Справа № 201/1960/25
Провадження № 1-кс/201/761/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2025 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

підозрюваної ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Дніпропетровськ, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не заміжньої, працюючої головним спеціалістом - юрисконсультом відділу юридичної, кадрової роботи, діловодства та інформаційного забезпечення департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпровської міської ради, раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, внесене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 29 січня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду надійшло клопотання слідчого, погодженого з прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, внесене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 29 січня 2025 року.

У вищезазначеному клопотанні стороною обвинувачення зазначено про те, що у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 11 січня 2025 року, перебуваючи за невстановленою адресою, на території м. Дніпро, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з єдиним прямим умислом на одержання неправомірної вигоди для третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, повідомила раніше знайомій їй ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те що її чоловік, громадянин Королівства ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде об`явлений в розшук ГУ ДМС в Дніпропетровській області, у зв`язку з тим, що термін дії його посвідки на тимчасове проживання в Україні скінчився.

Надалі ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_7 , що раніше працювала у структурі державної міграційної служби в Дніпропетровській області і може посприяти «вирішенню питання» щодо не оголошення в розшук громадянин Королівства ОСОБА_8 , у зв`язку з закінченням терміну дії його посвідки на тимчасове проживання на території України за грошову винагороду працівникам ДМС в Дніпропетровській області, на що ОСОБА_7 відповіла, що має обдумати цю ситуацію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_5 , почала неодноразово телефонувати ОСОБА_7 на її особистий номер з вимогою прийняти пропозицію останньої, щодо «вирішення» питання її чоловіка ОСОБА_9 в найкоротші строки, погрожуючи наслідками, які настануть для нього, у зв`язку з оголошенням його у розшук.

Так, 14 лютого 2025 року, близько 13 години 15 хвилин ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з єдиним прямим умислом на одержання неправомірної вигоди для третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення отримала від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 800 доларів США, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, біля буд. 5А на території автозаправки «Укрнафта».

Надалі, 14 лютого 2025 року, близько 13 години 20 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, біля буд. 5А на території заправки «Укрнафта», після передачі неправомірної вигоди ОСОБА_7 , була викрита працівниками правоохоронних органів.

За викладених обставин, дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме: одержання неправомірної вигоди для третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаного з вимаганням такої вигоди. Відомості про вищевказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 29 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

14 лютого 2025 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрювана вчинила тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим, остання може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_4 заперечував проти поданого клопотання, посилаючись на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри та відсутність достатніх ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б обґрунтовували обрання підозрюваній найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також враховуючи позитивну характеристику підозрюваної, наявність міцних соціальних зав`язків, офіційного працевлаштування, постійного місця проживання та наявність у підозрюваної низки хронічних захворювань, просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала думку свого захисника та просила не застосовувати до неї найсуворіший вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, а також ознайомившись з матеріалами клопотання, слідчий суддя доходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29 січня 2025 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

14 лютого 2025 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Того ж дня ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме: одержання неправомірної вигоди для третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаного з вимаганням такої вигоди.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо наявності підстав, які б свідчили про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй злочину, слідчий суддя враховує наступні обставини.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, про що свідчать наступні докази, зокрема, заява ОСОБА_7 , від 27 січня 2025 року; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 30 січня 2025 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14 лютого 2025 року; протокол огляду, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 14 лютого 2025 року; протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відеоконтролю особи від 06 лютого 2025 року, 07 лютого 2025 року та 08 лютого 2025 року, а отже, сукупність цих фактичних даних на даному етапі досудового розслідування надають можливість переконатись в обґрунтованості підозри до такого ступеня, за якого об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останньою вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик того, що підозрювана ОСОБА_5 зможе переховуватись від органів досудового розслідування чи суду , оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369-2 КК України, у вчиненні якого вона підозрюється належить до категорії тяжкого злочину, максимальна санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років з конфіскацією майна, у зв`язку із чим, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

В той же час, доводи сторони обвинувачення про існування інших ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, враховуючи, що стороною обвинувачення не надано будь-яких фактичних даних щодо намагання підозрюваної або інших осіб за її проханням незаконно вплинути на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також беручи до уваги те, що підозрювана раніше не судима та має офіційне джерело доходу. У зв`язку із чим, ці ризики не враховуються слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

У той же час слідчий суддя при оцінці вказаного ризику враховує майновий стан і родинні звязки підозрюваної, її вік і соціальні зв`язки, у зв`язку із чим, вважає, що цей ризик є актуальним, проте не є вирішальними при обранні запобіжного заходу.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи, що прокурором, на момент розгляду клопотання, доведено обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений статтею 177 КПК України, зокрема, ризик переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, однак не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя, враховуючи дані про особу підозрюваної ОСОБА_5 вважає, що вагомих підстав для застосування щодо останньої виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено. У зв`язку з цим, на переконання слідчого судді, є підстави для застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, що зазначений у клопотанні.

У своєму клопотанні стороною обвинувачення приділено недостатньо уваги, чому більш м`який запобіжний захід не зможе уберегти від тих ризиків, на які вона посилається. Враховуючи це, слідчий суддя самостійно оцінює кожний запобіжний захід і ризики, яким він зможе запобігти, у зв`язку із чим, аналізуючи в сукупності матеріали клопотання, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, враховуючи, що підозрювана ОСОБА_5 , позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання у м. Дніпрі, офіційно працевлаштована, займається суспільно корисною працею та має хронічні захворювання, слідчий суддя дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого кримінальним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, то для запобігання ризику, який обґрунтований та встановлений в судовому засіданні, достатнім запобіжним заходом є домашній арешт у нічний час доби, та з покладенням на підозрювану певних обов`язків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 8 частини 5 статті 194 КПК України, що зможуть виступити достатніми стримуючими факторами для існуючих ризиків. Зазначений висновок слідчого судді узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Боротюк проти України», заява № 33579/04 п. 62, в якому зазначено, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 369-372, 376, 395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишення в період часу з 22.00 години до 07.00 години місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на строк досудового розслідування, тобто до 14 квітня 2025 року.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, строком дії до 14 квітня 2025 року, а саме:

-прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 29 січня 2025 року, або прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні, за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утриматися від спілкування із свідками у вказаному кримінальному проваджені, крім випадків спільної участі у проведенні слідчих чи процесуальних дій;

-здати на зберігання у разі наявності до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Повний текст ухвали суду буде складений і оголошений о 15.15 годині 19 лютого 2025 року.

Ухвала, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1