У Х В А Л А

16.01.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2023 року у відповідність до вимог Закону України № 3886 ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2023 року у відповідність до вимог Закону України № 3886 ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням та просить привести вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2023 року у відповідність до вимог Закону України № 3886 ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В судове засідання засуджений ОСОБА_3 не з`явився. Через канцелярію суду надійшла заява в якій останній просить розгляд клопотання проводити без його участі. Клопотання підтримує та просить його задовольнити, вважає, що він може бути звільнений від відбування призначеного покарання на 1 місяць.

Представник ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35» в судове засідання не з`явився,. Надав до суду заяву в якій просить клопотання засудженого ОСОБА_3 розглядати без їх участі.

Відповідно до вимог ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Прокурор в судовому засіданні вважав за можливе задовольнити заявлене клопотання засудженого.

Заслухавши думку прокурора, перевіривши матеріали особової справи засудженого та надані суду матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.09.20129 року, ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.05.2018 року та остаточно визначено покарання - 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2022 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2023 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за даним вироком більш суворим, призначеним за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2022 року призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

25.09.2023 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2023 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, з урахуванням положення ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком більш суворим, призначеним за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2022 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, приведено у відповідність.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2023 року частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2019 року та остаточно визначено покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Відповідно до вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2019 року ОСОБА_3 вчинив замах на таємне викрадення чужого 14.06.2019 року на суми 483,33 грн. та 150 грн.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання покарань.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі Закон № 3886-IX), який набув чинності 09.08.2024 року, внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) Закон № 3886-IХ, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважались кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені цим законом мають зворотну силу в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ та пп 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Приписами підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України розмір податкової соціальної пільги визначений у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2019 рік встановлений на рівні 1921 грн.

Тобто, для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2019 році становив 960,50 грн. Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01 січня 2019 року складали 1921 грн.

Судом встановлено, що за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2019 року ОСОБА_3 14.06.2019 року вчинив замах на заволодіння чужим майном, на суми 483,33 грн. та 150 грн.

Відтак, на день розгляду клопотання це діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_3 наразі не може вважатися кримінальними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення та заволодіння яким останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення та заволодіння якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що ОСОБА_3 згідно вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2019 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на суму меншу 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення правопорушення, тобто кримінальна караність вчинених ним діяннь відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ усунута, суд дійшов висновку про необхідність звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Оскільки, ОСОБА_3 звільняється від призначеного покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2019 року, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне виключити з вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2023 року, з урахуванням ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 25.09.2023 року, призначення остаточного покарання, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України.

На підставі викладено, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 537, 539 КПК України, статтями 5, 74 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

Привести вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2023 року, з урахуванням ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 25.09.2023 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2019 року від призначеного покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчиненого ним діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року.

Виключити з вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2023 року, з урахуванням ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 25.09.2023 року, посилання на призначення остаточного покарання ОСОБА_3 , на підставі ч. 1 ст. 71 КК України.

Вважати ОСОБА_3 засудженим за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2023 року за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_3 шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного даним вироком більш суворим, призначеним за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2022 року призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Роз`яснити засудженому, що при звільненні від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, понесені особою правообмеження не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_5