Справа № 405/6507/24
провадження № 1-кс/405/2751/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 потерпілого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому скаргу ОСОБА_3 на дії прокурора,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда зі скаргою на дії прокурора, відповідно до якої вказав, що ним, як потерпілим у кримінальному провадженні №0003000 від 27.10 2023 року заявлялися клопотання слідчому та прокурору про проведення слідчих (розшукових) дій та інших дій, спрямованих на відшукання і долучення до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів вилучених у нього у протиправний спосіб його особистих речей, а саме: двох зарядних пристроїв, мобільного телефону і грошових коштів у сумі 5 (п`ять) тисяч гривень. Відповідь на вказане вище клопотання він отримав від прокурора з запізненням, а від старшого групи слідчих взагалі не отримував жодної відповіді. Просив: визнати протиправною бездіяльність слідчочих та прокурорів, які не провели жодної процесуальної дії, у період з 23.11.2023 року по 21.09.2024 року, за виключенням його допиту, як потерпілого; визнати протиправними допити в якості свідків співробітників ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор»; визнати протиправним порушення прокурора та слідчого у порушенні строку надання йому відповіді на його клопотання, подане в порядку ст. 220 КПК України; визнати протиправною відмову в проведенні слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій щодо встановлення місцезнаходження речових доказів, вилучених у нього 10.03.2023 року його особистих речей співробітниками ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор»; зобовязати слідчого та прокурора у зазначеному кримінальному провадженні встановити наявність або відсутність підтверджуючих документів в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» щодо вилучених у нього його особистих речей. Крім того, ОСОБА_3 просив слідчого суддю провести слідчі розшукові дії спрямовані на встановлення вилучених у нього його особистих речей та визнати речовими доказами у цьому ж кримінальному провадженні вилучені у нього його особисті речі.

У судовому засіданні ОСОБА_3 надав пояснення, згідно з якими скаргу підтримав та просив задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні надав пояснення, згідно з якими доводи потерпілого викладені в скарзі не визнав, в задоволенні скарги просив відмовити.

Заслухавши потерпілого та прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов думки, що скарга потерпілого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ухвалою від 23.09.2024 року, під час вивчення матеріалів даної скарги, слідчим суддею відмовлено у відкритті провадження в частині бездіяльності слідчого та відкрито провадження у скарзі щодо бездіяльність прокурора, яка полягає у невчиненні процесуальних дій у кримінальному провадженні. Про часткове відкриття провадження за скаргою було повідомлено потерпілого 25.09.2024 року.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас слідчим суддею відзначається, що згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема:

- бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України);

- рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Як вбачається з матеріалів скарги та встановлено у судовому засіданні потерпілий звернувся до прокурора з клопотанням про надання йому матеріалів кримінального провадження №0003000 від 27.10 2023 року, з якими, як пояснив потерпілий та прокурор потерпілий ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ч.2 цієї статті).

Згідно з ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: вступної, мотивувальної та резолютивної частин. Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Клопотання потерпілого, подане в порядку ст. 220 КПК України прокурором розглянуте у передбачений ст. 220 КПК України строк, про що на адресу потерпілого 13.09.2024 року направлено відповідь.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Виходячи з викладеного, слідчим суддею відмічається, що вимоги скарги потерпілого стосовно визнання бездіяльності прокурора задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги скарги суперечать ч. 2 ст. 307 КПК України.

Крім того, слідчим суддею відзначається, що положення КПК не свідчать про те, що законодавець визначає «рішення» як різновид «дії». Навпаки, відповідно до КПК України «рішення» і «дія» завжди мають самостійне значення. Рішення приймається - дія здійснюється, дія має початок і закінчення - рішення є одномоментним актом, до процесуальної дії можуть бути залучені багато учасників - процесуальне рішення приймається лише уповноваженою особою, дії фіксуються в протоколі - рішення оформлюється постановою.

Таким чином, положення КПК України не дають жодних підстав уважати процесуальне рішення одним з різновидів процесуальної дії.

Враховуючи різну правову природу «рішень» і «дій», ч. 2 ст. 307 КПК України визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження.

Під час оскарження дії або нездійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася.

У той же час стосовно оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення.

ККС вказав, що слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться у сферу повноважень цих осіб і фактично візьме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (ч. 3 ст. 22 КПК України).

Отже, беручи до уваги вищезазначене слідчим суддею також відмічається, що скарга потерпілого в частині забов`язання прокурора проведення слідчих дій, задоволенню не підлягає.

Таким чином в задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303-309, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5