Номер провадження:1-кс/521/2476/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , із секретарем ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0001027 від 05.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси звернувся слідчий з клопотанням, погодженим з прокурором про накладення арешту на майно.

З клопотання вбачається, що 05.08.2024 до чергової частини ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що 20.07.2024 невстановлена особа, перебуваючи у приміщенні магазину «Prostor», розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , зайшовши до службового приміщення шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, вчинила крадіжку жіночої сумки, в якій знаходились навушники марки Phillips чорного кольору. Сума матеріального збитку встановлюється.

07.08.2024 слідчим слідчого відділення ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , за участі понятих та інших учасників слідчої дії, на підставі протоколу добровільної видачі, від громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у ході проведення добровільної видачі, отримано паспорт громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 14.06.2021 виданий 6511, та картки платника податків ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 від 15.09.2015, які поміщено до сейф-пакету CRI1218190.

Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Розгляд клопотання про арешт майна, здійснено без виклику особи, яка є його власником, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання, якими обґрунтовуються його доводи та заперечення, слідчий суддя приходить до наступного.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як встановлено з матеріалів клопотання, 05.08.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001027 відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001027 від 05.08.2024, 05.08.2024 до чергової частини ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що 20.07.2024 невстановлена особа, перебуваючи у приміщенні магазину «Prostor», розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , зайшовши до службового приміщення шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, вчинила крадіжку жіночої сумки, в якій знаходились навушники марки Phillips чорного кольору. Сума матеріального збитку встановлюється.

Відповідно до протоколу отримання добровільно наданих предметів, 07.08.2024 від громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у ході проведення добровільної видачі, отримано паспорт громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 14.06.2021 виданий 6511, та картки платника податків ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 від 15.09.2015, які поміщено до сейф-пакету CRI1218190.

Разом із цим, слідчим у клопотанні не обґрунтовано необхідність арешту паспорту громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 14.06.2021 виданий 6511, та картки платника податків ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 від 15.09.2015, оскільки не надано доказів того, що дане майно може бути знищено або відчужено. Крім того, в клопотанні не зазначено про мету накладення арешту на майно, будь-то проведення експертизи, або інших слідчих дій із вказаним майном. Згідно витягу з ЄРДР взагалі не йде мова про паспорт та картку платника податків.

Слідчим у клопотанні не зазначено яке доказове значення має вилучений у паспорт та картка платника податків, яким чином використовувався вказаний паспорт та чи використовувався взагалі вказаний паспорт в ході здійснення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Накладення ж арешту на паспорт паспорт громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 14.06.2021 виданий 6511, та картки платника податків ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 від 15.09.2015, може призвести до порушення прав власника таких.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, на думку слідчого судді, слідчим не доведено підстав арешту паспорта громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 14.06.2021 виданий 6511, та картки платника податків ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 від 15.09.2015, та необхідності такого арешту.

Виходячи із розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, прихожу до висновку про відсутність підстав для арешту майна, та відмові у задоволенні клопотання слідчого.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для накладення арешту на вищевказане майно, а тому в задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Відповідно до ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст. ст. 170-175, 309, 370-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В клопотанні слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0001027 від 05.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України відмовити.

Паспорт громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 14.06.2021 виданий 6511, та картки платника податків ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № НОМЕР_1 від 15.09.2015 повернути власнику.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1