ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1477/24 Номер провадження 11-сс/814/472/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів за участі секретаря судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава апеляційну скаргу представника власника майна-адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 червня 2024 року у кримінальному провадженні №0000127 від 06.06.2024 за ст.356 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя задовольнив клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 та наклав арешт на автомобіль марки «FORD» моделі «EXPLORER», 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування. Вирішено вказаний автомобіль залишити на відповідальне зберігання законному володільцю майна ОСОБА_9 .

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на автомобіль з метою збереження речового доказу, який може зберегти на собі сліди кримінального правопорушення.

З даною ухвалою не погодився адвокат ОСОБА_6 та подала в інтересах ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Зазначає, що ОСОБА_9 , як співвласник мана, на яке оскаржуваною ухвалою слідчого судді накладено арешт, протиправно використала заходи забезпечення кримінального провадження з метою отримання переваг у цивільному спорі про поділ спільного мана подружжя, за вирішенням якого 07 травня 2024 року до Комсомольського міського суду Полтавської області із позовом про поділ майна та заявою про забезпечення позову звернувся ОСОБА_7 . Предметом спору є вищезазначений автомобіль.

В поданій апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_6 просить про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки судовий розгляд було проведено за відсутності ОСОБА_7 та його представника, а копію оскаржуваної ухвали вона отримала в суді 19.06.2024 року, що підтрверджується матеріалами справи.

Учасники, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в засідання не з`явилися, попередньо надіславши клопотання про проведення судового розгляду без їх участі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Положеннями ч. 4 ст.405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Відповідно до ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Статтею 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи, те, що судовий розгляд в суді першої інстанції було проведено за відсутності ОСОБА_7 та його представника-адвоката ОСОБА_6 , а копію оскаржуваної ухвали адвокат ОСОБА_6 отримала в суді лише 19.06.2024 року, колегія суддів вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження за клопотанням адвоката ОСОБА_6 .

Як вбачається з матеріалів провадження, 05.06.2024 року о 09:00 год. до чергової частини ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області через канцелярію надійшла письмова заява з додатком у вигляді ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 29.05.2024 року (справа № 534/1308/24), в якій суд постановив зобов`язати уповноважених осіб ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_9 .

Відомості за фактом, викладеним у заяві ОСОБА_9 , внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 від 06.06.2024 та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

У ході огляду місця події 12 червня 2024 року, в період часу з 15 год 08 хв. по 15 год 57 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, виявлено, оглянуто автомобіль марки «FORD», модель «EXPLORER», 2018 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , білого кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 .

Як убачається з постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 12.06.2024, вилучений автомобіль марки «FORD», модель «EXPLORER»2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, визнано в якості речового доказу та передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_9 .

13.06.2014 прокурор Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «FORD», модель «EXPLORER» 2018року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді вказане клопотання прокурора задоволено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст.170КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст.170КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора вказав, що існує наявність розумних підозр вважати, що вилучений матеріальний об`єкт може містити інформацію про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, зберігати на собі його сліди та можуть слугувати доказом обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на даному етапі досудового розслідування є необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

Так під час апеляційного було встановлено наявність мети арешту вказаного автомобіля, а саме: запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки вказане майно в подальшому може слугувати доказом обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що вилучене майно, як самостійно, так і в сукупності з іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами має суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину та відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Вказане свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільців майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 не підлягає до задоволення.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407 та ст.422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження адвоката ОСОБА_6 -задовольнити.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 -залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 червня 2024 року, без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4