Дата документу 15.08.2024Справа № 554/1447/24
Провадження № 1-кс/554/8397/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000657 від 18.10.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 113 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим прокурором про арешт майна у кримінальному провадженні №0000657 від 18.10.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 113 КК України.

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що Слідчим відділом Управління здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000657 від 18.10.2023 року, ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 113 КК України.

В ході проведення досудового розслідування досліджуються обставини вчинення 18.10.2023 року в м. Карлівка Полтавського району, Полтавської області на відстані близько 1 км від залізничного переїзду 46 кілометру ділянки залізничного шляху « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та 17.11.2023 на залізничній станції « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої в АДРЕСА_1 підпалів релейної та акумуляторної шаф, а також обставини розміщення в АДРЕСА_1 02.01.2024 на залізничній колії в районі 7 пікету 54 кілометра на ділянці вказаного залізничного шляху спорядженого вибухового пристрою.

16.01.2024 року допитаний в якості свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (установчі дані особи змінено в порядку передбаченому Законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), показав, що вкінці грудня 2023 року, в ході перегляду оголошень розміщених в телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », натрапив на оголошення без конкретного змісту щодо виду роботи. Під час спілкування з користувачем мессенджеру телеграм ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), з приводу вищевказаного оголошення, останній запропонував ОСОБА_4 здійснити підпал релейної шафи в Полтавській області, за що обіцяв грошову винагороду в розмірі 9000 грн.

29.01.2024 року допитаний в якості свідка ОСОБА_4 показав, що на вказану пропозицію користувача мессенджеру телеграм ОСОБА_6 з часом погодився та діяв виключно по інструкціям наданим останнім. В ніч з 24.01.2024 на 25.01.2024 за вказівки і чітких інструкцій користувача мессенджеру телеграм ОСОБА_6 було здійснено підпал, відеозвіт якого надіслано вказаному користувачу, а винагорода за виконану роботу надійшла на картковий рахунок НОМЕР_1 двома сумами.

У подальшому, користувача мессенджеру телеграм ОСОБА_6 ініціативно вийшов на зв`язок з ОСОБА_4 та запропонував нову роботу, сутність якої полягала у підпалі трансформатора, який ОСОБА_4 повинен самостійно найти та після підтвердження спалити. Розрахунок за виконану роботу мав відбутися у криптовалюті двома рівними сумами.

Так, 09.08.2024 року на криптовалютний гаманець відкритий ОСОБА_4 надійшла перша частина оплати за підпал трансформатора в розмірі 235,83 USDT, іншу частину оплати не здійснено.

В подальшому, 13.08.2024 року ОСОБА_4 з криптогаманця знято кошти отримані в якості оплати за підпал трансформатора, що в перерахунку на гривні склало 9500 грн., які останній добровільно видав працівникам УСБУ в Полтавській області.

13.08.2024 року грошові кошти в сумі 9500 грн. визнані речовим доказом, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, з метою забезпечення проведення необхідних слідчих та інших процесуальних дій та в подальшому збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на вищевказане майно, що вилучене 13.08.2024 року.

Зберігання вищевказаних речей і документів у його власника може спричинити приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаних предметів підозрюваним та/або його близькими родичами та/або особами, які проживають разом з ним, що зашкодить встановленню судом об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні, а також не дозволить досягнути завдання Кримінального кодексу України, передбаченого ч. 1 ст. 1 КК України, зокрема правове забезпечення охорони громадської безпеки та конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

З урахуванням викладеного, з метою збереження речових доказів, слідів кримінального правопорушення, забезпечення проведення необхідних слідчих та інших процесуальних дій, слідчий просить задовольнити клопотання.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що Слідчим відділом Управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000657 від 18.10.2023 року, ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 113 КК України.

В ході проведення досудового розслідування досліджуються обставини вчинення 18.10.2023 року в м. Карлівка Полтавського району, Полтавської області на відстані близько 1 км від залізничного переїзду 46 кілометру ділянки залізничного шляху « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та 17.11.2023 на залізничній станції « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої в АДРЕСА_1 підпалів релейної та акумуляторної шаф, а також обставини розміщення в АДРЕСА_1 02.01.2024 на залізничній колії в районі 7 пікету 54 кілометра на ділянці вказаного залізничного шляху спорядженого вибухового пристрою.

16.01.2024 року допитаний в якості свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (установчі дані особи змінено в порядку передбаченому Законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), показав, що вкінці грудня 2023 року, в ході перегляду оголошень розміщених в телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », натрапив на оголошення без конкретного змісту щодо виду роботи. Під час спілкування з користувачем мессенджеру телеграм ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), з приводу вищевказаного оголошення, останній запропонував ОСОБА_4 здійснити підпал релейної шафи в Полтавській області, за що обіцяв грошову винагороду в розмірі 9000 грн.

29.01.2024 року допитаний в якості свідка ОСОБА_4 показав, що на вказану пропозицію користувача мессенджеру телеграм ОСОБА_6 з часом погодився та діяв виключно по інструкціям наданим останнім. В ніч з 24.01.2024 на 25.01.2024 за вказівки і чітких інструкцій користувача мессенджеру телеграм ОСОБА_6 було здійснено підпал, відеозвіт якого надіслано вказаному користувачу, а винагорода за виконану роботу надійшла на картковий рахунок НОМЕР_1 двома сумами.

У подальшому, користувача мессенджеру телеграм ОСОБА_6 ініціативно вийшов на зв`язок з ОСОБА_4 та запропонував нову роботу, сутність якої полягала у підпалі трансформатора, який ОСОБА_4 повинен самостійно найти та після підтвердження спалити. Розрахунок за виконану роботу мав відбутися у криптовалюті двома рівними сумами.

Так, 09.08.2024 року на криптовалютний гаманець відкритий ОСОБА_4 надійшла перша частина оплати за підпал трансформатора в розмірі 235,83 USDT, іншу частину оплати не здійснено.

В подальшому, 13.08.2024 року ОСОБА_4 з криптогаманця знято кошти отримані в якості оплати за підпал трансформатора, що в перерахунку на гривні склало 9500 грн., які останній добровільно видав працівникам УСБУ в Полтавській області.

Слідчим доведено, що грошові кошти, вилучені під час проведення огляду від 13.08.2024 року, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

13.08.2024 року грошові кошти в сумі 9500 грн. визнані речовим доказом, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучені 13.08.2024 року грошові кошти, підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000657 від 18.10.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113, ч. 2 ст. 113 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вилучене 13.08.2024 року в ході огляду, а саме на грошові кошти в сумі 9500 грн., з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування, до скасування арешту в установленому законом порядку.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1