Житомирський апеляційний суд
Справа №289/3101/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/174/25
Категорія ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря: ОСОБА_5 , обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000213 за апеляційною скаргою заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2023 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Русанівка, Радомишльського району, Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.12.2013 Радомишльським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;

-27.11.2014 Радомишльським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

- 09.12.2015 Вишгородським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

-11.08.2022 Малинським районним судом за ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу 2380 гривень. Штраф сплачений.

-26.10.2023 Радомишльським районним судом за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу 850 гривень;

- 31.10.2023 Радомишльським районним судом за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 1 рік,-

- за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку, 8 грудня 2023 року, близько 14 години, в будинку по АДРЕСА_1 , між присутніми ОСОБА_6 та його батьком ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, відбулась сімейна сварка, в ході якої у ОСОБА_6 виник раптовий протиправний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його наслідки, ОСОБА_6 , підійшов до ОСОБА_10 ззаду, схопив його обома руками за плечі та штовхнув його в напрямку вхідних дверей, від чого останній вдарився обличчям об кут дверної коробки, таким чином заподіявши ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Умисні дії ОСОБА_6 , знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками у вигляді отримання потерпілим ОСОБА_10 легкого тілесного ушкодження.

Своїми діями, які виразились в нанесенні ОСОБА_10 умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким вважати засудженим ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Радомишльського районного суду від 26.10.2023 та вироком Радомишльського районного суду від 31.10.2023, визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі та штрафу у сумі 1700 гривень, який на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Строк покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 .

У решті вирок залишити без змін.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених судом, кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, вважає, що вирок Радомишльського районного суду від 22.12.2023 щодо ОСОБА_6 є незаконним та підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що ОСОБА_6 раніше неодноразово був засуджений, останні рази вироком Радомишльського районного суду від 26.10.2023 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу 850 гривень та вироком Радомишльського районного суду від 31.10.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, ст. 75 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Вказані вироки набули чинності і підлягають до виконання.

Кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_6 засуджено вироком Радомишльського районного суду від 22.12.2023, вчинене 08.12.2023, тобто після ухвалення попередніх вироків.

Зазначає, що суд не врахував, що ОСОБА_6 , після ухвалення вироків суду від 26.10.2023 та від 31.10.2023, але до повного відбуття покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення та не визначив, що до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково необхідно приєднати невідбуту частину покарання за попередніми вироками у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України.

На думку прокурора, суд не застосував при призначенні покарання ОСОБА_6 положення ст. 71 КК України та відповідно не призначив покарання за сукупністю вироків, тобто не застосував закон, який підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та в його інтересах захисника, які не заперечували щодо апеляційної скарги прокурора з врахуванням висловленої ним позиції у апеляційному суді, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі.

Як вважає апеляційний суд, викладені прокурором доводи про неправильне застосування судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому закону про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.

Так, ОСОБА_6 засуджено вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 26.10.2023 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу 850 гривень; вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 31.10.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік ( а.п. 60-63).

Оскаржуваним вироком, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, котрий скоєний останнім 08.12.2023, тобто, під час відбуття покарання призначеного вироками Радомишльського районного суду Житомирської області від 26.10.2023 року та 31.10.2023 року.

При цьому, у відповідності до норм ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

В свою чергу, згідно ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, в даному випадку, суд першої інстанції допустився помилки, фактично не застосував правило повного або часткового приєднання невідбутої частина покарання за попереднім вироком, тобто, неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, а саме норми ч.1, ч.4 ст.71 КК України, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409, п.2 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку в цій частині.

Одночасно, як встановлено за результатами судового розгляду, раніше ОСОБА_6 засуджено вироком суду від 31.10.2023 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік (а.п.62-63).

При цьому, законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 (далі - Закон №3886-IX ) у ст.51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статті 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст.51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст.51 КУпАП.

Тобто, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за ст.ст.185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон №3886-IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону №3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, у 2023 році становила 2684 грн.

В свою чергу, як убачається за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 31.10.2023 ОСОБА_6 засуджено за ч.4 ст.185 КК України, з кваліфікацією, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану. При цьому, вартість викраденого майна складала 384 грн. 802 коп.

Разом з тим, питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 на підставі ч.2 ст. 74 КК України, в порядку п.13 ч.1 ст. 537 КПК України, на час розгляду апеляційної скарги прокурора, судом не вирішено, вирок за яким засуджено ОСОБА_6 31.10.2023 року є чинним, що не дає апеляційному суду можливості через таку юридичну невизначеність постановити свій вирок, оскільки суд апеляційної інстанції не повноважний в наданні оцінки вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 31.10.2023 року, а питання про звільнення від кримінальної відповідальності підлягає розгляду судом першої інстанції за місцем виконання вироку за подання органу виконання покарання, обвинуваченого, захисника, тощо.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про виконання ОСОБА_6 вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 26.10.2023 року за яким він засуджений до покарання у виді штрафу, що також перешкоджає визначити остаточне покарання на підставі ст. 71, 72 КК України.

За наведених обставин, вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 22.12.2023 відносно ОСОБА_6 не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції не врахував під час ухвалення вироку вимоги ст. 71 КК України, а тому він підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.409 КПК України з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: