Номер провадження: 11-сс/813/1301/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2024 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000681, внесеному до ЄРДР 24.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та накладено арешт із забороною користування, володіння та розпорядження майном, яке вилучене 29.05.2024року під час проведення невідкладного обшуку транспортного засобу марки SKODA модель ENYAQ, 2022 року випуску, білого кольору із VIN: НОМЕР_1 із державним номерним знаком НОМЕР_2 ,а саме: 10 купюр номіналом 100 доларів США з ідентифікацією (серія, номер): КВ 41015061G, KB 07651649A, НE 53061449C, KD 90869819A, HC 44641446A, HB 34253201J, HA 92297959A, HJ 79329082A, HF 27933597D, НОМЕР_3 , транспортний засіб марки SKODA модель ENYAQ, 2022 року випуску, білого кольору із VIN: НОМЕР_1 із державним номерним знаком НОМЕР_2 .

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що зазначене у клопотанні майно, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, може містити відомості, які встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:

- ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Одеси від 07.06.2024, 27.06.2024, 11.07.2024 та 24.07.2024 клопотання про арешт вилученого майна поверталось для усунення недоліків. У свою чергу, зазначені у мотивувальній частині ухвали недоліки, стороною обвинувачення не усунуті, а саме відсутні документів, які б підтверджували право власності на вилучений автомобіль, а клопотання подане з пропуском строку;

- сторона обвинувачення у клопотанні не навела жодного належного, допустимого та достовірного доказу, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, та може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження. Крім того, прокурором долучено до клопотання постанову від 10.06.2024 року про призначення судової хімічної експертизи та судової технічної експертизи грошових коштів. Таким чином, вилучений автомобіль не є предметом дослідження експертів, а відтак потреби у його арешті не має;

- ОСОБА_9 у вищезазначеному кримінальному провадженні не є підозрюваним, обвинуваченим.

На підставі наведеного, апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 в частині арешту майна, яке належить ОСОБА_9 , а саме: автомобіль SKODA ENYAQ 2022 року випуска vin № НОМЕР_1 , державний знак НОМЕР_4 .

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , доводи апеляційної скарги представник власника ОСОБА_8 , підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності.

За вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається із матеріалів справи, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000681 від 24.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Прокурор у клопотанні зазначає про те, що до СУ ГУНП в Одеській області надійшла заява громадянки ОСОБА_10 щодо вимагання в неї неправомірної вигоди службовими особами для себе за вчинення такими службовими особами в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-яких дій з використанням наданого їм службового становища.

У ході проведення досудового розслідування було допитано в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які надали покази щодо посадових осіб - державних виконавців Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_12 , який, діючи за попередньою змовою групою осіб із не встановленими досудовим розслідуванням особами, вимагають неправомірну вигоду за не накладення арешту на об?єкти нерухомості, банківські рахунки та закриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_10 .

За викладених вище обставин, 30.05.2024 року ОСОБА_13 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийнятті рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави, поєднане із вимаганням такої вигоди.

У свою чергу, під час переслідування ОСОБА_13 було проведено невідкладний обшук транспортного засобу марки SKODA модель ENYAQ, 2022 року випуску, білого кольору із VIN: НОМЕР_1 із державним номерним знаком НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ході якого виявлено та вилучено: 10 купюр номіналом 100 доларів США з ідентифікацією (серія, номер): КВ 41015061G, KB 07651649A, НE 53061449C, KD 90869819A, HC 44641446A, HB НОМЕР_5 , HA 92297959A, HJ 79329082A, HF 27933597D, FL 77819241C. Крім цього, в ході проведення обушку вилучено транспортний засіб марки SKODA модель ENYAQ, 2022 року випуску, білого кольору із VIN: НОМЕР_1 із державним номерним знаком НОМЕР_2 .

29.05.2024 постановою слідчого вищевказані вилучені купюри та транспортний засіб долучені до матеріалів кримінального провадження та визнані у якості речових доказів.

Згідно із ч. 3 у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Повертаючись до обставин справи, апеляційний суд звертає увагу, що позиція сторони обвинувачення щодо необхідності арешту майна має ґрунтуватись на відповідних доказах, на підставі яких в силу частини першої статті 84 КПК України слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з вимогами ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому КПК України порядку.

Положеннями частини першої статті 94 КПК України на слідчого суддю покладається обов`язок оцінки кожного доказу з точки зору, в тому числі допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З огляду на те, що ОСОБА_12 реалізовуючи свій злочини умисел, перебував біля автомобіля марки «SKODA» моделі «ENYAQ» білого кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_6 », де особисто одержав неправомірну вигоду у сумі 1 000 доларів США від гр. ОСОБА_10 , вказане свідчить про наявність правових підстав для арешту автомобіля. Крім того, у судовому засіданні апеляційного суду, прокурор наголосив, що відносно вказаного транспортного засобу планується проведення експертизи.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, апеляційний суд враховує також і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, оцінюючи пропорційність, апеляційний суд виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, не можливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно вказаного майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

З огляду на фактичні обставини справи, які наразі встановленні органом досудового розслідування, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що виявлене та вилучене майно, має доказове значення та є достатні підстави вважати, що його збереження необхідно для здійснення належного досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, посилання апелянта на те, що він не має статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, не має ніякого правового значення при вирішенні питання щодо арешту майна з метою збереження речового доказу.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Що стосується посилань апелянта на те, що стороною обвинувачення не долучено документи, які б підтверджували право власності на вилучений автомобіль, колегія суддів такі доводи вважає вочевидь помилковими з огляду на таке.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У свою чергу, прокурором до клопотання долучено рапорт оперуповноваженого на виконання доручення щодо встановлення власника транспортного засобу марки SKODA модель ENYAQ, 2022 року випуску, білого кольору із VIN: НОМЕР_1 , з якого убачається, що власником є ОСОБА_9 , а також долучено витяг з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2024 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000681, внесеному до ЄРДР 24.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4