Справа № 487/7367/24
Провадження № 1-кс/487/4856/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання начальника відділення СВ Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000332 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 309, ч.2 ст. 310 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділення слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області майор поліції ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000332 від 14.03.2024 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 днів із визначенням розміру застави в сумі 5 000 000 грн.

У клопотанні слідчий посилається на обґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 307 КК України та зазначає про наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, на думку слідчого, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки йому загрожує покарання до 10 років позбавлення волі; впливати на свідків у кримінальному провадженні та інших підозрюваних; продовжити свою злочинну діяльність, враховуючи наявність в його діях корисливого умислу. Слідчий вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаними ризикам. Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, орієнтовної вартості вилученого наркотичного засобу, наявності зареєстрованого 27.07.2024 на дружину ОСОБА_6 транспортного засобу та житловогог будинку без наявності офіційного джерела доходу, скоєння злочину у період воєнного стану, слідчий вважає, що слід визначити розмрі застави в сумі 5 000 000 грн.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 із визначенням застави у розмірі 5 000 000 грн.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисники підзорюваного ОСОБА_6 - адвокати ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків, зазначених слідчим у клопотанні, вважали, що є підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом встановлено, що слідчим відділом Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000332 від 14.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , не маючи постійного джерела прибутку, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав в якості джерела доходу діяльність, пов`язану із незаконним збутом наркотичного засобу канабісу, наркозалежним особам на території міста Миколаєва.

З метою здійснення своєї злочинної діяльності ОСОБА_6 попередньо домовився із невстановленими під час досудового розслідування особами щодо спільного зайняття злочинною діяльність, при цьому на виконання спільного умислу невстановлені особи спільно із ОСОБА_6 здійснювали вирощування рослин роду конопель, їх висушування, відділення листя та суцвіття від стовбурів та фасування наркотичного засобу, який в подальшому ОСОБА_6 , спільно з іншими особами. збував наркозалежним особам за грошову винагороду.

Так, у невстановлені під час досудового розслідування дату, час та місці, у невстановленої особи ОСОБА_6 , порушуючи Закон України №60/95-ВР від 15.02.1995 «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, вагою не менше 19,561 г, який в подальшому незаконно зберігав для подальшого незаконного збуту.

30.07.2024 ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на незаконний збут наркотичних засобів, в ході проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупівлі психотропних речовин, о 12:05 год, біля парку «Народний сад» за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно збув особі під зміненими анкетними даними - ОСОБА_8 за грошові кошти у сумі 4500 грн 2 полімерних пакетика із речовиною, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, вагою 19,561 г.

Крім того, ОСОБА_6 , діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою групою осіб, у невстановлені під час досудового розслідування дату, час та місці, у невстановленої під час досудового розслідування особи, на виконання спільного злочинного умислу, незаконно придбав наркотичний засіб - канабіс, вагою не менше 92,917 г, який незаконно зберігав з метою подальшого незаконного збуту.

04.09.2024 біля 13:00 години ОСОБА_6 , діючи повторно, порушуючи Закон України №60/95-ВР від 15.02.1995 «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», реалізуючи спільний злочинний корисливий умисел, в ході проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупівлі наркотичних засобів, біля магазину за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно збув особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_8 за грошові кошти у сумі 20000 грн особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, вагою 92,917 г.

04.09.2024 ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

05.09.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження та були досліджені в судовому засіданні, а саме: в протоколі за результатами контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 30.07.2024 відносно ОСОБА_6 ; висновку експерта від 02.08.2024 №СЕ-19/115-24/13970-НЗПРАП; протоколі за результатами контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 04.09.2024 відносно ОСОБА_6 ; висновку експерта від 05.09.2024 3СЕ-19/115-24/16421-НЗПРАП; протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 04.09.2024; протоколі обшуку від 04.09.2024 в автомобілі TESLA ВЕ 04372А, яким користується ОСОБА_6 ; протоколі обшуку від 04.09.2024 за місцем проживання ОСОБА_6 .

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки ОСОБА_6 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України: підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов, слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_9 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань або їх зміни.

Також підозрюваний ОСОБА_6 може впливати на інших підозрюваних, оскільки зацікавлений в узгодженні показань з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, на даний час органом досудового розслідування здійснюються оперативно-розшукові заходи, спрямовані на встановлення шляхів отримання наркотичних засобів ОСОБА_6 та усіх співучасників кримінального правопорушення, а тому ОСОБА_6 , який обізнаний щодо цих осіб, може незаконно впливати на них з метою отримання необхідних йому свідчень.

В судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого ч. 5 ст. 177 КПК України. Так, підозрюваний не працевлаштований, не має офційного законного джерела доходу, а за версією органу досудового розслідування займався збутом наркотичних засобів з корисливих мотивів, зробивши таку діяльність джерелом прибутку, тому він може вчинити інше кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

При розгляді даного клопотання, крім наявності вищенаведених ризиків, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, слідчий суддя також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 , який народився в 1993 році, має задовільний стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який одружений, на даний час проживає в АДРЕСА_3 разом з дружиною і двома малолітніми дітьми, а зареєстрований в АДРЕСА_4 . Підозрюваний не працевлаштований, повідомив, що джерелом його доходу є діяльність на СТО (зі слів); повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення ОСОБА_6 не отримував; раніше не судимий.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, з огляду на обставини кримінального провадження, характер та спосіб вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу.

Надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

При цьому, слідчий суддя вважає, що тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою у конкретному випадку виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В даному випадку слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_6 пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 307 КК України, яке завдає шкоди здоров`ю населення, призводячи до поширення наркоманії в українському суспільстві, та, за версією органу досудового розслідування, підозрюваний діяв з корисливих мотивів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя бере до уваги як матеріальний стан підозрюваного, родина якого, не маючи офіційного законного джерела доходів, має у власності автомобіль Tesla Model S, житловий будинок загальною площею 163,9 кв. м, так і обставини підозри, за якими ОСОБА_6 діяв за попередньою змовою групою осіб, йому інкрімінується декілька епізодів злочинної діяльності з метою отримання доходу, в умовах воєнного стану, що свідчить про його суспільну небезпечність. Також слідчий суддя бере до уваги, що діяльність з незаконного обігу наркотичних засобів має високий ступінь суспільної небезпеки, призводить до тяжких наслідків не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому, а отже, застава в розмірі 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 999 240 гривень, як альтернатива запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, буде співмірною з існуючими у кримінальному провадженні ризиками, та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» до 02 листопада 2024 включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 999 240 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого у справі за кожною вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, тобто з міста Миколаєва, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 09.09.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1