Справа № 206/6789/24
Провадження № 1-в/206/401/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника заявника

лікаря-психіатра ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої

розглядається заява ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в режимі відеоконференції письмову заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровської багатопрофільної клінічної лікарні з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради лікаря-психіатра ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про припинення примусових заходів медичного характеру,

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2024 року представник заявника ОСОБА_5 звернулась до суду з письмовою заявою про припинення примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом відносно ОСОБА_6 , до якого ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2024 року були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

На обґрунтування своїх вимог лікар зазначила, що діяння, в межах розгляду справи щодо ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру декриміналізовано. Стан останнього покращився, афективні прояви стабілізувалися, поведінка набула упорядкованості, наявність оманів сприйняття, маревних переживань активно не виказує. Поведінка формально керована, без проявів агресії, негативізму, імпульсивності, конфліктності. З формальним порозумінням відноситься до власного психічного стану та скоєного, погоджується з протиправністю та караністю власних дій.

В судовому засіданні третьої особи, лікар-психіатр просив задовольнити заяву з наведених у ній підстав.

ОСОБА_6 в судовому засіданні погодився із думкою лікаря та просив задовольнити заяву.

Захисник та прокурор в судовому засіданні також просили задовольнити заяву.

Суд, дослідивши матеріали заяви, заслухавши учасників судового засідання, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 95 КК України продовження,зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2024 року відносно ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

В письмовій заяві та висновку комісії лікарів-психіатрів №227 від 17 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 вказано, що внаслідок проведеного лікування психічний стан останнього покращився: афективні прояви стабілізувалися, поведінка набула упорядкованості, наявність оманів сприйняття, маревних переживань активно не виказує. Поведінка формально керована, без проявів агресії, негативізму, імпульсивності, конфліктності. З формальним порозумінням відноситься до власного психічного стану та скоєного, погоджується з протиправністю та караністю власних дій.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

З урахуванням зазначених змін особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2023 рік", прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2023 року становив 2684 грн., а 50% від його розміру становили 1342 грн.

Тобто, кримінальна відповідальність настає у випадку вчинення крадіжки на суму більше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1342 х2 = 2 684 грн.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені частиною першою статті 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 року в справі № 591/6379/16-ц).

Враховуючи те, що вартість майна, яким заволодів ОСОБА_6 в рази менша від розміру, за яким відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, тому суд вважає, що вчинене діяння ОСОБА_6 не підпадає під кримінально карані діяння, передбачені Особливою частиною КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Статтею 284 ч.1 п. 4-1 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про припинення примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , зважаючи на декриміналізацію діяння та стан особи, внаслідок пройденого лікування.

Керуючись ст. ст. 372, 503, 512-514 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Письмову заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровської багатопрофільної клінічної лікарні з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради лікаря-психіатра ОСОБА_5 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про припинення примусових заходів медичного характеру - задовольнити.

Припинити застосовані відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Самарський районний суд міста Дніпропетровська.

Головуючий суддя: ОСОБА_1