ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7279/21
провадження № 1-кс/753/2396/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника- адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту накладеного в рамках кримінального провадження №0000111 від 28.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.358, ч. 2 ст.358, ч.4 ст.358, ст.14, ч.1 ст.190, ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 190 КК України-

ВСТАНОВИВ:

20.08.2024 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_6 від 21.12.2023 на нерухоме майно, а саме: - нежилі приміщення: №114б/1 (РНОНМ 000); 114б/2 (РНОНМ 000); 114б/3 (РНОНМ 000); 114б/4(РНОНМ 000), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності належать ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Клопотання мотивовано тим, що 21.12.2023 слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_6 розглянула та задовольнила клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000111 за ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 14 ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України

Відповідно до вказаної вище ухвали накладено арешт на об`єкти нерухомого майна - №№114б/1(РНОНМ 000); 114б/2(РНОНМ 000); 114б/3(РНОНМ 000); 114б/4(РНОНМ 000), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності належать ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), із забороною здійснювати будь які реєстраційні дії, відчужувати дані об`єкти нерухомого майна будь-яким особам, товариствам, установам, організаціям, підприємствам та фізичним особам або вчиняти будь які правочини із зазначеним нерухомим майном.

Представник заявника вказує, що даний захід забезпечення кримінального провадження протиправно обмежує права ОСОБА_5 вільно володіти та розпоряджатися власним майном, а також не відповідає завданням кримінального провадження та меті, не є розумним та співмірним, а тому підлягає скасуванню.

У клопотанні прокурора про арешт майна було зазначено, що невстановлені особи, діючи на території м. Києва, виготовляли технічну документацію від імені суб`єктів господарювання, які мають для цього відповідну кваліфікацію в тому числі від імені ТОВ «ЕЮБ «Гривна-плюс» (), Асоціації «Авістор буд» (), до яких були внесені неправдиві дані щодо фактичного стану об`єктів нерухомості (технічного стану, часу в якій вони були побудовані, їх введення в експлуатацію, відповідність будівельним вимогам та іншим нормам законодавства тощо), тим самим здійснювали підроблення офіційних документів, які видаються підприємством, яке має право видавати такі документи і які надають право для подальшого введення в експлуатацію об`єктів нерухомості, а також подальшої реєстрації права власності на ці об`єкти, з метою використання їх підроблювачем чи іншою особою.

Крім того, прокурор у своєму клопотанні послався на те, що державна реєстрація змін до права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежилі приміщення №№114б/1 (РНОНМ 000), 114б/2 (РНОНМ 000), 114б/3 (РНОНМ 000), 114б/4 (РНОНМ 000), здійснена на підставі підробних документів, таких як технічні паспорти та висновок про поділ майна.

Так, право власності на вище вказане нерухоме майно належить ОСОБА_5 , останнім його було подаровано сину на підставі договорів дарування, а у подальшому син ОСОБА_5 подарував зазначене майно батьку.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою реєстрації права власності є договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, укладений 27.05.2021 між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за яким ОСОБА_5 придбав нежитлові приміщення ( в літ. А), що розташовані на першому поверсі будинку по групі приміщень АДРЕСА_2 .

Договір купівлі-продажу, на підставі якого ОСОБА_5 придбав нерухоме майно є чинним та прокурором набуття його у законний спосіб не ставиться під сумнів.

У своєму клопотанні представник заявника також зазначає, що досудове розслідування здійснюється за фактом підроблення та використання підроблених документів, а не приміщення, яке було розділено на окремі об`єкти, навіть без встановлення органом досудового розслідування необхідності отримання для цього спеціальних дозволів.

Також адвокат просить врахувати, що розроблення технічної документації щодо можливості поділу об`єкта нерухомого майна, безпосередньо поділ такого об`єкта нерухомого майна, не призвели та не призведуть до спору про право власності, оскільки такий поділ був здійснений законним його власником.

Крім того, органом досудового розслідування не доведено факту обізнаності ОСОБА_5 про підроблення документів.

Кваліфікуючи злочин за ст. 190 КК України, прокурором не надано обґрунтованих пояснень щодо наявних потерпілих та/або мети ОСОБА_5 .

Вільне розпорядження ОСОБА_5 своїм майном не може призвести до знищення речових доказів, оскільки будь-яка реєстраційна дія не знищить попередні записи про поділ майна та реєстрацію поділу майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також не призведе до зміни в документах про поділ нерухомого майна, які досліджуються в межах кримінального провадження.

Таким чином, прокурором не доведено використання зазначеного об`єкту нерухомого майна у якості речового доказу в рамках даного кримінального провадження, а також те, що незастосування арешту може призвести до негативних наслідків у вигляді його знищення, оскільки речові докази містяться у записах Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та документах про поділ майна, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила задовольнити, з викладених у ньому підстав.

Прокурор ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив, зазначивши, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, є підстави вважати, що документи, на підставі яких проводилася реєстрація права власності на дані об`єкти нерухомого майна, є підробленими, власник майна на виклики для проведення допиту не з`являється. Крім того, ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 22.05.2024, ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_6 від 21.12.2023- залишено без змін.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що Дарницьким управлінням поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві, за процесуального керівництва Дарницької окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000111 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 14 ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України.

В рамках досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 21.12.2023 слідчий суддя ОСОБА_6 постановила ухвалу про накладення арешту на - нежилі приміщення: №№114б/1(РНОНМ 000); 114б/2(РНОНМ 000); 114б/3(РНОНМ 000); 114б/4 (РНОНМ 000), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності належать ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), із забороною здійснювати будь які реєстраційні дії, відчужувати дані об`єкти нерухомого майна будь-яким особам, товариствам, установам, організаціям, підприємствам та фізичним особам або вчиняти будь які правочини із зазначеним нерухомим майном.

Так, питання скасування арешту майна врегульовано ст. 174 КПК України, яка визначає, що арешт може бути скасовано, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Даючи оцінку доводам клопотання щодо необґрунтованості арешту майна, слідчий суддя керується нормами глави 17 КПК України, які визначають підстави, умови та порядок накладення арешту на майно у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 170 КПК України підставою для постановлення ухвали про арешт майна є наявність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правого характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За приписами ч. 3 зазначеної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України дає визначення речових доказів як матеріальних об`єктів, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Накладаючи арешт на об`єкти нерухомого майна, право власності на які було зареєстровано на підставі підроблених документів, слідчий суддя послався на те, що ці об`єкти мають значення для доведення обставин кримінального провадження та ризики знищення, перетворення відчуження майна з метою знищення речових доказів, зокрема в розслідуванні злочинів передбачених ст. 14 ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України є надзвичайно вірогідними.

З огляду на предмет доказування у кримінальному провадженні, в рамках якого накладався арешт, та беручи до уваги, що при арешті майна з метою забезпечення збереження речових доказів перевіряється лише доказове значення майна, на яке накладається арешт (ст. 98 КПК України), при цьому добросовісність набувача такого майна не є перешкодою для його арешту на цій підставі (ч. 10 ст. 170 КПК України), слідчий суддя дійшов висновку, що арешт на належне ОСОБА_5 майно було накладено обґрунтовано, оскільки існують достатні підстави вважати, що воно було об`єктом кримінально протиправних дій.

Обставини, на які посилається представник заявника, обґрунтовуючи вимоги клопотання, також проаналізовано під час перегляду ухвали в апеляційному суді та ухвалою Київського апеляційного суду від 22.05.2024 ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 21.12.2023 залишено без змін, а апеляційну скаргу з представника ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_5 - без задоволення.

Враховуючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а ризик подальшої фіктивної або реальної перереєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - нежилі приміщення №№114б/1 (РНОНМ 000), 114б/2 (РНОНМ 000), 114б/3 (РНОНМ 000), 114б/4 (РНОНМ 000), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , продовжує існувати, немає також підстав вважати, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що представником заявника, на даній стадії провадження не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, з чим закон пов`язує можливість скасування арешту майна, а отже, клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1