Справа № 174/646/24
н/п № 1-кп/174/54/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірську кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000025, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долинське, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий, військовослужбовець В/Ч НОМЕР_1 , солдат (оператора 4-ї механізованої роти 2 механізованого батальйону), раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації і проходячи в посаді оператора 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону, знято з усіх видів забезпечення з 23 грудня 2023 року, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини та наказом командира військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, незаконно, в порушення вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1- 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців. Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства, однак, вчинив кримінальний проступок проти життя та здоров`я особи.

Так, 01.04.2024 ОСОБА_4 , близько 18 години 20 хвилин, знаходившись за адресою: АДРЕСА_3 , де у останнього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У той же день, тобто 01.04.2024 близько 18 години 20 хвилин ОСОБА_4 продовжуючи знаходитись навпроти будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , тобто реально усвідомлюючи, що в результаті його протиправних умисних дій можуть наступити наслідки у вигляді спричинення легких тілесних ушкоджень та бажаючи настання таких наслідків, стоячи обличчям до ОСОБА_6 в момент, коли остання сиділа на лавці та знаходячись у безпосередній близькості на відстані приблизно 50 см., здійснив замах правою ногою та коліном правої ноги поштовхом наніс один удар в область лівої грудної клітини, спричинивши ОСОБА_6 фізичного болю. Внаслідок чого ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірі лівої молочної залози, який згідно п.п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України спричинення умисних легких тілесних ушкоджень.

Також, 01.04.2024 близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_4 знаходився поблизу другого під`їзду розташованого біля будинку АДРЕСА_3 , де також знаходилась потерпіла ОСОБА_5 , в ході короткого діалогу з якою у ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

У той же день, близько 18 години 20 хвилин, ОСОБА_4 , продовжуючи знаходитись у вищевказаному місці, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій та не бажаючи від них відмовлятись, стоячи обличчям та знаходячись в положенні навпроти ОСОБА_5 , здійснив замах відкритою долонею правої руки та різким рухом наніс один удар в область щелепи з лівої сторони. Внаслідок чого ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірі лівої щоки, який згідно п.п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України спричинення умисних легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному проступку визнав повністю та показав, що, дійсно, зачепив ОСОБА_6 ногою, а ОСОБА_5 наніс удар розкритою рукою по обличу. Цивільний позов не визнав в повному обсязі, просив в його задоволенні відмовити у зв`язку із тим, що вважає позовні вимоги завищеними.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , а також інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , кожна окремо, в судовому засіданні щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечували, пояснили, що дійсно ОСОБА_4 наніс їм тілесні ушкодження. Цивільні позови просили задовольнити в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, цивільні позови просив задовольнити в повному обсязі.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - спричинення умисних легких тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, належать до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яке помякшуює покарання, передбачених ст. 66 КК України, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, а також позицію прокурора, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 грн і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілою ОСОБА_6 цивільного позову про стягнення з ОСОБА_4 майнової шкоди в сумі 272,05 грн та моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн., а також позову потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди в сумі 376,49 грн та моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн., суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.ст. 11, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В результаті отримання тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_6 понесла витрати в сумі 272,05 грн, а потерпіла ОСОБА_5 - 376,49 грн, які підтверджені документально.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги потерпілих в цій частині підлягають задоволенню.

Розглядаючи цивільні позови в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , яка була завдана їм незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_4 шляхом спричинення тілесних ушкоджень, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнали потерпілі, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що сума в розмірі 50 000 грн., повністю відповідає глибині моральних страждань та переживань потерпілих і підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 в розмірі 50 000 грн. на користь кожної із потерпілих.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати за проведення експертизи відсутні.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 - не обирати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368-370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 гривень.

Позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування майнової шкоди 272 гривень 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень 00 копійок.

Позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування майнової шкоди 376 гривень 49 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень 00 копійок.

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1