Провадження № 1-кс/204/2871/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення ВП № 3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000105 від 25.10.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділення ВП № 3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000105 від 25.10.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Західною окружною прокуратурою міста Дніпра Дніпропетровської області здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000105 від 25.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 25.10.2024 до окружної прокуратури надійшли матеріали з Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами ряду комунальних закладів, відомості стосовно яких не підлягають розголошенню в порядку статті 222 Кримінального процесуального кодексу України, з метою одержання неправомірної вигоди для себе всупереч інтересам служби, що спричинили тяжкі наслідки розмір яких встановлюється. В ході опрацювання матеріалів які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, встановлено, що посадові особи КЗ Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи ДОР, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч нормам Положення Про медико-соціальну експертизу затвердженого постановою КМУ №1317 від 03.12.2009 здійснюють безпідставну видачу висновків про інвалідність мешканцям Дніпропетровської області призовного віку, що спричинює тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави. З метою реалізації свого злочинного умислу вищевказані службові особи залучають медичних працівників закладів охорони здоров`я Дніпропетровської області, які в свою чергу здійснюють виготовлення підроблених медичних документів чоловікам призовного віку, на підставі яких МСЕК виносяться безпідставні рішення про надання інвалідності внаслідок чого військовозобов`язані мають можливість уникнути мобілізації. Таким чином, в діях посадових осіб КЗ ІНФОРМАЦІЯ_1 ДОР вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбачених ч .2 ст. 364 Кримінального кодексу України. Під час здійснення обшуку 18.11.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , - на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2024 за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A40» чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , поміщено до спец пакету RIC2217248; ноутбук марки «Lenovo» моделі «V14 Q2 ITL» сірого кольору, поміщено до спец пакету RAW0052063. Вищевказане майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні оскільки воно має значення речового доказу по вказаному кримінальному провадженню, так як воно може зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, інформацію, що має значення для досудового розслідування, і на даний час існує реальна загроза, що особа, якій належать вказані речі, з метою уникнення відповідальності, а також перешкоджання встановлення істини по справі може будь-яким шляхом позбутися зазначеного майна або спотворити чи знищити інформацію, що міститься у ньому, у тому числі яке має доказове значення, чим створить перешкоди для здійснення досудового розслідування злочину. Беручи до уваги, що вилучені 18.11.2024 слідчим СВ ВП №3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області під час здійснення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , - на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2024 за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , речі вважаються тимчасово вилученим майном та мають значення речового доказу, виникла необхідність звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на вказане майно. На підставі викладеного вище, слідчий звертається до суду з даним клопотанням про арешт майна та просить проводити розгляд клопотання на підставі ч.2 ст. 172 КПК України..

Від слыдчого надана заяв а, про розгляд клопотання без його участі.

Вважаю за можливе розглянути дане клопотання на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, без повідомлення власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення арешту майна.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що Західною окружною прокуратурою міста Дніпра Дніпропетровської області здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000105 від 25.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Також встановлено, що постановою слідчого СВ ВП №3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 18.11.2024 року, визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000105, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A40» чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , поміщено до спец пакету RIC2217248; ноутбук марки «Lenovo» моделі «V14 Q2 ITL» сірого кольору, поміщено до спец пакету RAW0052063.

Враховуючи зазначені підстави, згідно зі ст.98 КПК України, вказане майно є речовим доказом і має доказове значення для досудового розслідування.

Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи органу досудового розслідування, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, у зв`язку з чим, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 36, 40, 110,131-132, 170-171,309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділення ВП № 3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000105 від 25.10.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A40» чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , поміщено до спец пакету RIC2217248; ноутбук марки «Lenovo» моделі «V14 Q2 ITL» сірого кольору, поміщено до спец. пакету RAW0052063, вилучені 18.11.2024 слідчим СВ ВП №3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області під час здійснення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1