ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/324/25 Справа № 705/6906/24 Категорія: ч.1 ст. 164 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судових засіданьОСОБА_5 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000672 за апеляційною скаргою прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Уманського району Черкаської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, має неповнолітню доньку: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого та фактичною проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, до 60 годин громадських робіт.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2024 року ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області № 705/2489/18 від 06.08.2018, яке вступило в законну силу 06.09.2018, зобов`язаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_10 , на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 5 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2018 і до повноліття дитини. Однак, ОСОБА_7 , починаючи з 01.04.2024 по 05.12.2024 аліменти на утримання дитини не сплачував, діючи умисно та цілеспрямоване від сплати встановлених рішенням суду аліментів злісно ухилявся, в центр зайнятості населення не звертався, заходів щодо працевлаштування не вживав, фінансової допомоги на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не надавав, добровільно рішення суду не виконував, внаслідок чого має загальну заборгованість по сплаті аліментів, за вищевказаний період в сумі 24018 гривень. Загальна заборгованість по сплаті аліментів станом на 05.12.2024 становить 38837,25 гривень, що сукупно складає суму більше ніж за три місяці відповідних платежів.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Уманської окружної прокуратури ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, просила вирок скасувати в частину призначеного покарання через неправильне застосування судом Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт на строк 80 годин. У решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не дотримано вимог ст. 50, 65 КК України, за ч. 1 ст. 164 КК України призначено покарання у виді 60 годин громадських робіт, що є нижчим від найнижчої межі санкції статті, оскільки санкцією ч. 1 ст. 164 КК України визначено покарання у виді громадських робіт на строк від 80 до 120 годин.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, докази на підтвердження встановлених судом обставин судом не досліджувалися відповідно до вимог ч.2 ст. 382 КПК України, та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 164 КК України, обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Як вбачається з вироку місцевого суду, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено у виді громадських робіт на строк 60 годин.

Санкцією ч. 1 ст. 164 КК України передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або арештом на строк до трьох місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Згідно ч. 2 ст. 61 КК України громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин.

Таким чином суд першої інстанції за ч. 1 ст. 164 КК України призначив ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі передбаченої санкції статті, та в мінімальних межах загальної частини КК України. Разом з тим положення ст. 69 КК України судом першої інстанції не застосовувалися.

При призначенні покарання суди повинні суворо дотримуватися вимог ст. 50, 65 КК України стосовно загальних засад його призначення.

Визначені в ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

За таких обставин, вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, з постановленням нового вироку на підставі ст. 420 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до положень ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», колегія суддів враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінального проступку, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, обтяжуючі покарання обставин: вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах та вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді 80 годин громадських робіт.

В решті вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст. 404, 405, п.3 ч.1 ст. 407, 418, 420, п. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів судової палати

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2024 року в частині призначеного покарання ОСОБА_7 - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт на строк 80 годин.

В решті - вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2024 року залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді