Провадження №: 1-кп/752/1467/25
У Х В А Л А

Іменем України

20.01.2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0003359 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , має вищу освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

встановив:

до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за наступних обставин: ОСОБА_3 16.11.2024 року о 17 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Kia Forte» д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вологому, чистому дорожньому покритті вул. Степана Рудницького, в напрямку вул. Композитора Мейтуса в м. Києві, на не регульованому перехресті, порушуючи вимоги п. 16.2 ПДР України, виконуючи маневр лівого повороту, проявив неуважність, перед поворотом ліворуч не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу потерпілій ОСОБА_6 та передньою частиною свого автомобіля вчинив наїзд на потерпілу ОСОБА_6 , яка мала перевагу в русі та рухалась по нерегульованому пішохідному переходу, розташованому через проїжджу частину вулиці Композитора Мейтуса, з ліва направо відносно його напрямку руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_6 отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, а саме: закриту травму правого плечового суглобу у вигляді уламкового перелому хірургічної шийки правої плечової кістки, садно на задній поверхні правого плечового суглобу.

Вказані ушкодження знаходяться у прямому (причинно-наслідковому) зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною подією.

Порушення водієм ОСОБА_3 вказаних вище Правил дорожнього руху та настання наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_6 середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілою, оскільки ОСОБА_3 добровільно відшкодував шкоду в повному обсязі та примирився з потерпілою.

ОСОБА_3 вказав, що відшкодував потерпілій завдані збитки та примирився з нею, наслідки закриття справи з даних підстав розуміє, також розуміє, що закриття провадження у зв`язку з примиренням не є реабілітуючою обставиною.

Потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що дійсно вона примирилась з обвинуваченим, будь-яких претензій до обвинуваченого не має, оскільки той відшкодував завдані їй збитки в повному обсязі.

Заслухавши думку прокурора, яка не заперечувала щодо задоволення заявленого клопотання, суд вважає, що клопотання обвинуваченого та його захисника підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила необережний нетяжкий злочин, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», передбачене у ст. 46 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Згідно з даних обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до необережного нетяжкого злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, згідно слів потерпілої їй в повній мірі відшкодовані завдані збитки, претензій не має, просить справу закрити.

Враховуючи те, що у справі наявні всі обов`язкові елементи, перелічені у ст.46 КК України, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, не є злісним порушником Правил дорожнього руху, негативно ставиться до наслідків своїх необережних дій, а також з огляду на те, що він має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації, розуміє наслідки такого закриття справи, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання сторони захисту та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження відносно останнього закрити.

Враховуючи вимоги ч. 9 ст. 100 КПК України, відповідно до яких під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, суд повинен вирішити питання щодо речових доказів, вказане питання у даному провадженні підлягає вирішенню згідно закону.

Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного суду, викладеній у постанові від 17.06.2020 (справа №598/1781/17), КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, в тому числі, й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв"язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Враховуючи вищевикладене, а також те, що закриття провадження на підставі ст. 46 КК України не є реабілітуючою підставою, суд вважає що процесуальні витрати підлягають стягненню зі ОСОБА_7 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 284, 363, 369, 370, 372 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суд

постановив:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 - задовольнити.

Кримінальне провадження №0003359 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілою.

Речові докази по справі:

автомобіль марки «Кіа Forte», чорного кольору, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , що переданий власнику - залишити власнику за належністю;

оптичний носій інформації компакт дискт формату «DVD», який знаходиться при матеріалах кримінального провадження №0003359, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження №0003359 протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути із ОСОБА_3 , документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 3029,12 грн. на користь держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 7 діб з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1