає, що в сукупності матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи даного клопотання, достатньо для прийняття вмотивованого рішення за клопотанням, та необхідність у допиті будь-яких осіб, під час судового розгляду клопотання, відсутня.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини та просили його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечили з приводу задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом вставлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань№ 0000077 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.11.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

19 січня 2025 року, слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 та того ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Вище наведені у клопотанні докази в сукупності, вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні останнім інкримінованих кримінальних правопорушень.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри.

Слідством зібрано достатні фактичні дані, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Вивченням особи ОСОБА_5 на даний час встановлено, що він раніше не судимий, розлучений, на утриманні одну неповнолітню дитину, прцює старшим інспектором групи з мобілізаційної роботи Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор», не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Слідчий суддя рахує про доведенням наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а також, існують достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідкау цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зможе вчинити новий злочин.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

А тому, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, суд прийшов до висновку, що слід застосувати до нього запобіжний захід тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи викладені вище обставини, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, вважаю за необхідне визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися із м. Рівного, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,здати на зберігання у місцеві органи державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,

У х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванчі, Володимирецького р-ну, Рівненської обл., зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, громадянина України, українця,старшого інспектора групи з мобілізаційної роботи Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор», підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 307 КПК України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю на 60 днів, а саме до 13 год. 38 хв. 20 березня 2025 року.

Утримувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання підозрюваного, а саме з 13 год. 38 хв. 19.01.2025 року.

Встановити строк дії ухвали до 13 год. 38 хв. 20 березня 2025 року.

Одночасно визначити розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., (двісті сорок дві тисячі двісті сорок грн.), у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із м. Рівного, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,здати на зберігання у місцеві органи державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави встановити до 13 год. 38 хв. 20 березня 2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайно му виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського ОСОБА_9