Справа № 521/8246/23
Номер провадження 1-кп/521/806/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000215 від 12.02.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Херсон, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ введено воєнний стан (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 22 квітня 2022 року №2212- IX, внесеними Указом від І 7 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, внесеними Указом від 15 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500- IX, внесеними Указом від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ), який змінами внесеними Указом від 06 лютого 2023 року № 8419/2023 затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року №2519-ІХ продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.02.2023 приблизно о 22 годині 30 хвилин переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , вчинив кримінальне правопорушення з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при наступних обставинах.

ОСОБА_4 , з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив розбійний напад на останнього, що виразився у тому, що ОСОБА_4 , наніс удар ногою в живіт потерпілого, потім вдарив кулаком область обличчя, повалив потерпілого на землю і ще раз наніс удар ногою в область живота, потім схилившись над ОСОБА_6 долонями обох рук хаотично наніс близько п`яти ударів по голові та обличчю потерпілому ОСОБА_6 , чим заподіяв йому тілесні ушкодження згідно висновку експерта КУ «Бюро судово-медичної експертизи» ХОР №47 від 24.02.2023 року у вигляді крововиливу в м`які тканини потиличної ділянки голови зліва, синці правого вуха, спинки носу, садна голови справа та зліва, які виникли від не менше п`яти травматичних дій тупими предметами та відносяться до легких тілесних ушкоджень, та відкрито, з кишені штанів потерпілого, заволодів мобільним телефоном ОСОБА_6 , марки «Huawei» моделі «Y6 2019 2/32 Gb Midnight Black», ринкова вартість якого згідно висновку Херсонського науково- дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/122-23/170-ТВ від 21.02.2023 року, станом на 11.02.2023 року становить 2200 грн. 00 коп.

Після чого ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину із викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_6 на суму 2200 грн., які відшкодовані в повному обсязі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні свою вину за ст.187 ч.4 КК України не визнав та пояснив, що йшов додому ввечері від друзів, які його провели до вул. Донецької кут Комкова, побачив чоловіка із цигаркою, підійшов до нього та ввічливо попросив. Він (Спільний) почав ображати нецензурною лайкою, погрожував. Йому ( ОСОБА_7 ) здалося, що ззаду хтось біжить, тому він розвернувся та почав бити його (Спільного). Потім взяв у нього цигарки та кинув у нього пачку, достав з його карману телефон та пішов додому, телефон потім продав. По потерпілому було видно, що він знаходиться в нетверезому стані. ОСОБА_4 здалося, що потерпілий буде його бити, тому він почав самооборонятися, оскільки в той час був сильно на емоціях, сам не знає чому. Телефон потім продав за наркотики. Однак, під час його допиту, який відбувся після допиту потерпілого свідків та дослідження письмових матеріалів, прохав у потерпілого пробачення, розкаявся у вчиненому.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується також доказами по справі у їх сукупності.

Судом досліджено допит свідка ОСОБА_8 в порядку ч.11 ст.615 КПК України, який показав, що в 2023 році приблизно о 23 годині до нього додому, за адресою: АДРЕСА_3 , зайшов знайомий на ім`я ОСОБА_9 , приніс телефон сенсорний ОСОБА_10 з тріщинами на екрані, та залишив у нього за те, що вони покурили «сіль». Знайомий сказав, що йшов з району ОСОБА_11 до району Жилпасьолку в цей же день приблизно за пів години до того, як прийшов до ОСОБА_8 , і під час конфлікту з хлопцем, який йому зустрівся йому на шляху, у них виник конфлікт, вони побилися та він забрав у нього цей телефон. Телефон залишив у ОСОБА_8 та пішов. ОСОБА_8 цей телефон збирався продати. Знайомий ОСОБА_9 середньої статури, 176 см приблизно, руде волосся, на фотознімках його впізнав. Потім добровільно видав телефон співробітникам поліції.

Показами свідка ОСОБА_12 , який показав, що проживає по АДРЕСА_4 . З обвинуваченим не знайомий. У нього вилучалось відео з камери відеоспостереження, розташованої по АДРЕСА_2 . Тимчасово там проживав, оскільки власники були в м. Одесі. Збої у роботі камер були, адже вимикали світло, і поліція нарахувала що різниця була десь 23 дні.

Показами свідка ОСОБА_13 який показав, що з обвинуваченим не знайомий, знає потерпілого ОСОБА_6 , є друзями з останнім. Потерпілий в цей день спочатку прийшов до нього з горілкою, посиділи в кафе, випили. Це було приблизно в березні 2023 року. У потерпілого з собою був мобільний телефон, свідок його бачив оскільки потерпілий його роняв, телефон був у кармані. Потім провів потерпілого залізної дороги, що далі там було не бачив. Зазначає, що потерпілий був дуже п`яний.

Показами свідка ОСОБА_14 , яка є колишньою дружиною потерпілого ОСОБА_6 . Вночі, приблизно рік тому, потерпілий повернувся додому п`яний, голова була розбита, телефона при ньому не було після повернення. Після цього потерпілий викликав поліцію.

Показами потерпілого ОСОБА_6 , який показав, що події відбувалися 11.02.2023 року у м. Херсоні. Він йшов з посьолку, його провели знайомі, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , до залізної дороги, далі йшов сам до ОСОБА_16 . Далі зустрів людину, яка попросила цигарку, а він відмовив. Цій людині щось не сподобалось, і ця людина напала та почала бити у живіт потерпілого, після чого він впав на землю, та його продовжували бити. Коли потерпілий впав, його продовжував бити, та забрав з карману штанів телефон. Потерпілий кричав «Поверни телефон». Але обвинувачений забрав телефон та пішов. Потерпілий не втрачав свідомість, встав та пішов додому, де викликав поліцію. Потім на досудовому слідстві впізнав особу яка це вчинила. Обвинувачений ОСОБА_4 , якого зараз бачить на екрані, схожий на особу, яка це зробила. На задані питання пояснив, що дійсно вживав в той день алкогольні напої, десь літр самогону. Телефон був в лівій кишені штанів, а цигарки в портфелі. Ані цигарки, ані телефон сам обвинуваченому не давав. Обвинувачений бив по животу, голові, у нього з вуха йшла кров, разів 5-6 точно вдарив ОСОБА_17 , яка на нього напала була в світлій майстерці.

В судовому засіданні 01.05.2024 сторона обвинувачення відмовилася від допиту свідка ОСОБА_18 , протокольною ухвалою таку відмову прийнято та сторона захисту не наполягала на допиті зазначеного свідка.

Інших свідків як сторона обвинувачення, так і сторона захисту не заявляли.

Показання вказаних свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та потерпілого ОСОБА_19 є чіткими, послідовними та дають змогу відтворити всі обставини кримінального правопорушення, які були до, на момент та після його вчиненння. Немає в суду обґрунтованих підстав вважати, що останні оговорюють обвинуваченого, оскільки в суді не було встановлено таких об`єктивних причин, а їхні показання повністю узгоджуються між собою та відповідають іншим доказам у справі.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується і наступними письмовими доказами сторони обвинувачення:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, або таке, що готується від 12.02.2023 р., відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 просить вжити заходи кримінально-правового характеру до невстановленої особи, яка знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 :00 годин нанесла тілесні ушкодження, в результаті чого з кишені штанів викрала мобільний телефон Huawei Y6 чорного кольору з сім карткою НОМЕР_2 , ІМЕІ 1 НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , та паспорт громадянина України на його ім`я;

-протоколом огляду місця події від 12.02.2023 року із фототаблицею до нього. Відповідно до вказаного протоколу слідчим СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_20 , із використанням відеозапису, було проведено огляд ділянки місцевості розміром 3*3 метри, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Вкзана ділянка місцевості являє собою пішохідну зону з плиточним покриттям сірого кольору. При огляді вказаної ділянки місцевості на відстані двох метрів від вхідних воріт чорного кольору з позначкою «103» знаходиться декілька плям бурого кольору, котрі розміщені на невеликій відстані між собою, а саме від 5 до 20 см візуально схожі на кров. Під час проведення огляду місця події було вилучено змиви на марлеві тампони речовини бурого кольру, яку поміщено до паперового конверту. Огляд проводився у нічний час доби, при штучному освітленні;

-постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 12.02.2023 р. Відповідно до даної постанови старшим слідчим СВ ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області визнано речовим доказом змив на марлевий тампон;

-висновком експерта №47 КУ «Бюро судово-медичної експертизи» ХОР, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження: крововилив в м`які тканини потиличної ділянки голови зліва, синці правого вуха, спинки носу, садна голови справа та зліва, які виникли від не менше 5 травматичних дій тупими предметами, не виключено, 11.02.2023 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Не виключено виникнення саден голови та крововиливу в м`які тканини потиличної ділянки голови зліва як при падінні з висоти власного зросту на тупу тверду поверхню так і від ударів тупими предметами. Виникнення синців правого вуха, спинки носу при падінні з висоти власного зросту на тупу тверду поверхню виключається, від ударів тупими предметами не виключається;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.02.2023 р., та довідкою до нього, відповідно до якого потерпілому ОСОБА_6 , в присутності понятих, було пред`явлено 4 особи для впізнання. На запитання слідчого, чи може ОСОБА_6 впізнати хлопця, котрий 11.02.2023 року близько 22:00-22:30 год. перебуваючи на вул. Комкова в м. Херсоні спричинив тілесні ушкодження: удари кулаками та ногами по тулубу, обличчю, голові, повалив на землю та відкрито заволодів мобільним телефоном, останній впізнав хлопці на фото №2. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи ля впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_6 на фотознімку №2 зображено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-висновком експерта від 21.02.2023 № СЕ-19/122-23/170-ТВ судової товарознавчої експертизи, ринкова вартість мобільного телефону торгівельної марки «Huawei» моделі «Y6 2019 2/32 Gb Midnight Black» який був у використанні, в справному стані, без додаткових пристроїв та комплектуючих, мав потертості та подряпини на поверхні, які виникли в процесі експлуатації та не впливали на його функціональні можливості, станом на 11.02.2023 могла становити 2200 грн.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.02.2023 р., та довідкою до нього, відповідно до якого свідку ОСОБА_8 , в присутності понятих, було пред`явлено 4 особи для впізнання. На запитання слідчого, чи може впізнати свого знайомого на ім`я ОСОБА_9 , котрий 11.02.2023 року близько 23:00 годин приніс та дав йому мобільний телефон «Huawei» чорного кольору та розповів. Що забрав його в ході конфлікту у невідомого чоловіка пів години тому, останній впізнав хлопці на фото №3. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи ля впізнання за фотознімками з свідком ОСОБА_8 на фотознімку №3 зображено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-протоколом огляду від 21.02.2023 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого слідчим СВ ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області було оглянуто мобільний телефон марки Huawei Y6 чорного кольору з сім карткою НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , який добровільно надано гр. ОСОБА_8 ;

-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 21.02.2023 року, відповідно до якого потерпілому ОСОБА_6 слідчим СВ ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області було пред`явлено 4 мобільні телефони, та останнім було опізнано телефон Huawei Y6 чорного кольору як той, який викрадений в нього 11.02.2023 року;

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 21.02.2023 р. Відповідно до даної постанови старшим слідчим СВ ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області визнано речовим доказом мобільний телефон Huawei Y6 із сім карткою та microSD 2 GВ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.03.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_6 та відеозаписом до нього, згідно якого ОСОБА_6 показав, яким чином на нього було скоєно напад, кількість та локалізацію завданих тілесних ушкоджень та відносно мобільного телефону останнього. На відео записі слідчої дії зафіксована послідовність дії слідчого та інших учасників події. Відео підтверджує правильність дій слідчого під час проведення огляду;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 20.03.2023 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 та відеозаписом до нього, згідно якого ОСОБА_4 показав, яким чином наносив удари потерпіллому, кількість та локалізацію завданих тілесних ушкоджень та відносно мобільного телефону останнього. На запитання захисника відповів, що умисел на заволодіння мобільним телефоном виник у нього в момент спричинення тілесним ушкоджень потерпілому. На відео записі слідчої дії зафіксована послідовність дії слідчого та інших учасників події. Відео підтверджує правильність дій слідчого під час проведення огляду;

-висновком експерта №26/47 КУ «Бюро судово-медичної експертизи» ХОР за результатами додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_6 . Враховуючи характер та розташування тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , зважаю, що їх виникнення 11.02.2023 року близько о 22:00-22:30 годині за обставин та способом, вказаними у протоколах допитів потерпілого ОСОБА_6 від 13.02.2023, підозрюваного ОСОБА_4 від 28.02.2023, протоколах проведення слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_6 від 13.03.2023, підозрюваного ОСОБА_4 від 20.03.2023, а саме: крововиливу в м`які тканини потиличної ділянки голови зліва - при падінні з висоти власного зросту на тверду поверхню не виключається, усіх інших тілесних ушкоджень ОСОБА_6 - від ударі руками не виключається. Враховуючи характер та розташування тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , які йому спричинили 11.02.2023 року близько о 22:00-22:30 годині за обставин та способом, вказаними у протоколах допитів потерпілого ОСОБА_6 від 13.02.2023, підозрюваного ОСОБА_4 від 28.02.2023, протоколах проведення слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_6 від 13.03.2023, підозрюваного ОСОБА_4 від 20.03.2023, вважаю, що втрата свідомості ОСОБА_6 не виключається;

-протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 23.03.2023 року. В ході проведення слідчої дії на надані носії інформації здійснено копіювання показань технічних приладів та технічних засобів відеозапису з камери відеоспостереження, а саме у ОСОБА_12 відеозапис з камери спостереження за адресою: АДРЕСА_2 за 11.02.2023 р.;

-протоколом огляду відеозапису від 23.03.2023 року. В ході відтворення відео файлу з назвою «Комкова, 109» встановлено, що о 19.01.2023 року о 00:59:59 годині в радіусі фіксації записуючого пристрою з`являється особа чоловічої статі №1 середньої статури, і близько 160-15 см, одягнений в темний одяг, з рюкзаком на спині з мобільним телефоном в руках, яка йде по вулиці та в парямку зустрічного руху йому рухається особа чоловічої статі №2 - середньої статури, зрогом близько 165-170 см, одягнений в темний одяг.

Судом, в ході допиту власника відеозапису ОСОБА_12 встановлено, що похибка записуючого пристрою дійсно була, через постійне вимкнення електроенергії.

Співробітниками поліції встановлено, що вона становила 23 дні та 3:20-3:40 годин, справжня дата запису 11.02.2023 22:00-22:20 годин.

На відеозаписі зафіксовано як вони проходять повз одне одного по вулиці, після чого зникають з поля зору камери. Потім знову з`явлюється особа чоловічої статі № 1, котра швидким кроком направляється в сторону особи чоловічої статі № 2, після чого зникає з поля зору камери.

Після чого через 9 хвилин по часу знову з`являється особа чоловічої статі №1, котра проходить по вулиці, після чого зникає з поля зору камери.

-постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 23.03.2023 року. Відповідно до даної постанови слідчим СВ ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області відеозапис з камери відеоспостереження, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 було оглянуто, да долучено до матеріалів кримінального провадження на DVD-R диску та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що дане провадження в цілому є справедливим, порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування допущено не було, та дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість висунутого обвинувачення проти ОСОБА_4 та доведеність стороною обвинувачення у ході судового розгляду його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося. Покази потерпілого та свідків даних в судовому засіданні є послідовними, узгодженими та у суду немає підставі сумніву в їх достовірності.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.4 ст.187 КК України доведена в повному обсязі і підтверджується показами свідків та доказами, які є в матеріалах кримінального провадження.

Сукупність наведених вище доказів свідчить про наявність умислу у ОСОБА_4 на заволодіння чужим майном з корисних мотивів, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу. Подальша поведінка ОСОБА_4 свідчить про те, що він, заволодівши майном потерпілого, покинув місце скоєння кримінального правопорушення, отримавши можливість розпорядитися ним на власний розсуд. Після чого віддав іншій особі (свідку ОСОБА_8 ) мобільний телефон потерпілого, в якості плати за наркотичний засіб який вони разом і вжили, що свідчить про бажання приховувати вчинене з метою уникнення відповідальності. Отже, за встановлених обставин в діях ОСОБА_4 наявні всі риси, притаманні розбійному нападу.

Досліджені в судовому засіданні докази по справі, а саме покази свідків, які ніким не спростовані та узгоджуються між собою, та письмові докази належним чином складені, тому у суду немає підстав сумніватися у їх достовірності.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, під час судового розгляду даного кримінального провадження, доведена в повному обсязі та вчинене кваліфікує його дії за ч.4 ст.187 КК України, як напад, вчинений з метою заволодіння чужим майном, поеднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

Покази ОСОБА_4 суд розцінює їх як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності та покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення.

Призначаючи вид та міру покарання відповідно до п.3 ч.1 ст.65 КК України обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України вчинений обвинуваченим кримінальне правопорушення (ч.4 ст.187 КК України) є тяжким злочином.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, суд не приймає до уваги зазначені в обвинувальному акті відомості про існування передбаченої пунктом 1 частини першої статті 66 КК України, обставини яка пом`якшує покарання щире каяття.

Вказані відомості про те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, суд оцінює критично, оскільки останній у цьому суд не переконав.

Позаяк, розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 на початку судового провадження свою вину не визнавав. Про визнання вини заявив лише після дослідження всіх матеріалів справи, допиту всіх свідків та потерпілого та після цього розкаявся у вчиненому злочині. Щодо відшкодування шкоди потерпілому суд зазначає, що така шкода не була відшкодована безпосередньо обвинуваченим. Викрадений мобільний телефон був добровільно наданим свідком ОСОБА_8 співробітникам поліції, та після цього був повернутий потерпілому ОСОБА_6 . Суд також зазначає, що потерпілому ОСОБА_6 також були нанесені тілесні ушкодження внаслідок вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення у вигляді легких тілесних ушкоджень. Проте в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження надання якоїсь-допомоги потерпілому на лікування чи взагалі що обвинувачений цікавився станом потерпілого.

Тобто, висловлення щирого каяття обвинуваченим ОСОБА_4 було озвучено під призмою досліджених судом письмових доказів в судовому засіданні, тому таке каяття не свідчить про засудження своєї поведінки обвинуваченим.

Отже, наведене свідчить про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_4 щирого каяття у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Аналізуючи встановлені судом обставини, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування і належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 01 лютого 2018 року (справа №634/609/15-к, провадження №51-658 км17) зазначив, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини вищевказаної статті.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, що на думку суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Разом з тим суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити як додаткове покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України конфіскацію майна, яке є власністю останнього, крім житла, оскільки в силу ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках спеціально передбачених в особливій частині цього Кодексу. В діянні обвинуваченого, передбаченому ч.4 ст.187 КК України, наявний корисливий мотив, дане кримінальне правопорушення є тяжким, покарання у виді конфіскації майна за його вчинення передбачено в особливій частині КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути процесуальні витрати - документально підтверджені витрати на залучення експертів:

-судово- медичної експертизи № 47 від 13.02.2023 року, вартістю 451 грн. 68 коп.;

-судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/122-23/170-ТВ від 21.02.2023, вартістю 566 грн. 34 коп.;

-судово- медичної експертизи № 26/47 від 21.02.2023 року, вартістю 451 грн. 68 коп.

Судові витрати у сумі 1469,70 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком суду законної сили.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Питання про речові докази підлягають вирішенню згідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368 - 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з конфіскацією майна.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити незмінним - у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 вираховувати з дня набрання вироком законної сили

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 , у строк відбуття призначеного покарання строк тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 28.02.2023 року до дня набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 1469, 70 грн

Речові докази:

- змив на марлевий тампон - знищити;

- мобільний телефон Huawei Y6 із сім карткою та microSD 2 GВ вважати повернутим власнику, ОСОБА_6 згідно розписки;

- DVD R диск із відеозаписом з камери відеоспостереження - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1