Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/763/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в порядку письмового провадження, матеріали продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0002045 стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162, п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України, за апеляційною скаргоюобвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.09.2024, якою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Костромка Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 26.11.2024 включно.

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріли кримінального провадження № 0002045 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 162, п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні, яке відбулось 26.09.2024, за клопотанням прокурора районний суд продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на строк 60 днів, а саме до 26.11.2024 включно.

Районний суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, один з яких класифікується як особливо тяжкий злочин, а саме проти життя та здоров`я особи, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, не одружений, не працює, тобто не має міцних соціальних зв`язків, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, продовжувати злочинну діяльність, впливати на свідків, та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити та обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про те, що судом при обранні запобіжного заходу не враховано ту обставину, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б вказували, що дані кримінальні правопорушення вчинив саме він.

Також, вінзнаходиться під вартою майже шість років, а тому подальше застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перебуває за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення його належної поведінки на цей період, а його продовження із-за цього є не співрозмірним меті заходу. Подальше продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суперечитиме позиціям справедливості, положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод й національного законодавства.

Всі потерпілі та свідки обвинувачення вже допитані, що свідчить про відсутність ризику виливу на них. Письмові та відеоматеріали досліджені, речові докази вилучені та перебувають у матеріалах кримінального провадження, що виключає ризик їх знищення.

Отже, обвинувачений вважає, що висновки районного суду є необґрунтованими, оскільки не наведено доказів про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, а також недоведеність прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів встановила, що районним судом дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, одне з яких класифікується як особливо тяжкий злочин, а саме проти життя та здоров`я особи, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, обставини, які характеризують його особу, а також відсутність стійких соціальних та виробничих зв`язків, враховуючи відсутність постійної роботи та законних заробітків, а також те, що у даному кримінальному провадженні не допитано всіх свідків, не досліджено речові та письмові докази.

Також, районним судом обґрунтовано враховано і те, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились, та не зменшилися, інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, також, відсутність у матеріалах справи даних про появу нових обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих мотивів, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зникли та не зменшилися, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали кримінального провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу того, що недоведені прокурором наявність ризиків та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що також підтверджується матеріалами справи.

Також, жодних доказів з приводу того, що зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції не надано.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції. Крім того, враховуючи вище викладене, колегія суддів, із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням його під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, прийнятого судом першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого необхідно залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргуобвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.09.2024, якою стосовно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 26.11.2024 включно - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2