ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року м. Одеса

Малиновським районним судом м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадженням, внесене до ЄРДР за № 0000634 від 22.06.2021 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтень Ширяївського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.02.2021 Шевченківським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 185 КК України - штраф у розмірі 1000 н.м.д.г.;

-Вироком Одеського апеляційного суду м. Одеси за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 185, 70 ч.1, 71 ч.1 до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є його власністю та штрафу у розмірі 1000 НМДГ, тобто в сумі 17000 грн, який виконувати самостійно;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення майнового кримінального правопорушення, маючи не зняту і непогашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти власності при наступних обставинах.

19.06.2021 приблизно о 23 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщені квартири АДРЕСА_2 , за запрошенням мешканця вказаної квартири ОСОБА_6 , взявши із собою по заздалегідь розробленому плану пляшку горілки марки «Воздух» об`ємом 0,5 літри та пляшку солодкої води «Фанта» об`ємом 2 літри, почав випивати вказаний алкогольний напій разом із ОСОБА_6 .

В подальшому, допивши вказану пляшку горілки марки «Воздух», об`ємом 0,5 літри та дочекавшись поки від випитого алкоголю ОСОБА_6 засне, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись що його дії залишаються непомітними для сторонніх осіб, 20.06.2021 приблизно о 01 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в приміщені вищевказаної квартири, визначив предметом свого злочинного посягання майно, яке належить ОСОБА_6 , та яке в подальшому таємно викрав, а саме: мобільний телефон марки Samsung Galaxy А32 чорного кольору imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 із сім-картою з номером НОМЕР_3 вартістю 7299 гривень, мобільний телефон марки Honor 10і» в корпусі синьо-фіолетового кольору, вартість якого становить 8282 гривень 94 копійки, ноутбук марки «Lenovo ideapad 100-15IBD» в корпусі чорного кольору, вартість якого становить 5600 гривень, кросівки марки «Reebok», вартістю 2199 гривень, велосипед марки «Азімут premium В+26» сірого кольору, вартість якого становить 4400 гривень, безпровідну колонку марки «JBL Charge 3» середніх розмірів червоного кольору, вартістю 1350 гривень, мікрофон для персонального комп`ютеру марки «Razer» чорного кольору, вартістю 2799 гривень, чим спричинив матеріального збитку потерпілому на загальну суму 31 тисяча 929 гривень 94 копійки.

Після цього, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, викладених в обвинувальному акті. Будучи допитаним пояснив, що за місяць до подій познайомився у клубі з потерпілим в Одесі, клуб не пам`ятає, спілкувалися в телеграм каналі. Потім потерпілий покликав його до себе посидіти-відпочити, випити. Взяли із собою горілку «Воздух» 0,5 л. та солодку воду. Адресу не пам`ятає. Це було літо 20-21 року, прийшов ввечері десь о 23:50 годині. Вони пили удвох з потерпілим, коли все випили потерпілий заснув. ОСОБА_4 забрав все, що можна було ( що вказано в обвинувальному акті), та пішов. Все викрадене продав в Одесі на Привозі незнайомим людям приблизно за 8000 грн. Викрав тому, що потрібні були гроші. Про скоєне жалкує та щиро кається.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальних актах, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_4 за встановлених судом обставин за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, у тому числі за вчинення умисних кримінальних правопорушень, має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає. Також суд враховує, що обвинувачений одружений, не працевлаштований, має позитивну характеристику з місця проживання, відомості про джерела доходу відсутні, не має на утриманні неповнолітніх дітей та інших утриманців не має, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра на даний час не перебуває, має постійне місце проживання, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, яке пов`язане з ізоляцією від суспільства у вигляді позбавлення волі за ч.2 ст.185 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69,75 КК України суд не знаходить.

Потерпілий ОСОБА_6 подав цивільний позов у кримінальному провадженні до ОСОБА_4 , та просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь 31929,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

ОСОБА_4 визнав цивільний позов ОСОБА_6 в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди підлягає до задоволення відповідно до заявлених позовних вимог та згідно положень ст.ст.22, 23, 1166 ЦК України, ст.129 КПК України.

Враховуючи, що вироком Одеського апеляційного суду м. Одеси від 22.02.2023 року ОСОБА_4 був засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч.3 ст. 185, 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю, та штрафу у розмірі 1000 НМДГ, тобто в сумі 17000 грн, який виконувати самостійно, а інкриміноване кримінальне правопорушення він вчинив до винесення вказаного вироку, тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 відбуває покарання в місцях позбавлення волі завироком Одеського апеляційного суду м. Одеси від 22.02.2023 року.

Таким чином, на день прийняття вироку по даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 , частково відбув покарання призначене за вироком Одеського апеляційного суду м. Одеси від 22.02.2023 року, яке суд зараховує в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами статті 72 КК України .

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368,370,374,381,382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, частково приєднати покарання за вироком Одеського апеляційного суду м. Одеси від 22.02.2023 року, остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 місяць з конфіскацією усього майна, яке є його власністю, та штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, який виконувати самостійно.

Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

У строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувати покарання, частково відбуте за вироком Одеського апеляційного суду м. Одеси від 22.02.2023 року у виді позбавлення волі, а саме з моменту фактичного затримання за вирокомОдеського апеляційного суду м. Одеси від 22.02.2023 року, а саме з 28.10.2021 року, по день приведення даного вироку до виконання.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у т.ч. запобіжний захід, у даному кримінальному провадженні не обиралися.

Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 31 929 гривень.

Речові докази по справі:

-DVD-R диск зберігати в матеріалах справи;

-2 скляні рюмки, 2 скляних стакана, пластикову плашку від напою марки «Fanta» об`ємом 1,5 літри із рідиною жовтого кольору (300 мл), скляну пляшку від горілки «Воздух» об`ємом 0,5 літри із прозорою речовиною всередині (50 мл) знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - з дня отримання його копії.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1