У Х В А Л А

03 грудня 2024 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0003843 від 01.12.2024,

У С Т А Н О В И Л А:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання начальника Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна.

1.1. Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003843, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 грудня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України

1.1.1. За твердженням прокурора, в ході досудового розслідування встановлені такі обставини.

1.1.2. Близько 19 години 40 хвилини 01 грудня 2024 року ОСОБА_4 знаходився в будинку АДРЕСА_1 , де в цей час розпивав алкогольні напої спільно із ОСОБА_5 .

1.1.3. В подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень потерпілому, раптово та умисно наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в область правого вуха, від якого той впав на підлогу. В подальшому ОСОБА_4 взяв до рук стільця яким наніс ще чотири удари в область голови, тим самим спричинивши ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді багатолінійного вдавленого перелому склепіння скроневої кістки справа, з інтракраніальним зміщенням кісток, лінійний перелом сосковидного паростка справа, гемотимпанум, гостру правобічну субдуральну гематому, помірний субарханаїдальний крововилив.

1.2. Слідчим 01.12.2024 в період часу з 21.57 год по 23.40 год проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: бинт просякнутий речовиною бурого кольору до паперового конверту з відповідними написами, частину вушної раковини до паперового конверту з відповідними написами, елементи дерев`яного стільця зі слідами РБК до поліпропіленового мішку, який опечатано стяжкою, дві скляні чарки до паперового конверту з відповідними написами, скляну пляшку з-під горілки об`ємом 0,2 л марки «Первак» до паперового конверту з відповідними написами, дерев`яний стілець зі слідами РБК без однієї ніжки до картонної коробки, яку опечатано, змив РБК з дверцят шафи до паперового конверту з відповідними написами, змив із плями речовини бурого кольору до паперового конверту з відповідними написами.

1.3. Прокурор зазначає, що вказані речі визнані речовими доказами.

1.4. У зв`язку з зазначеним прокурор просить накласти арешт на зазначене вилучене майно у зв`язку з необхідністю проведення судових експертиз.

2. Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, просив задовільнити з підстав викладених у ньому.

Від власника майна ОСОБА_4 також надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, щодо задоволення клопотання не заперечував.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

3. Дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшла таких висновків.

3.1. Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено

3.1.1. Як вбачається з протоколу огляду місця події від 01.12.2024, огляд будинку, який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлені і вилучені речі, щодо яких ставиться питання про арешт, розпочався 01.12.2020 о 21 год. 57 хв. та завершився о 23 год. 40 хв. Отже, в цьому випадку строк подачі клопотання про арешт тимчасово вилученого під час такого огляду майна встановлений до кінця робочого дня 02.12.2024.

3.1.2. Клопотання про арешт майна було подано до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 03.12.2024, отже уз пропуском встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України строку.

3.1.3. Однак слідчий суддя зауважує, що наслідком пропущення строку на звернення з клопотанням про арешт майна є обов`язок негайно повернути майно особі, у якої воно було тимчасово вилучено. Тобто з моменту спливу встановленого процесуального строку держава в особі відповідних уповноважених органів та посадових осіб не має правових підстав для утримання такого майна. Разом з тим, у випадку порушення стороною обвинувачення обов`язку повернення майна та звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з порушенням встановленого процесуального строку, слідчий суддя при вирішенні такого клопотання має керуватися перш за все нормами інституту арешту майна (глава 17 КПК України «Арешт майна»). Тобто, з одного боку, порушення передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України строку, є юридичним фактом, з яким закон пов`язує припинення режиму тимчасового вилучення майна, встановлює обов`язок негайно повернути майно особі, в якої воно було тимчасово вилучене, а з іншого - не є підставою для відмови в арешті майна.

3.1.4. Положення ч. 5 ст. 171 КПК у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 169 КПК визначають лише тривалість законного перебування (утримання) чужого майна (вилученого в результаті обшуку чи огляду) в розпорядженні сторони обвинувачення (слідчого, прокурора). Будь-яке подальше перебування (поза межами встановленого процесуального строку та часу, після спливу якого необхідно негайно повернути майно), утримання такого майна слідчим, прокурором є таким, що не має правових підстав та є втручанням в право власності особи, якій належить це майно, без законних на те підстав.

3.1.5. У той же час вказані порушення речових прав не можуть нівелювати доказове значення майна, що відповідає критеріям речового доказу, перешкоджати досягненню цілей й завдань кримінального провадження, якими, перш за все, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини. Адже головним призначенням кримінально-процесуальних норм є ефективна реалізація матеріально-правових норм кримінального права. А Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (стаття 1 КК).

3.1.6. Таким чином, норми КПК щодо правового режиму, тривалості, припинення тимчасового вилучення майна функціонально призначені, зокрема, для вирішення цивільно-правових аспектів такого тимчасового вилучення та встановлення обов`язку щодо негайного повернення майна законному його володільцю у разі пасивності, незацікавленості сторони обвинувачення у його використанні для вирішення завдань кримінального провадження.

3.1.7. Крім цього, вирішення слідчим суддею, судом питання про арешт майна, яке було правомірно тимчасово вилучене, при порушенні строку звернення слідчим, прокурором із клопотанням про арешт, відбувається в період часу, коли режим тимчасового вилучення припинився (п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК).

3.1.8. За таких обставин, слідчий суддя розглядає подане клопотання, виходячи із можливості цього заходу забезпечити дієвість кримінального провадження.

3.2. У відповідності до підпункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

3.3. Як слідує зі змісту клопотання та підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.12.2024, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 30003843 здійснюється за фактом отримання 01.12.2024 ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у вигляді ЗЧМТ, перелому кісток черепа, множинних рубаних ран голови та рваної рани правої вушної раковини.

3.3.1. Частиною 1 ст. 121 КК України передбачена кримінально відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

3.3.2. Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами кримінального провадження формує у слідчого судді внутрішнє переконання про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

3.3.3. Так, відповідно до відомостей, що містяться в протоколі допиту свідка ОСОБА_6 від 02.12.2024, 01.12.2024 до місця його проживання близько 20 год прийшов сусід ОСОБА_4 та повідомив, що він вбив ОСОБА_5 . Після почутого вони вирушили до місця проживання ОСОБА_4 , де в одній з кімнат на підлозі лежав ОСОБА_5 , який стогнав. ОСОБА_4 взяв до рук стілець та наніс ще декілька ударів потерпілому в область голови. Допитані в ході досудового розслідування працівники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили, що 01.12.2024 прибувши на виклик за адресою: АДРЕСА_1 виявили ОСОБА_4 , який повідомив, що в ході конфлікту наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5 (протоколи допиту свідків від 02.12.2024.

3.3.4. Аналогічно у свої показанням підозрюваний ОСОБА_4 підтвердив, що наніс ОСОБА_5 тілесні ушкодження кулаком та стільцем, а також відстворив вказані події в ході проведення слідчого експерименту (протокол допиту підозрюваного від 02.12.2024 та протокол проведення слідчого експерименту від 02.12.2024.

3.3.5. Відтак описані події містять в собі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. За таких умов на цьому етапі досудового розслідування наявна обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна. При цьому необхідно зауважити, що на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом обґрунтованої підозри) для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

3.4. Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

На підставі ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

В судовому засіданні встановлено, що 01.12.2024 року був проведений огляд місця події, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду були виявлені та вилучені бинт просякнутий речовиною бурого кольору до паперового конверту з відповідними написами, частину вушної раковини до паперового конверту з відповідними написами, елементи дерев`яного стільця зі слідами РБК до поліпропіленового мішку, який опечатано стяжкою, дві скляні чарки до паперового конверту з відповідними написами, скляну пляшку з-під горілки об`ємом 0,2 л марки «Первак» до паперового конверту з відповідними написами, дерев`яний стілець зі слідами РБК без однієї ніжки до картонної коробки, яку опечатано, змив РБК з дверцят шафи до паперового конверту з відповідними написами, змив із плями речовини бурого кольору до паперового конверту з відповідними написами.

3.5. Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

В цьому випадку прокурор заявляє метою арешту майна забезпечення:

- збереження речових доказів;

3.5.1. Обґрунтовуючи необхідність арешту вилучених речей, обвинувачення вказує на те, що вони є доказами у кримінальному провадженні. У випадку арешту майна з метою збереження речових доказів він накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

3.5.2. Постановою від 01.12.2024 вказані в клопотанні речі, вилучені під час огляду місця події визнані речовими доказами.

3.5.3. Враховуючи предмет доказування кримінального правопорушення, про яке йдеться у клопотанні, бинт просякнутий речовиною бурого кольору до паперового конверту з відповідними написами, частину вушної раковини до паперового конверту з відповідними написами, елементи дерев`яного стільця зі слідами РБК до поліпропіленового мішку, який опечатано стяжкою, дві скляні чарки до паперового конверту з відповідними написами, скляну пляшку з-під горілки об`ємом 0,2 л марки «Первак» до паперового конверту з відповідними написами, дерев`яний стілець зі слідами РБК без однієї ніжки до картонної коробки, яку опечатано, змив РБК з дверцят шафи до паперового конверту з відповідними написами, змив із плями речовини бурого кольору до паперового конверту з відповідними написами мають значення для досудового розслідування, оскільки можуть містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, зокрема крові.

3.5.4. За таких обставин на зазначені в клопотанні речі може бути накладений арешт, адже потреби досудового розслідування, пов`язані з необхідністю збереження речових доказів, обумовлюють необхідність застосування цього заходу забезпечення.

3.6. В ч. 1 ст. 173 КПК України зазначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Відповідно до зазначеної норми завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий суддя вважає, що в цьому кримінальному провадженні такі ризики наявні. Однак з накладенням арешту вбачається можливість запобігти зазначеним ризикам. Отже, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його приховування, знищення, перетворення.

3.7. З огляду на зроблені висновки, положення ст. 170, 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, крім обставин, зазначених у ст. 131 КПК України, повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

3) мету арешту майна;

4) наслідки арешту майна для третіх осіб;

5) розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

3.7.1. Правовою підставою арешту майна є відповідні положення ст. 170 КПК України.

3.7.2. Вилучені під час огляду речі безпосередньо можуть бути використані у провадженні як докази, оскільки містять відомості, за допомогою яких можливо підтвердити обставини, що мають значення, або спростувати наявні у сторони обвинувачення версії.

3.7.3. Досліджені під час судового засідання матеріали дають слідчому судді підстави вважати, що заявлена прокурором мета - забезпечення збереження речових доказів може бути досягнута через застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження.

3.7.4. З урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні слідчий суддя не вбачає втручання у права і свободи особи при одночасному встановленні необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження для досягнення потреб досудового розслідування.

3.7.5. Окремо слід зазначити, що жодних негативних наслідків арешту майна для підозрюваного та/або третіх осіб не вбачається.

3.8. Викладене свідчить про необхідність накладення арешту вилучені під час огляду речі в цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав. А тому клопотання прокурора слід задовольнити.

3.9. Окремо слід зазначити, що на підставі ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 2, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

2. Накласти арешт на майно, яке було вилучено 01.12.2024 в ході огляду місця події за місцем прожевання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- бинт просякнутий речовиною бурого кольору у паперовому конверті з відповідними написами;

- елементи дерев`яного стільця зі слідами РБК у поліпропіленовому мішку, який опечатано стяжкою;

- дві скляні чарки у паперовому конверті з відповідними написами;

- скляну пляшку з-під горілки об`ємом 0,2 л марки «Первак» у паперовому конверті з відповідними написами;

- дерев`яний стілець зі слідами РБК без однієї ніжки у картонній коробці, яку опечатано;

- змив РБК з дверцят шафи у паперовому конверті з відповідними написами;

- змив із плями речовини бурого кольору у паперовому конверті з відповідними написами,

шляхом заборони використання та розпорядження вказаним майном, крім необхідності використовувати його для проведення судових експертиз та слідчих (розшукових) дій.

3. На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

4. Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

5. Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

6. Копію цієї ухвали вручити прокурору негайно та надіслати власнику майна.

Слідчий суддяОСОБА_1