Справа № 487/9089/24
Провадження № 1-кс/487/5847/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаєві клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0002267 від 20.09.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; який народився у с.Павлівка Арцизький району Одеська область; зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000521 від 23.09.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ..

Вказане клопотання було подано слідчим одночасно з клопотанням про дозвіл на затримання ОСОБА_8 з метою приводу, складеним у відповідності до положень ст.188 КПК України.

Відповідно до клопотання, досудовим розслідуванням встановлені наступні обставини, так Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №41 від 26.02.2022 рекрута ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця - санітара 2 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону, ШПК "солдат", зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини та поставлено на всі види забезпечення з 27.02.2022.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , зобов`язаний суворо дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Проте, 14.10.2022, солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, в порушення вищезазначених вимог законодавчих та нормативних актів, усвідомлюючи суспільно небезпечні насліки свого діяння та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце несення служби - тимчасове місце дислокації НОМЕР_2 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 , та незаконно перебував поза його межами, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення служби.

19.09.2024 у кримінальному провадженні складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України., яке з урахуванням немождивості вручення у день складання, вручено у спосіб, передбачений 135 КПК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор, підтримав дане клопотання та просив про його задоволення, з підстав викладених у його змісті.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_9 у задоволенні клопотання просив відмовити, посилаючись на недоведення прокурором існування ризиків, про які зазначено у клопотанні, з урахуванням чого є достатні підстави для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні підозрюваний підозрюваний ОСОБА_5 вказав, що залишив місце проходження військової служби, оскільки його не було належним чином забезпечено форменим одягом, їжею, а також порушувалось право на відпочинок та медичне забезпечення. Вказав, що він не переховувався, а лише змінив місце проживання, про яке було достеменно відомо і органам ТЦКтаСП і поліції у м.Арцизі. З урахуванням зазначеного у задоволені клопотання просив відмовити.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні встановлено, що 06.05.2024 до ЄРДР за №0001037 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

19.09.2024 у кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У зв`язку з не встановленням місцезнаходження ОСОБА_5 , вжито заходів для вручення даного повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (поштовим зв`язком та адміністрації військової частини).

Постановою прокурора від 20.09.2024 з кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001037 від 06.05.2024, матеріали за підозрою ОСОБА_5 виділено в окреме провадження №0002267.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 31.10.2024 надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу (справа №487/9089/24 провадження №1-кс/487/5848/24).

23.12.2024 ОСОБА_5 затримано на підставі ст.191 КПК України.

24.12.2024 ОСОБА_10 вручено письмове повідомлення про підозру від 21.06.2023 року у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України підтверджується наступними долученими до клопотання та дослідженими доказами:

копіями наказів командира ВЧ НОМЕР_1 ;

витягом з наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №55 від 26.02.2022;

копіями акту службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини ОСОБА_5 з доданими до нього матеріалами;

Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк до десяти років позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, у тому числі за межами країни чи на непідконтрольній на даний час Україні території.

Щодо твердження сторони захисту про недоведення існування зазначених ризиків, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З урахуванням встановлених обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваного, того факту, що він тривалий час ухилявся від проходження військової служби, а також після зміни місця проживання не повідомив про це ТЦКтаСП, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 , дійсно може вчинити вище зазначені дії з метою протидії кримінальному провадженню.

При цьому під час розгляду клопотання об`єктивно не доведено існування ризиків передбачених п.п.3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Так у своєму клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_5 може здійснити тиск на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, зокрема штучно затягувати проведення досудового розслідуванн, шляхом неявки за викликом до слідчого.

Разом з цим, слідчим на підтвердження існування вказаних ризиків як до клопотання так і в судовому засіданні прокурором, не надано будь-яких належних та допустимих доказів.

Враховуючи суть та підстави повідомленої ОСОБА_5 підозри, а також обставини кримінального правопорушення за яким здійснюється досудове розслідування, слідчим не зазначено, на яких осіб, які можуть бути свідками у даному кримінальному провадженні, підозрюваний може здійснювати тиск.

Також слідчий суддя вважає необґрунтованими та не підтвердженими будь-якими належними та допустимими доказами посилання слідчого на ті обставини, що ОСОБА_5 вживатиме незаконних заходів, спрямованих на перешкоджання об`єктивному та всебічному досудовому розслідуванню у даному кримінальному провадженні

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, його майновий стан та стан здоров`я.

У судовому засіданні підозрюваний вказав, що перебуває у шлюбі та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, разом з цим належних доказів на підтвердження вказаного факту слідчому судді не надано.

ОСОБА_5 фактично проживає у Одеській області не за місцем реєстрації, офіційно не працевлаштований.

Таким чином, встановлені під час розгляду клопотання обставини, з урахуванням безпосередньо досліджених слідчим суддею письмових доказів, свідчать про відсутність у підозрюваного соціально-сталих зв`язків.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого військового злочину в умовах воєнного стану.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до пункту 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Враховуючи вище зазначені саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на стійке переконання слідчого судді, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам наявним та доведеним під час розгляду клопотання.

Строк дії ухвали слідчого судді в частині тримання ОСОБА_5 під вартою, з урахуванням положень ст.197 КПК України, слід встановити у межах строків досудового розслідування.

Одночасно слідчий суддя керується положеннями ч.8 ст.176 КПК України, відповідно до якої, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого статею 407 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя, за результатами розгляду клопотання, оцінивши в сукупності обставини кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 дані про його особу, а також обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу та визначені положеннями ст.178 КПК України, приходить до переконання про необхідність визначення розміру застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі.

При визначенні розміру застави, який можна вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує доведення існування ризику визначеного п.1 ч.1 ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, його майновий стан, тяжкість та обставини кримінального правопорушення у якому він обґрунтовано підозрюється, та вважає, що заставу слід визначити - двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, запобіжний захід тримання під вартою.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 ( шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Покласти на ОСОБА_5 , у разі звільнення під заставу наступні обов`язки:

повідомляти слідчого, прокурора чи суд в залежності від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання та роботи;

за наявності, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_5 діє до 20 лютого 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошенн

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1