ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

13 вересня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 від розгляду кримінального провадження №0000693 від 05.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 260, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 436-2 КК України, -

встановив:

13.09.2024 року захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала заяву про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 від розгляду кримінального провадження №0000693 від 05.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 260, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Обґрунтовуючи подану заяву захисник ОСОБА_5 послалась на те, що слідчий суддя ОСОБА_9 відмовився надати матеріали клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про арешт майна вилученого в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 стороні захисту для ознайомлення, що свідчить про його упередженість. Окрім того, слідчий суддя ОСОБА_9 в резолютивній частині ухвали про надання дозволу на проведення обшуку зазначив «.. які використовуються керівниками і учасниками незаконного воєнізованого формування..», тобто фактично слідчий суддя підтвердив вину ОСОБА_8 за відсутності вироку.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримала заявлений відвід слідчому судді, а також зазначила, що існують вмотивовані сумніви в його неупередженості, оскільки на розгляді у слідчого судді ОСОБА_9 було клопотання про арешт майна в рамках даного кримінального провадження, яке він розглядав місяць. Окрім того, слідчий суддя у своєму рішенні фактично визнав підозрюваного винним у вчиненні кримінальних правопорушень в яких він ще не підозрювався.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав заявлений слідчому судді ОСОБА_9 відвід та зазначив, що у клопотанні слідчого про надання дозволу на проведення обшуку стверджувалось, що саме ОСОБА_8 є керівником та слідчий суддя у резолютивній частині свого рішення, за результатами розгляду зазначеного клопотання слідчого прописав, що ОСОБА_8 є керівником, у зв`язку із чим виникли сумніви в неупередженості слідчого судді.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні також підтримав заявлений слідчому судді відвід.

Підозрюваний ОСОБА_8 заявив, що заявлений відвід підтримує та також не довіряє слідчому судді ОСОБА_9 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що відсутні підстави для відводу слідчого судді ОСОБА_9 та вважає, що такі дії сторони захисту направленні на затягування розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що слідчий суддя у судовому рішенні спирається на доводи клопотання слідчого, тому не встановлював вину підозрюваного ОСОБА_8 . Окрім того, зазначив, що слідчим суддею ОСОБА_9 також розглядалось клопотання відносно іншого підозрюваного, з тим же захисником, проте відводу йому не заявлялось.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідив доводи заяви про відвід, оцінивши на предмет їх обґрунтованості, суд приходить висновку про таке.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Під час розгляду заяви захисника ОСОБА_5 про відвід слідчого судді ОСОБА_9 , судом не встановлено існування будь-яких сумнівів в об`єктивності слідчого судді та його неупередженості, що було б підставою для його відводу на підставі положень кримінального процесуального закону, які регламентують підстави для відводу судді. Таких доказів захисником суду не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що побоювання захисника в неупередженості слідчого судді ОСОБА_9 та його необ`єктивності, є об`єктивно виправданими.

Навпаки, судовим розглядом заяви про відвід слідчого судді, встановлено, що побоювання сторони захисту у недостатній неупередженості та об`єктивності слідчого судді ОСОБА_9 ґрунтуються на власних домислах і нічим не підтверджується та фактично зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями прийнятими слідчим суддею за результатами розгляду клопотань слідчого в межах кримінального провадження №0000693 від 05.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 260, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 436-2 КК України, що в свою чергу не є підставами для заявлення відводу слідчому судді, тому доводи захисника ОСОБА_5 суд визнає необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, за встановлених в судовому засіданні підстав заявлення відводу слідчому судді ОСОБА_9 суд вважає за необхідне зазначити, що кримінальне процесуальне законодавство не наділяє суд першої інстанції повноваженнями здійснювати перевірку та оцінку процесуального порядку розгляду клопотань слідчого та прийнятих за результатами їх розгляду рішень слідчим суддею, а інші обставини, які б викликали сумнів в упередженості слідчого судді ОСОБА_9 , захисником не наведені.

Суд також наголошує та звертає увагу захисника, що в разі незгоди з процесуальним рішенням слідчого судді, який розглядає клопотання слідчого, захисник вправі оскаржити такі рішення в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, або надати заперечення проти них під час підготовчого провадження в суді, а не заявляти про недовіру суду, оскільки такі підстави для відводу виглядають зловживанням правом на відвід.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав, визначених ст.ст.75, 76 КПК України для задоволення відводу слідчому судді ОСОБА_9 , суд визнає доводи захисника ОСОБА_5 , викладені в заяві про відвід необґрунтованими, які не свідчать про можливу упередженість та необ`єктивність слідчого судді ОСОБА_9 під час розгляду кримінального провадження №0000693 від 05.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 260, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 436-2 КК України, а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 369 372, 376 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

13.09.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/10265/24

Номер провадження № 1-кс/522/5140/24

Головуючий суддя ОСОБА_1