Дата документу 08.07.2024 Справа № 335/6670/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/6670/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/458/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2024 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нор-Кянк, Вірменія, громадянина України, неодруженого, керуючого ПП «Аветісян», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 4 серпня 2024 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з заступником начальника відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 53 доби.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України.

9 лютого 2024 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України.

3 жовтня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України (а.с. 155-161 матеріалів кримінального провадження №0000102).

1 листопада 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України (а.с. 162-169 матеріалів кримінального провадження №0000102).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбаченого п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначив про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що повідомлення про підозру від 3 жовтня 2023 року та нове повідомлення про підозру від 1 листопада 2023 року ОСОБА_7 не вручалось та засобами поштового зв`язку не надсилалось, відомості про вручення такого повідомлення членам сім`ї підозрюваного також відсутні.

Вказує, що враховуючи не вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 , останній під час обрання йому запобіжного заходу не набув статусу підозрюваного, що виключає обрання йому запобіжного заходу.

Зазначає, що прокурором не надано суду будь-яких доказів наявності ризику втечі і такі докази судом не досліджувались, будь-які докази наявності у ОСОБА_7 відомостей про притягнення його до кримінальної відповідальності у цьому провадженні відсутні, будь-які дії працівників поліції щодо розшуку підозрюваного відсутні, останнього затримано на території України, жодних спроб перетнути кордон він не здійснював.

Крім того звертає увагу на те, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя наявне інше кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у більш тяжких кримінальних правопорушеннях, в якому йому обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не порушував.

Зауважує, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України спростовується бездоганною процесуальною поведінкою ОСОБА_7 та систематичною явкою за викликами слідчого або суду в іншому кримінальному провадженні.

Зауважив, що встановлення ризику незаконно впливу суперечить обставинам встановленим слідчим суддею, адже, якщо погодитися з тим, що ОСОБА_7 7-8 місяців перебував у розшуку, то він мав можливість незаконного впливу на свідків, потерпілих, одна його не здійснював.

Вказав, що ризик вчинення інших кримінальних правопорушень нічим не підтверджується, ОСОБА_7 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, працює, а наявність не розглянутого кримінального провадження в іншому суді з огляду на положення законодавства не може свідчити про схильність ОСОБА_7 до протиправної поведінки та вчинення кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що підозрюваному не було належним чином вручено повідомлення про підозру. Зазначив, що прокурор вказував про те, що підозру було опубліковано на сайті офісу Генерального прокурора, але таке вручення не передбачено законом в даному кримінальному провадженні. Вказав на відсутність ризиків у даному кримінальному провадженні та на можливість обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки інкримінований злочин вчинений не з застосуванням насильства.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу без доповнень та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що обвинувальний акт вже скерований до суду, досудове розслідування закінчено, підозрюваний переховувався від органів досудового розслідування та в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя вже є інше кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні аналогічних злочинів.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в частині наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводиться відповідними доказами.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказані кримінальні правопорушення є особливо тяжкими злочинами, санкція ч. 4 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, із конфіскацією майна, у зв`язку із чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про наявність ризику переховування, оскільки, як убачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 був оголошений у розшук (а.с. 172-177 матеріалів кримінального провадження №0000102) та у міжнародний розшук (а.с. 179-184 матеріалів кримінального провадження №0000102), що свідчить про вчинення ним спроб до переховування від органів досудового розслідування.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні підтверджується тим, що наразі жоден із потерпілих та свідків не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, у той час як КПК встановлена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК), а тому будучі обізнаним про анкетні дані потерпілих та свідків, підозрюваний ОСОБА_7 може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

При цьому, слід зазначити, що покази потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_7 , як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю як самостійно, так і через інших осіб впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Крім того, колегія суддів вважає, що є обґрунтованим і ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки підозрюваному ОСОБА_7 інкримінується вчинення ряду умисних корисливих злочинів, скоєних в нетривалий проміжок часу, з метою власного збагачення, на цей час в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя розглядається інше кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 14 ст. 348 КК України, що в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику вчинення інших аналогічних злочинів.

Відтак, на думку апеляційного суду, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими та підтвердженими.

З приводу доводів про те, що ОСОБА_7 не набув статусу підозрюваного, оскільки останньому не було вручено належним чином повідомлення про підозру, то слід вказати наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчинення кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак її не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Так, із матеріалів клопотання убачається, що ОСОБА_7 13 червня 2024 року був затриманий в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 213 216 матеріалів кримінального провадження №0000102).

Отже, з моменту затримання ОСОБА_7 , останній безумовно набув процесуальний статус підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Крім того, з матеріалів клопотання убачається, що 3 жовтня 2023 року було складено повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 КК України (а.с. 155-161 матеріалів кримінального провадження №0000102) та 1 листопада 2023 року було складено повідомлення про нову підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 (а.с. 162-169 матеріалів кримінального провадження №0000102).

Із матеріалів кримінального провадження випливає, що органом досудового розслідування було вжито усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що оскарження повідомлення про підозру, зокрема, з підстав недотримання визначеного законом порядку його вручення особі, є предметом розгляду слідчого судді в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України і не є предметом розгляду в даному провадженні.

Враховуючи вищевказане, на переконання колегії суддів, на час розгляду 14 червня 2024 року слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , останній набув процесуального статусу підозрюваного, оскільки 13 червня 2024 року він був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, а тому доводи сторону захисту в цій частині є безпідставними.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, має стійкі соціальні зв`язки, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо доводів захисника у судовому засіданні апеляційного суду про безпідставність не визначення слідчим суддею розміру застави, то вони є необґрунтованими, оскільки як випливає зі змісту повідомлення ОСОБА_7 про нову підозру, інкримінований останньому злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 186 КК України вчинений із застосуванням насильства (а.с. 165 матеріалів кримінального провадження №0000102), що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України є підставою для не визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, врахувавши обґрунтованість пред`явленої останньому підозри, наявність вказаних ризиків, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, судом першої інстанції розглянуто питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 будь - якого більш м`якого та альтернативного запобіжного заходу і апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що на даний час достатнім та необхідним є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2024 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 186, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 4 серпня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4