справа № 208/4825/24
№ провадження 1-кп/208/419/24
ВИРОК

Іменем України

23 серпня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000446, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Курилівка Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не працевлаштований, не одружений, мешкає без реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 03.04.2018 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч.3, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 24.12.2019 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч.3, 125 ч.1, 70 ч.1 та 4 КК України, до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 03.03.2020 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився 27.05.2022 року по відбуттю строку покарання,

який обвинувачується за ч.1 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В період часу з 00.00 години до 13.33 години 03.04.2024 року, ОСОБА_5 разом із малознайомим йому ОСОБА_8 , який є особою похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував в приміщенні готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де в кишені кофти ОСОБА_9 побачив належну тому пластикову банківську картку АТ «ОщадБанк»

Відповідно до ч.1 Закону України «Про інформацію», п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», банківська картка є офіційним документом - електронним платіжним засобом у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Реалізовуючи свій раптово виниклий корисливий умисел, направлений на викрадення належного ОСОБА_9 офіційного документу банківської картки АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_1 , Шепель, з кишені кофти потерпілого таємно її викрав, після чого, утримуючи викрадене при собі, залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, обставини скоєння якого він визнає у повному обсязі. Ці обставини він розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_10 пояснив суду, що з потерпілим ОСОБА_9 він познайомився ввечері 02.04.2024 року. Останній перебував у стані алкогольного сп`яніння. Як йому стало відомо, ОСОБА_9 посварився з дружиною, та йому не має де переночувати. З`ясувавши, що у ОСОБА_9 є грошові кошти, він провів його до готелю «Прем`єр», де за кошти потерпілого вони зняли два номери. В одному з номерів вони продовжили вживати спиртні напої. Побачивши, що ОСОБА_9 дуже сп`янів, він таємно викрав у потерпілого банківську картку, пішов з готелю і використав грошові кошти, які на ній знаходились, на власні потреби.

Мотиви вчинення ним зазначених дій були корисливими. Свою вину визнає повністю, щиро кається у скоєному та осуджує свою поведінку. Йому дуже соромно за вчинене. Просить його суворо не карати, не позбавляти волі.

Враховуючи клопотання ОСОБА_10 про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів його винуватості, позицію державного обвинувачення щодо не заперечення, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом обвинуваченого, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, вважаються встановленими в судовому засіданні, не потребують окремого дослідження у ході судового розгляду і це враховується судом при постановленні вироку.

Аналізуючи викладене за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження за визначеним обсягом доказів на їх підтвердження, керуючись законом, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано як викрадення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає визнання ним своєї вини, щире каяття як осуд своєї протиправної поведінки.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк, тобто віднесено законодавством до кримінальних проступків.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_10 виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є раніше неодноразово судимим, скарг на його поведінку за місцем мешкання не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває, враховує обставини які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Враховуючи викладене, дані про судимості ОСОБА_10 , суд вважає, що адекватним видом покарання та обставинам вчиненого кримінального правопорушення, є призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.

Обране покарання не повинно становити істотну диспропорцію, тобто бути адекватним вчиненому та не становити «особистого надмірного тягаря для особи», повинно відповідати справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Міра покарання встановлюється судом з урахуванням вищезазначених обставин справи, з врахуванням позиції державного обвинувачення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, яка є другорядною, а й виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи принцип індивідуалізації покарання та думку учасників судового засідання, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 можливо шляхом призначення йому покарання у виді обмеження волі з встановленням строку випробування.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд відповідно до ст. 76 КК України покладає на засудженого відповідні обов`язки.

На думку суду, зазначене покарання є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового кримінального правопорушення.

Питання речових доказів вирішується судом у відповідності до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати по проведенню судової експертизи, згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

В строк відбуття призначеного ОСОБА_5 покарання, зарахувати строк його перебування під вартою з 01.05.2024 року по 15.08.2024 року, з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової експертизи, у сумі 200 гривень.

Речові докази по справі: банківську картку, яка знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 , знявши арешт з майна залишити у власника, договір фінансового кредиту, оптичний диск для лазерних систем, зберігати при справі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_5 , залишити раніше обраний особисте зобов`язання.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1