Справа № 347/1988/24
Провадження № 1-кс/347/557/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м.Косів

Слідчий суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря с/з ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань

в с т а н о в и в :

Стислий виклад доводів скарги.

15.08.2024 року ОСОБА_3 звернувся в Косівський районний суд з скаргою на бездіяльність Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області щодо невнесення відомостей за фактом вчинення кримінального правопорушення.

В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_3 ствердив, що 07.08.2024 року ним було направлено заяву до Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про внесення до ЄРДР вчинення кримінального правопорушення. У своїй заяві ОСОБА_3 зазначав, що за його численними зверненнями до Західного офісу ДАСУ в Івано-Франківській області було включено Косівську міську раду Косівського району Івано-Франківської області в графік перевірки на VI квартал 2023 року. Згідно проведеної перевірки фінансово-господарської діяльності Косівської міської ради за період з 01.01.2020 року та по 30.09.2023 року Західним офісом ДАСУ в Івано-Франківській області йому було надано відповідь за № 130920-11/1099/-2024 від 29.05.2024 року. У вказаній відповіді зазначено, що за результатами аудиторського дослідження встановлено ряд порушено, як наслідок неефективних управлінських рішень, що призвело до істотної шкоди громадським інтересам та майновій шкоді Косівській громаді на загальну суму 122 736 460 грн.

Однак , відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 не було внесено.

У зв`язку з цим, ОСОБА_3 просив його скаргу задовольнити, та зобов`язати Косівський РВП ГУНП в Івано-Франківській області внести відомості в ЄРДР за його заявою від 07.08.2024 року.

Позиція учасників в судовому засіданні.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав в повному обсязі, та висловилав доводи аналогічні письмовій скарзі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. Натомість з Косівського РВП ГУНП надійшли перевірочні матеріали за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 . Однак неявка слідчого, на переконання слідчого судді, не перешкоджає розгляду скарги.

У письмовому листі, слідчий висловив позицію, що заява ОСОБА_3 щодо порушень бюджетного законодавства виявлених під час ревізії Косівської міської ради не містить фактичних даних, конкретизованих відомостей, які підтверджують реальність настання конкретної події злочину.

Заслухавши доводи ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та перевірочні матеріали слідчий суддя доходить такого висновку.

Мотивована оцінка слідчого судді, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення скарги.

Так, слідчим суддею встановлено, що 07.08.2024 року ОСОБА_3 звернувся до Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення злочину. Вказана заява була зареєстрована в ІТС «ІПНП» Косівського РВП (ЄО) за № 3750 від 07.08.2024 року.

Заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення була обґрунтована тим, що за численними зверненнями ОСОБА_3 до Західного офісу ДАСУ в Івано-Франківській області Косівську міську раду Косівського району Івано-Франківської області було включено в графік перевірки на VI квартал 2023 року.

Згідно проведеної перевірки фінансово-господарської діяльності Косівської міської ради за період з 01.01.2020 року та по 30.09.2023 року Західним офісом ДАСУ в Івано-Франківській області йому було надано відповідь за № 130920-11/1099/-2024 від 29.05.2024 року. У вказаній відповіді зазначено, що за результатами аудиторського дослідження встановлено ряд порушено, як наслідок неефективних управлінських рішень, що призвело до істотної шкоди громадським інтересам та майновій шкоді Косівській громаді на загальну суму 122 736 460 грн.

У зв`язку з цим, ОСОБА_3 просив внести відомості в ЄРДР за ст.364, 191 КК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 год. після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Що стосується думки ОСОБА_3 щодо імперативного обов`язку виконання слідчим, прокурором вимог частини 1 статті 214 КПК при отриманні заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення то суд зауважує наступне.

Як вірно зауважив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) у Листі від 12.01.2017 N 9-49/0/4-17) "Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування", питання правової оцінки заяви чи повідомлення на предмет обґрунтованості викладених у них відомостей, що свідчать саме про кримінальне правопорушення, є складним і неоднозначним, і воно характеризує стан судової практики розгляду аналізованої категорії скарг.

Так, "у слідчій і в судовій практиці щодо цього питання є щонайменше два підходи. Згідно з першим передбачається так зване автоматичне внесення відомостей про кримінальне правопорушення, якщо такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення. Цей підхід не передбачає оцінки відповідної заяви чи повідомлення на предмет того, що викладені відомості дають підстави констатувати певні ознаки складу злочину. У свою чергу, другий підхід не передбачає автоматичного внесення відомостей, викладених у будь-яких заявах чи повідомленнях - вносяться лише визначені як такі, що, на думку суб`єкта, який їх вносить, дійсно можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення". ВССУ, наводячи приклад, що в окремих випадках слідчі судді перевіряють не лише факт реагування чи не реагування на заяву про кримінальне правопорушення, а й здійснюють аналіз причин, внаслідок яких належне реагування не було забезпечено, категорично не заперечував можливість такої судової практики.

Перший підхід, по суті є формальним, і полягає у тому, що будь-яка заява (повідомлення), що має назву (якщо це письмовий документ) чи якщо його так називає заявник (в усній формі) "заява (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення" абсолютно незалежно від змісту такого повідомлення, мають спричиняти внесення уповноваженими особами (слідчим чи прокурором) відомостей з такої заяви (повідомлення) до ЄРДР та початок досудового розслідування.

Для Суду очевидно, що обрання такого формального підходу спричиняє ряд негативних наслідків як для держави та суспільства, так і для окремих людей, і може в окремих випадках зумовлювати внесення до ЄРДР явно недоречних відомостей (наприклад, у разі якщо така заява не містить взагалі жодних даних окрім назви; у разі якщо в ній йдеться про очевидно правомірну поведінку тих чи інших осіб; у разі, якщо в заяві не зазначається яке саме кримінальне правопорушення скоєно (навіть не йдеться про його родову приналежність); у разі, якщо йдеться про події які взагалі відбуваються поза волею людини тощо).

У зв`язку із цим Суд дотримується іншого підходу - змістовного. Такий підхід базується на нормах чинного законодавства виходячи з наступного.

Кримінальний Кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК). Для здійснення цього завдання Кримінальний Кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (частина 2 статті 1 КК). Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (частина 1 статті 11 КК).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 1 статті 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК).

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Так, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (пункти 4, 5 частини 5 статті 214 КПК).

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною у згаданому Узагальненні ВССУ N 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Вказана інформація необхідна для (1) визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та (2) можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР. Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_4 від 17.06.2020, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що "встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту". Також і Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа N 761/20985/18, провадження N 51-8007км18) наголосив: "...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...".

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених раніше.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно з правовим висновком, наведеним у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30.09.2021 в справі № 556/450/18 підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Тобто для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо).

При цьому слідчий суддя зауважує, що такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації такого діяння саме як кримінального правопорушення за певною статтею Кримінального кодексу України.

Проте, слідчий суддя доходить висновку щодо відсутності в заяві ОСОБА_3 достатніх об`єктивних даних, які б свідчили про те, що було вчинено кримінальне правопорушення.

На вимогу суду, Косівським РВП ГУНП в Івано-Франківській області було надано перевірочний матеріал №1295 за заявою ОСОБА_3 . У перевірочному матеріалі міститься копія листа Західного офісу ДАСУ в Івано-Франківській області адресована ОСОБА_3 про те, що за результатами аудиторського дослідження встановлено окремі факти упущених вигод (неотриманих доходів) міського бюджету та непродуктивних (зайвих) витрат внаслідок прийняття неефективних управлінських рішень на загальну суму 122 736, 46 тис. грн., включення вартості матеріальних ресурсів та вартості обладнання на суму 2 512, 36 грн. без виконання робіт з їх встановлення і монтажу, виконання робіт, не передбачених робочими проектами на суму 773,13 тис. грн. та порушень, що призвели до втрат фінансових і матеріальних ресурсів на суму 50, 25 тис. грн.

Що стосується частини звернень ОСОБА_3 про проведення аудиту використання автотранспорту та гуманітарної допомоги, то порушень в цій частині не встановлено.

При цьому, ОСОБА_3 було проінформовано, що копія аудиторського звіту про результати аудиту бюджету Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області за період з 01.01.2020 року по 30.09.2023 року, від. 10.05.2024 року №130920-21/1а направлено слідчому слідчого відділення Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області.

В результаті направленого листа, слідчим відділенням Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області було проінформовано Західний офісу ДАСУ в Івано-Франківській області що аудиторський звіт про результати аудиту бюджету Косівської міської ради долучений до матеріалів кримінального провадження, відомості про які внесені до ЄРДР за № 0000501 від 17.11.2023 року.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя, звертає увагу, що за результатами проведення аудиторської перевірки, Західним офісом ДАСУ в Івано-Франківській області вже повідомлено і міського голову Косівської міської ради і прокуратуру, а також наявне кримінальне провадження.

В той же час, заява ОСОБА_3 не містить конкретних відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, натомість містить лише вихоплений з контексту листа відповіді Західного офісу ДАСУ в Івано-Франківській області абзац, про неефективні управлінські рішення на загальну суму 122 736, 46 тис. грн.

При цьому до заяви не було надано аудиторського звіту, який би містив виклад фактичних обставин справи.

В перевірочному матеріалі також міститься рапорт, про те, що працівники Косівського РВП ГУНП намагались опитати заявника ОСОБА_3 , однак він не бажав надати більш розлогу відповідь, а зіслався лише на написану ним письмову заяву.

Слідчий суддя, вважає, що зміст заяви ОСОБА_3 містить виклад норм КПК України, які регулюють процесуальні строки розгляду заяви. Однак в такій заяві відсутні достатні фактичні дані, для внесення відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя наголошує, що закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених раніше.

Вирішальним чинником для внесення відомостей до ЄРДР за повідомленням є саме наявність у цьому повідомленні обставин, які свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документа. Ініціювати процедуру кримінального переслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, а також є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Такі приписи процесуального закону узгоджуються із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Розглядаючи скаргу, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), №15007/02, пп.74-75, рішення від 7 грудня 2006), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

Одним із таких обмежень є неможливість ініціювання кримінального провадження шляхом внесення відомостей до ЄРДР без належних на те підстав.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 р., заява N 37437/97).

За таких обставин слідчий суддя доходить висновку щодо відсутності в заяві достатніх об`єктивних даних, які б свідчили про те, що описані в ній події свідчать, що було вчинено кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя також враховує, що, про результати аудиторської перевірки вже повідомлено уповноважених осіб Косівської міської ради та прокуратуру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 214, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 , на бездіяльність Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1