Справа № 446/2177/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2024 за № 0000247 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Великосілки Кам`янка-Бузького району Львівської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

встановив:

ОСОБА_3 , будучи достовірно обізнаним про ведення на всій території України воєнного стану згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану», Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану» на території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, зокрема, востаннє Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджений Законом України № 3891-IX від 23.07.2024 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, та розуміючи про обов`язок передбачений ст. 65 Конституції України, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, будучи військовозобов`язаним, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , отримав 29.08.2024 повістку про його явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.09.2024 на 10:00 год. для проходження військової служби за мобілізацією та відправки до військової частини.

Так, відповідно до облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , маючи військове звання рядовий, будучи військовозобов`язаним відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також відповідно до довідки №102/2 військово-лікарської комісії за результатами медичного огляду на підставі статті 23в, 39в, 42б, 78в графи ІІ Розладу хвороб, графи 1, 4, 10 ТДВ визнаний придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, 29 серпня 2024 року перебуваючи у ІНФОРМАЦІЯ_3 був належним чином повідомлений про час, дату та місце прибуття для відправки до військової частини для проходження військової служби та був попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 336 КК України, про що засвідчив своїм особистим підписом в розписці про отримання повістки на відправку.

Однак, ОСОБА_3 , будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками вищевказаного центру про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», та яка неодноразово продовжувалася, зокрема, востаннє Указом Президента України № 470/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», діючи всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25.03.1992 за №2232-XII, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 за №3543-XII, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого протиправного діяння, реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, умисно не прибув 09 вересня 2024 року до призовного пункту (дільниці) ІНФОРМАЦІЯ_4 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок чого порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації, чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні подав на адресу суду клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України. В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що обвинувачений ОСОБА_3 з 13.01.2025 зарахований до списку особового складу військової частини НОМЕР_2 , де на даний час проходить військову службу. Окрім того ОСОБА_3 раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, від слідства або суду не ухилявся, в повному обсязі визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному, за місцем проживання характеризується позитивно, громадський порядок не порушував, ніяких злочинів чи адміністративних правопорушень не вчиняв. Вважає, що перебування ОСОБА_3 на військовій службі позитивно на нього впливає та робить маловірогідним вчинення ним нового однорідного злочину. У зв`язку з цим, доцільність застосування до ОСОБА_3 заходів кримінально-правового впливу відпала, а тому його необхідно звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 клопотання підтримав з підстав зазначеного в ньому та просить суд його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненому визнав повністю, підтримав клопотання захисника в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 проти задоволення клопотання захисника не заперечила.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як передбачено ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно ст.48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судоми України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення від кримінальної відповідальності за ст.48 КК можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст.48 КК необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Згідно Постанови Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089км 19), особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу. Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі № 569/20/14-к, провадження № 51-2661км18 та від 04 лютого 2021 року у справі № 953/21593/19, провадження № 51-5619км20).

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, які караються позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років.

Станом на дату подання захисником клопотання обвинувачений ОСОБА_3 критично оцінивши протиправний характер вчиненого ним діяння, добровільно мобілізувався до лав Збройних Сил України, 13.01.2025 зарахований до списку особового складу військової частин НОМЕР_2 , та на даний час проходить військову службу.

Наведені обставини підтверджуються витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 № 14 від 13.01.2025, з якого вбачається, що з 13.01.2025 ОСОБА_3 зараховано до особового складу військової частини та на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта навчального взводу відповідно до підготовки за вказаною військово - обліковою спеціальністю (ВОС), та вважається таким, що 13.01.2025 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відтак вище вказане свідчить, що з моменту прийняття на військову службу, а саме з 13.01.2025, ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця, тобто особи, яка проходить військову службу та розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

З огляду на вищенаведене, з врахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, його посткримінальної поведінки, суд приходить до висновку, що після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на момент розгляду справи, змінилася обстановка, так як військовозобов`язаний ОСОБА_3 з 13.01.2025 року по даний час призваний і проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Збройних сил України, а тому вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність.

Таким чином, з огляду на існування зазначених вище обставин на даний час обстановка, яка оточувала обвинуваченого ОСОБА_3 на момент вчинення кримінального правопорушення, змінилася таким чином, що позитивно впливає на нього і робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного кримінального правопорушення.

Також є слушними доводи захисника про те, що у результаті таких змін в житті обвинуваченого ОСОБА_3 істотно змінилась морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до нього заходів кримінально-правового впливу.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин, раніше не судимий, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Як передбачено ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд приходить до переконання, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню та вважає за можливе звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 336 КК України, відповідно до ст. 48 КК України, в зв`язку із зміною обстановки, оскільки встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_3 з 13.01.2025 по даний час призваний і проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Збройних сил України, а тому вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність, що відповідно до ст. 284 КПК України є підставою для закриття кримінального провадження.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Керуючись статями 12, 48 КК України, статтями 284, 288, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд

ухвалив:

клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 за статтею 336 КК України (внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним № 0000247 від 16.09.2024) на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Речові докази: розписку ОСОБА_3 , про те, що останній зобов`язаний прибути 09 вересня 2024 року о 14 год. на дільницю оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправлення для проходження військової служби та ознайомлення зі ст.336 КК України на 1 арк., довідку військово-лікарської комісії від 22.08.2024 № 9971 на ОСОБА_3 на 1 арк., поіменний список від 09.09.2024 № 5380 на 1 арк., рапорт про неприбуття військовозобов`язаного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк., облікова картка до військового квитка видана на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк. залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000247 від 16.09.2024.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 21.01.2025.

Суддя ОСОБА_1