КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом таробочим місцем захисника ОСОБА_6 з використанням її власних технічних засобів в системі «EasyCon», кримінальне провадження № 0001311 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, востаннє:

- 18.05.2020 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі, 20.11.2020 року звільнена по відбуттю строку покарання,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у провадженні з доповненнями до неї заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/2065/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1 .

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що 17.07.2021 року приблизно о 15 год. ОСОБА_7 перебувала за адресою: м. Київ, пр. Правди, 47 в приміщенні магазину «Sinsay», дочірнє підприємство «ЛПП Україна» акціонерного товариства «ЛПП» (), та в цей момент у останньої виник умисел на викрадення одягу, який знаходився у вказаному відділі магазину.

Цього ж дня, приблизно о 15 год. 10 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину « Sinsay », що за адресою: м. Київ, пр. Правди, 47 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає з сторонніх осіб, взяла у відділі продажу одягу одну пару жіночих трусів (артикул 8454A-99X-L), вартістю 55 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ), один жіночий бюстгальтер (артикул 1113В-99Х-75Е), вартістю 207 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ), одну пару жіночих трусів (артикул YZ911-99X-S), вартістю 71 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ), одну пару жіночих трусів (артикул ZA328-83X-L), вартістю 63 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ), один жіночий бюстгальтер (артикул ZP689-83X-75D), вартістю 239 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ), один жіночий купальник (артикул 4399B-30F-M), вартістю 367 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ), один жіночий купальник (артикул 4399-B-30F-XL), вартістю 367 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ).

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, приблизно о 15 год. 13 хв., ОСОБА_7 з вказаними речами пройшла до примірочної, де заховала їх до сумки, яка була при ній. Після чого приблизно о 15 год. 33 хв. ОСОБА_7 направилась до виходу з магазину, пройшла повз касову зону приміщення магазину « Sinsay » без сплати за товар, таким чином повторно, таємно викрала майно, що належить ДП «ЛПП Україна» AT «ЛПП», на загальну суму 1370 гривень 40 копійок (без урахування ПДВ).

Однак ОСОБА_7 свої злочинні дії, направлені на повторне, таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, не довела до кінця з причин, що не залежала від її волі, так як на місці вчинення злочину була затримана працівниками магазину «Sinsay».

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченої, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції при вирішенні питання про призначення ОСОБА_7 покарання, належним чином не надано правової оцінки тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченої, характеру та ступеню суспільної небезпечності.

Зокрема, судом не враховано, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення проти власності, має не зняті і не погашені в установленому законом порядку судимості, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність обвинуваченої та її схильність до вчинення злочинів, стійку антисоціальну спрямованість та вперте небажання стати на шлях виправлення, а тому настільки м`яке покарання не може забезпечити виправлення останньої.

Таким чином, вважає, що призначене обвинуваченій покарання є явно несправедливим через м`якість.

В доповненнях до апеляційної скарги заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , не відмовляючись від доводів апеляційної скарги прокурора, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість, та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що Законом України № 3342-ІХ від 23.08.2023 «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» внесено зміни до Кримінального Кодексу України, відповідно до яких за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначається покарання: пробаційний нагляд на строк від трьох до п`яти років або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. Таким чином, з санкції ч. 2 ст. 185 КК України виключено такий вид покарання, як арешт.

Отже, з огляду на викладене, вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 6 місяців арешту у будь-якому випадку є незаконним.

Тому, зважаючи на дані про особу винної, яка неодноразово судима, відбувала покарання у місцях позбавлення волі, не має визначеного роду занять та міцних соціальних зав`язків, вважає, що покарання їй повинно бути призначене у виді позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_6 у запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, вважаючи, що судом при визначені обвинуваченій міри покарання обґрунтовано та об`єктивно досліджено матеріали провадження та призначено покарання, яке в повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання та реалізовано принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, просить залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями до неї частково, лише в частині скасування вироку суду, та вважав, що кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки 09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ від 18.07.2024, згідно з яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП України, якими збільшено суму, яка не є кримінально-караною, а сума викраденого ОСОБА_7 майна не перевищує визначену законом суму для притягнення особи до кримінальної відповідальності, а також пояснення захисника ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_7 , які заперечували щодо апеляційної скарги з доповненнями до неї та також вказали на необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки судупершої інстанції, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, що відповідає юридичній кваліфікації діянняч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,колегія суддів не переглядає, оскільки вони ніким із учасників судового провадження не оспорюються.

При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 року, статтю 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення («Дрібне викрадення чужого майна») викладено у новій редакції. За змістом диспозицій частин першої та другої цієї статті адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки настає у разі, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу положень указаних норм закону слідує, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо вартість такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з п. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 вчинила 17 липня 2021 року.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня - 2 270 гривні.

Отже, з урахуванням змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та встановленого у 2021 році прожиткового мінімуму для працездатних осіб, кримінальна відповідальність за крадіжку, вчинену у 2021 році, настає у разі, якщо її вартість становить 2 270 гривні і більше (2 270 : 50% = 1 135 грн. (50 % прожиткового мінімуму для працездатної особи) х 2 = 2 270 грн.).

У той же час, до набрання чинності Законом України № 3886-IX, викрадення чужого майна вважалось дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що у 2021 році дорівнювало 227 гривням (0,2 х (50% х 2 270) = 227 грн.).

Як вбачається з вироку, ОСОБА_7 17 липня 2021 року намагалася викрасти майно, що належить ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», на загальну суму 1 370 гривень 40 копійок (без врахування ПДВ).

Враховуючи те, що ця сума є меншою за розмір, з якого, відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України, настає кримінальна відповідальність, а саме менша за суму 2 270 грн., то вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення на даний час не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За приписами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закон України № 3886-IX в частині визначення вартості майна, за викрадення якого передбачена адміністративна відповідальність, як наслідок, вплинув на вартість майна, за викрадення якого передбачена кримінальна відповідальність, а тому має зворотну дію в часі і підлягає застосуванню у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

За викладеним вище, колегія суддів вважає за необхідне, в порядку ст. 404 КПК України, вирок Подільського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_7 - скасувати, а кримінальне провадження - закрити на підставі ст. 5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора у провадженні з доповненнями до неї заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у провадженні з доповненнями до неї заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.

В порядку ст. 404 КПК України, вирок Подільського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_7 - скасувати, а кримінальне провадження № 0001311 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, закрити, на підставі ст. 5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: пару жіночих трусів (артикул 8454A-99X-L), вартістю 55 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ), один жіночий бюстгальтер (артикул 1113В-99Х-75Е), вартістю 207 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ), одну пару жіночих трусів (артикул YZ911-99X-S), вартістю 71 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ), одну пару жіночих трусів (артикул ZA328-83X-L), вартістю 63 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ), один жіночий бюстгальтер (артикул ZP689-83X-75D), вартістю 239 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ), один жіночий купальник (артикул 4399B-30F-M), вартістю 367 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ), один жіночий купальник (артикул 4399-B-30F-XL), вартістю 367 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ), - залишити у власності ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3