Справа № 283/940/25
Провадження №1-кс/283/224/2025
У Х В А Л А

21 квітня 2025 року м. Малин

Слідча суддя Малинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 за участю:секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчої слідчого відділення відділення поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000115, -

В С Т А Н О В И В:

Слідча слідчого відділення відділення поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 подала до слідчого судді клопотання, погоджене з прокурором Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в якому просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою у зв`язку з його підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначила, що 20.04.2025 близько 02:00 у АДРЕСА_1 , у ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 , ОСОБА_5 дістав із зовнішньої лівої кишені куртки розкладний ніж, після чого, тримаючи ніж у лівій руці, наблизився до ОСОБА_7 та із значною силою наніс йому клинком ножа близько восьми ударів у тулуб, а саме в область розташування життєво важливих органів. У результаті ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді множинних ножових поранень грудної клітки та живота, проникаючого поранення черевної порожнини, проникаючого поранення правої частини грудної клітки, які за своєю категорією належать до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя людини в момент їх заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення умисного вбивства до кінця, однак злочин не було завершено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілого ОСОБА_7 своєчасно було доставлено до лікувального закладу, де йому надали кваліфіковану медичну допомогу.

Своїми умисними діями, що виразилися у вчиненні закінченого замаху на вбивство, тобто замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

20.04.2025 о 09:30 у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

20.04.2025 о 15:45 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, непрацюючому, інваліду 3-ї групи з дитинства, який осіб на утриманні не має, уродженцю та жителю м. Малин Житомирської області, зареєстрованому на АДРЕСА_2 , та фактично проживаючому на АДРЕСА_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та вручено пам`ятку про процесуальні права й обов`язки підозрюваного.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, санкція за яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, зазначене кримінальне правопорушення належить до категорії особливо тяжких злочинів.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також вчиненню інших кримінальних правопорушень. Таким чином, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, існує реальний ризик переховування підозрюваного (п. 1) від органів досудового розслідування. З урахуванням того, що ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке може бути призначене у разі визнання його винним (до 15 років позбавлення волі), у випадку обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він матиме реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане слідчою клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та просив задовольнити його в повному обсязі.

У судовому засіданні слідча також зазначила, що під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 викинув знаряддя вчинення злочину - ніж в озеро, що свідчить про його ціль приховати злочин, тому у майбутньому він намагатиметься уникнути від відповідальності за його вчинення. Підтримала пояснення прокурора у судовому засіданні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечили по суті клопотання. Вважають за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, обгрунтовуючи наявність у підозрюваного постійного місця проживання та сталих соціальних звязків. Захисник зазначив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження отримання потерпілим тілесних ушкоджень, а відповідно існують сумніви щодо кваліфікації злочину.

Оцінивши доводи сторін та матеріали, долучені до клопотання, слідча суддя дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення його дієвості.

Частина 2 ст. 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя (суд) зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним (обвинуваченим) кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 6 та ч. 8 ст. 176 КПК України.

Також, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований лише до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідча суддя погоджується з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років.

Отже, на стадії судового розгляду підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Подальше встановлення обставин злочину та винуватості особи відбуватиметься під час досудового розслідування і, можливо, судового розгляду.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя оцінює всі обставини в сукупності, зокрема: вагомість доказів, тяжкість можливого покарання, вік, стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність роботи або навчання, репутацію, майновий стан, судимості, виконання попередніх запобіжних заходів, повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір завданої шкоди або доходу від злочину.

Слідча просить про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи це тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Слідча суддя погоджується з цим висновком, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 29 Конституції України та ст.ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканність є одним із найважливіших прав людини. Проте при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежуються права особи ще до визнання її винуватою, тому такий захід є винятковим і застосовується лише за наявності підстав вважати, що інші заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Під час розгляду клопотання суд повинен також враховувати вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини щодо законності обмеження свободи особи.

Ризиком у цьому контексті є ймовірність того, що особа може перешкоджати досудовому розслідуванню або створити загрозу суспільству. Суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ймовірність такої поведінки.

Оцінюючи надані докази, слідча суддя встановила наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду (з огляду на суворість передбаченого покарання), а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належну поведінку.

За таких обставин обирається запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Частина 3 ст. 183 КПК України передбачає, що суд при ухваленні рішення про тримання під вартою визначає розмір застави, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Розмір застави для підозрюваного у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється в межах 80-300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З урахуванням обставин, суд визначає розмір застави - 80 прожиткових мінімумів, що становить 242 240 гривень.

Як вбачається з обвинувального акта, обвинувачений є непрацюючим та особою з інвалідністю, тому застава у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, про засосування якої просить слідча у клопотанні, буде, на думку суду, непомірною для обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визначити розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У разі внесення застави суд покладає на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; з`являтись до слідчого під час досудового розслідування; не відлучатися з населеного пункту без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання.

Керуючись ст. ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб - з 21.04.2025 року по 19.06.2025 року.

Визначити розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб - 242 240 гривень.

Покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до суду; прибувати до слідчого для участі в слідчих діях; не відлучатися з населеного пункту без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти про зміну місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований жорсткіший запобіжний захід та накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 2 мінімальних заробітних плат.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області - ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1