У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2024 Справа №607/15775/24 Провадження №1-кс/607/4250/2024

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши в залі суду в місті Тернополі клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна, у якому просить скасувати арешт автомобіля «Mercedes-Benz» моделі «ML270 CDI» (р.н.з. НОМЕР_1 ) та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.02.2024 в частині користування і володіння.

В обґрунтування клопотання посилається на наступне.

СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000194 від 11.02.2024 за ч.4 ст.358 КК України. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.02.2024 (справа №607/3470/24) на підставі клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури накладено арешт на автомобіль «Mercedes-Benz» моделі «ML270 CDI» (р.н.з. НОМЕР_1 ) та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування. Вимушений заявити про наявність підстав для скасування зазначеного арешту в частині права користування майном.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. В даному випадку на момент зупинки автомобіля «Mercedes-Benz» моделі «ML270 CDI» (р.н.з. НОМЕР_1 ) ним керував ОСОБА_4 , який мав при собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Таким чином, ОСОБА_4 є належним (законним) володільцем зазначеного транспортного засобу. У зв`язку із цим, ОСОБА_4 має право заявити клопотання про скасування арешту. 2. Так, згідно абз.2 ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ листом від 05.04.2013 №223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» вказав на можливі підстави скасування арешту. Відповідно до п. 13, слідчий суддя скасовує арешт майна лише у випадках надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: не були присутні при розгляді питання про арешт майна; доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; доведуть, що арешт накладено необґрунтовано. В даному випадку потреба в подальшому застосуванні арешту автомобіля «Mercedes-Benz» моделі «ML270 CDI» (р.н.з. НОМЕР_1 ) в частині користування і володіння - відпала.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР 11.02.2024. Тобто, з моменту початку досудового розслідування пройшло вже 5 місяців. За весь час досудового розслідування дізнавачем неодноразово проведено огляд зазначеного транспортного засобу, в тому числі, шляхом фотографування, та забезпечено огляд експертами з метою проведення відповідних судових експертиз.

По даний момент жодній особі у даному кримінальному провадженні не було повідомлено про підозру. ОСОБА_4 на момент внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення та на даний час несе військову службу в лавах ЗСУ (ВЧ № НОМЕР_2 ). Загальновідомо, що транспортні засоби (особливо позашляховики) є вкрай необхідними для виконання ЗСУ бойових завдань та передислокації на відповідні позиції. На даний час в ОСОБА_4 відсутній будь-який транспортний засіб, що негативно впливає на його можливості по обороноздатності. У зв`язку із цим, ОСОБА_4 має намір використовувати вилучений в нього автомобіль «Mercedes-Benz» моделі «ML270 CDI» (р.н.з. НОМЕР_1 ) для виконання бойових завдань. Використання ОСОБА_4 автомобіля для оборони держави безумовно становить значний суспільний інтерес.

Згідно ч.1 ст.396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Практика Європейського Суду з прав людини визначає, що стаття 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі від 22.06.2004р.). У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише на умовах, передбачених законом, а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію законів. Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»). В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Більше того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності. Окрім того, Європейський суд з прав людини своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції». Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, та «Кушоглу проти Болгарії». Будьяке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «ОСОБА_1 та інші проти Сполученого Королівства»). У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина. У рішеннях по справах «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом вказано на те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра. Очевидно, що згаданий принцип ЄСПЛ про справедливий баланс між інтересами суспільства та конкретної особи при втручанні у мирне володіння майном у даному випадку можливо досягнути, передавши арештований автомобіль «Mercedes-Benz» моделі «ML270 CDI» (р.н.з. НОМЕР_1 ) військовослужбовцю ОСОБА_4 , щоб він міг використовувати таке майно в інтересах забезпечення безпеки суспільства.

Заявник - адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, що у ньому викладені, просить задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав слідчому судді заяву, згідно з якою, враховуючи, що із вказаним автомобілем проведено ряд необхідних слідчих дій, вважає за можливе скасувати арешт лише в частині користування вказаним автомобілем, без можливості його відчуження, оскільки він являється речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні. Просить розгляд клопотання проводити без його участі.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суд Тернопільської області від 16.02.2024 року у справі №607/3470/24, задоволено частково клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна. Накладено арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця події 11 лютого 2024 року майно, а саме: автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «ML270 CDI» р.н. НОМЕР_1 , який поміщений на території арешт-майданчика за адресою: с. Байківці, Тернопільський район, Тернопільська область, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане ТСЦ 1248, заповнене на ім`я ОСОБА_6 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування. У задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що на даний час із автомобілем «Mercedes-Benz» моделі «ML270 CDI» р.н. НОМЕР_1 , проведено необхідні слідчі дії, водночас вказаний автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, досудове розслідування у якому не закінчено, тому у подальшому застосуванні арешту частково відпала потреба, відтак слід скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суд Тернопільської області від 16.02.2024 року у справі №607/3470/24, на автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «ML270 CDI» р.н. НОМЕР_1 , а саме у частині користування вказаним автомобілем - дозволивши зберігання вказаного автомобіля у ОСОБА_7 , та повернувши вказаний автомобіль ОСОБА_7 , без скасування арешту у частині відчуження, розпорядження вказаним автомобілем, та експлуатації вказаного автомобіля, задовольнивши клопотання частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суд Тернопільської області від 16.02.2024 року у справі №607/3470/24, на автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «ML270 CDI» р.н. НОМЕР_1 , а саме у частині користування вказаним автомобілем - дозволивши зберігання вказаного автомобіля у ОСОБА_7 , та повернувши вказаний автомобіль ОСОБА_7 , без скасування арешту у частині відчуження, розпорядження вказаним автомобілем, та експлуатації вказаного автомобіля.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1