Справа № 397/1112/24
н/п : 1-кп/397/156/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2024 селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

потерпілої ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 червня 2024 року № 0000702, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Олександрівського районного суду Кіровградської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

До початку судового засідання 11.11.2024 року прокурор надав до суду клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 строком на 60 днів. В обгрунтування зазначає наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливості застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, існують ризики переховування від правосуддя, незаконний вплив на учасників процесу, можливість вчинення інших кримінальних правопорушень через девіантну поведінку обвинуваченої та тяжкість вчинення кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив продовжити обвинуваченій запобіжний захід - тримання під вартою з підстав викладених у клопотанні.

Потерпіла ОСОБА_4 та представник потерпілої ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу. Обвинувачена та захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченої в судовому засіданні подала клопотання про зміну запобіжного заходу на особисту поруку чи домашній арешт. В обгрунтування зазначила, що обвинувачена має позитивну репутацію і доказом цього є клопотання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 про взяття особи на поруку, ОСОБА_6 виявляє згоду на проходження військової служби. Також зазначає, що обвинувачена має стійкі соціальні зв`язки проживає разом з батьками з якими має гарні стосунки, визнала вину, щиро каялася та брала участь в усіх слідчих діях.

Обвинувачена підтримала клопотання захисника.

Прокурор заперечував проти клопотання захисника, просив залишити клопотання без розгляду посилаючись на ст.201 КПК України, зокрема, зазначаючи що вказане клопотання подано раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали суду про відмову у зміні запобіжного заходу. Також заперечив щодо визнання вини обвинуваченою, оскільки остання визнала вину лише після проведення експертизи, яка підтвердила перебування за кермом саме обвинуваченої ОСОБА_6 .

Потерпіла та представник потерпілої заперечували проти клопотання захисника про зміну запобіжного заходу. Потерпіла пояснила, що підозрювана на місці дорожньо-транспортної пригоди забрала речі її матері та переміщувала труп останньої щоб уникнути відповідальності, вину визнала лише після отримання повідомлення про підозру.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши всі матеріали долучені до справи, дійшов наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.08.2024 застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25.09.2024 продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.11.2024. В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на особисту поруку відмовлено.

Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2024 відмовлено в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на особисту поруку.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Відповідно до практики Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачена наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності» за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Відповідно до обвинувального акту, затвердженого 26.08.2024, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч. 2 ст. 286 КК України, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Наслідки, що настали, - є тяжкі, непоправні, спричинено смерть людини.

Судом враховується та приймається до уваги тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та тяжкість покарання, що їй загрожує, ризики переховування обвинуваченої від правосуддя, здійснення виїзду за межі території України у законний спосіб чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Однак ризик втечі обвинуваченої не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня.

Суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, стосовно того, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд бере до уваги, що обвинувачена ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків, не одружена, дітей не має, не навчається, не працює, не має обмежень у виїзді за межі території України. Судом враховується також відсутність місця реєстрації проживання обвинуваченої у межах Кіровоградської області, наявність іншого, досить віддаленого від місцезнаходження суду місця реєстрації і фактичного проживання ( АДРЕСА_2 . Крім того, бажання та згода обвинуваченої ОСОБА_6 вступити на військову службу саме після вчинення кримінального правопорушення, оцінюється судом як реальний ризик недотримання останньою своїх процесуальних обов`язків в майбутньому та перешкоджати кримінальному провадженню.

З огляду на такі обставини та тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій, суд оцінює наявність ризику можливості переховування від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, як цілком вірогідний.

Щодо ризику незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження суд враховує, що наразі кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, свідки на день розгляду клопотання в судовому засіданні не допитувались. Стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України відкриті матеріали кримінального провадження, у тому числі протоколи допиту свідків з наданими показаннями, тому існує ймовірність того, що ОСОБА_6 може впливати на них з метою спонукання до ненадання показань або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, для того щоб вона змогла уникнути кримінальної відповідальності або ж мінімізувати її. Враховуючи посткримінальну поведінку обвинуваченої то вплив на свідків є цілком вірогідним.

Окрім того, суд враховує, що при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантій того, що підозрювана, не вчинить інше кримінальне правопорушення, наразі відсутні.

Зокрема, судом береться до уваги характеристика обвинуваченої, яка до вчинення кримінального правопорушення неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов`язані з недотриманням правил дорожнього руху. Після вчинення адміністративних правопорушень, обвинувачена ОСОБА_6 висновки не зробила, продовжувала керувати транспортним засобом без відповідних документів та не маючи навиків водіння, грубо порушила правила ПДР, спричинила дорожньо-транспортну пригоду що стало наслідком загибелі людини.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, як того вимагають положення ст. 178 КПК України.

Прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу слід зазначити наступне. Судом неодноразово розглядалися клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, подані відповідно до ст. 201 КПК України, в задоволенні яких судом було відмовлено. Зокрема 25.09.2024 та 30.10.2024 судом розглядалося клопотання про зміну запобіжного заходу на особисту поруку командиру військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 . Явка поручителя до суду є обов`язковою, разом з тим, останній жодного разу до суду не з`явився, в тому числі не з`явився і 20.11.2024. Крім того, повторне клопотання захисника не містить нових обставин, які не розглядалися судом на попередніх засіданнях.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, пояснення прокурора, захисника, обвинуваченої та потерпілої, практики ЄСПЛ, оцінивши наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, суд дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків,а також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, суд визнає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою. В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 177-178,183, 331, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 січня 2025 року включно.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисту поруку або домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору та направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», для виконання.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:/підпис/ ОСОБА_1