Справа № 953/6780/22
н/п 1-кс/953/6038/24
"19" серпня 2024 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив:
До Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання, в якому заявник просить скасувати арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2022 на тимчасово вилучене майна, а саме: автомобіль «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 ; зобов`язати слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 вищевказане майно.
На обґрунтування клопотання зазначає, зокрема, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2022 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_3 . На теперішній час слідчим СУ ГУ НП в Харківській області проведені всі необхідні слідчі дії по вказаному кримінальному провадженню, проте підозра в скоєнні правопорушення ОСОБА_3 не вручена. Жодних підстав для продовження цього арешту не існує. Наявність арешту заважає власнику користуватись та розпоряджатись вказаним майно. Відносно ОСОБА_3 кримінальне провадження не відкривалось органами досудового розслідування, йому не повідомлялось про підозру про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених КК України, також він не є обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. З моменту арешту майна пройшло більше ніж один рік і сім місяців, підозра в суоєнні кримінального правопорушення ОСОБА_3 не пред`явлена, він не є жодним з перелічених у ч. 5 ст. 170 КПК України суб`єктом кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, вважає, що на сьогодні відсутня потреба в перебуванні майна ОСОБА_3 під арештом і останній підлягає скасуванню.
В судове засідання представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшло клопотання від адвоката, в якому він просить клопотання про скасування арешту майна розглянути без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі (а.с. 18).
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2022 накладено арешт на транспортний засіб автомобіль «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку; майно, на яке накладено арешт зберігати відповідно до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження»; зберігання транспортного засобу автомобіля «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_1 , згідно з п. 20 постанови Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012, здійснювати на території спеціального майдану зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17-18 справа №953/6780/22 1-кс/953/4927/22).
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Тобто, захід забезпечення у вигляді арешту майна було вжито виключно з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності доведених на час накладення арешту ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Згідно заяви прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , станом на 19.08.2024 у вказаному кримінальному провадженні автомобіль «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_1 , оглянутий експертами, про що складено відповідні висновки, які долучені до матеріалів досудового розслідування. У зв`язку із чим, орган досудового розслідування в особі слідчого не заперечує щодо скасування арешту майна накладеного на автомобіль «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_1 (а.с. 16).
Отже, арешт на вказане майно було накладено з метою забезпечення доказової бази у даному кримінальному провадженні, яка на теперішній час, як встановлено вище, досягнута.
Враховуючи викладене, наслідки арешту майна розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним заявниками, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту майна, а саме з автомобіля «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_1 , арештованого ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2022. За встановлених обставин, враховуючи позицію прокурора щодо відсутності необхідності утримання автомобіля як речового доказу, скасування арешту з вказаного майна не створить будь-яких перешкод для подальшого розслідування кримінального провадження.
Таким чином, наявні правові підстави до задоволення клопотання заявника та скасування арешту з вказаного майна.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 174, 309, 372 КПК України,
Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити.
Скасувати арешт з автомобіля «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2022 по справі № 953/6780/22 н/п 1-кс/953/4927/22.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1