Справа № 478/1425/24 Провадження № 1-в/478/395/2024
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2024 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироків у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, громадянина України, не працюючого, засудженого:
- вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 102-104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік;
- вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком та невідбутої частини покарання, призначеного вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року призначено остаточне покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі,
У жовтня 2024 року начальник Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» звернувся до суду із вказаним поданням відносно засудженого ОСОБА_4 , в якому просив суд вирішити питання щодо приведення вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року та вироку Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року, а також ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 31.05.2023 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».
Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 було засуджено вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 102-104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік. Крім того, вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком та невідбутої частини покарання, призначеного вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року призначено остаточне покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 31.05.2023 року засудженому ОСОБА_4 було замінено невідбуту частину покарання 03 роки 05 місяців 17 днів за вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року, більш м`яким покаранням у виді обмеження волі та етаповано до виправного центру в порядку встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, звільнивши з-під варти по прибуттю до місця відбування покарання.
09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), який поліпшує становище засудженого скасовуючи кримінальну відповідальність за вчинене ним діяння.
В судове засідання засуджений та представник ВК № 93 не з`явились, згідно поданих заяв просили суд проводити розгляд подання без їх участі.
Прокурор в судовому засіданні подання підтримав.
Виходячи з абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Заслухавши думку прокурора, розглянувши подання, дослідивши матеріали особової справи, судом встановлено наступне.
Вироком вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 102-104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік.

Як вбачається з вказаного вироку, ОСОБА_4 було вчинено таємне викрадене чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групи осіб, тобто кримінальне правопорушення, кваліфіковане судом за ч. 2 ст. 185 КК України. Крадіжку було вчинено ОСОБА_4 26 листопада 2018 року на суму 344,00 грн.

В свою чергу, вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком та невідбутої частини покарання, призначеного вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року призначено остаточне покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

Встановивши наведені обставини. суд враховує наступне.

Відповідно до з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК України), 11, 13, 13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 1762 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення (у 2018 році) ОСОБА_4 діяння, кваліфіковане судом за ч. 2 ст. 185 КК України, за яке його засуджено вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року, було вчинено на суму 344,00 грн., в той час як, розмір вартості майна, за яке настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, відтепер становить 1762 грн. (881*2=1762).

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, та звільнити від покарання ОСОБА_4 призначеного йому вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року за епізодом кримінального правопорушення, кваліфікованим судом за ч. 2 ст. 185 КК України.

В той же час, суд звертає увагу, що вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком та невідбутої частини покарання, призначеного вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року призначено остаточне покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання, призначеного за вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року, то його слід вважати засудженим вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року без застосування положень ст. 71 КК України.

Таким чином, суд, на підставі ст. 58 Конституції України, ст. 5 , ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та керуючись ст.ст.336, 537,539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироків у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного за вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 08.01.2019 року за епізодом кримінального правопорушення, кваліфікованим судом за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим до покарання, визначеного вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року на підставі ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбування покарання рахується з моменту, визначеного вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.06.2020 року, а саме: з 17.10.2019 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя