УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 731/902/23

провадження № 51-4942 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

Як вбачається із наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

Покарання, призначене ОСОБА_4 вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 травня 2023 року у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, яке не підлягає складанню з остаточним покаранням, призначеним цим вироком, ухвалено виконувати окремо.

Вироком Чернігівського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу прокурора задоволено. Вирок Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2024 року скасовано в частині призначеного покарання. ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком повністю приєднано покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 травня 2023 року у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна та штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Ухвалено на підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн виконувати самостійно.

Засуджений звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд кримінальної справи щодо нього.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується.

Проте у порушення вказаних вимог засуджений не зазначає, які саме судові рішення він оскаржує.

Крім того, відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений, оспорюючи свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, вказує, зокрема, про однобічність та неповноту досудового розслідування та судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження та доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди, зокрема, показанням свідка ОСОБА_6 , що згідно ст. 438 КПК України, не є підставою для скасування судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.

Крім того, засуджений не зазначає, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції і не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, які доводи апеляційних скарг сторони захисту цей суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним вказаного судового рішення згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 420 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Проте всупереч вищевказаним вимогам засудженим не надано копій оскаржуваних судових рішень.

Згідно ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений просить скасувати вирок та направити справу на новий розгляд по суті, що не відповідає вимогам ст. 436 КПК України та містить суперечності, оскільки засуджений не конкретизує, яке саме рішення він просить скасувати. Крім того, скасування рішення районного та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції без скасування рішення апеляційного суду не передбачено чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3