Провадження № 1-в/761/468/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від покарання

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, з вищою освітою, який офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , мешкає за адресою - АДРЕСА_2 ,

засудженого 05.02.2024 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся засуджений ОСОБА_3 з клопотанням про звільнення його від покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2024.

На обґрунтування клопотання засуджений ОСОБА_3 зазначив, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2024 його засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Ініціатор клопотання, посилаючись на те, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», просив у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, звільнити його від покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2024.

У судове засідання засуджений ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про час та дату судового засідання, не з`явився, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор у судове засідання також не з`явився, звернувся із заявою про розгляд клопотання у його відсутність.

Дослідивши клопотання та долучені до нього документи, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

На день вчинення діянь, за які ОСОБА_3 05.02.2024 засуджений Дніпровським районним судом м. Києва, положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли у редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими встановлювалася адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума у розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної Податковим кодексом України для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2023 у сумі 2684,00 грн.

Отже, податкова соціальна пільга у 2023 році складала 1 342,00 грн.

Водночас, 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Згідно з чинною редакцією ч. 1 ст. 51 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію у часі.

Відповідно до ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання.

Отже, наведені норми законодавства, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію у часі.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2024 ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Зі змісту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК, оскільки 14.08.2023 вчинив крадіжку майна на суму 1043 грн.

Отже, з урахуванням Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, завдана ОСОБА_3 матеріальна шкода у розмірі 1043 грн. не перевищує розмір двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становив 2684,00 грн. у 2023 році.

Відтак, суд дійшов висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, за яким ОСОБА_3 засуджено вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2024.

Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для задоволення клопотання засудженого та звільнення ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2024.

Керуючись ст. 2-5, 74 КК України, ст. 284, 369-372, 376, 479-2 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На ухвалу прокурором, засудженим упродовж семи днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Головуючий суддя ОСОБА_1