Справа № 535/1125/23
Провадження № 1-в/535/59/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

накчальника сектору №4 філії ДУ «Центр пробації»

в Полтавській області ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Полтавського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_3 про вирішення питання про приведення вироку Котелевського районного суду Полтавської області від 12.10.2023 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 стосовно засудженого ОСОБА_5 ;-

установив:

Начальник Полтавського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_3 звернулася до Котелевського районного суду Полтавської області з поданням, з урахуванням доповнення до подання, про приведення вироку Котелевського районного суду Полтавської області від 12.10.2023 року у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-IX від 18.07.2024 року, що набрав чинності 09.08.2024, та звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання в частині призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України, призначеного вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 12.10.2023 року, у зв`язку із скасуванням кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обгрунтування подання зазначила, що ОСОБА_5 перебуває на обліку Полтавського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України як незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи та як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, а саме: 17 вересня 2023 року ОСОБА_5 без дозволу зайшов до приміщення житлового будинку, вхідні двері якого виявились не зачиненими, тим самим порушив конституційне право на недоторканість житла. Також перебуваючи у житловому приміщенні, без законних на те підстав, таємно, зі столу у кімнаті вчинив крадіжку мобільного телефону «LG» L Bello Dual D335, повербанку марки «Xiaomi» Power Bank 5000 mAh та повербанку марки «Meizu» Power Bank 3 PB04 10000 mAh, чим заподіяв майнову шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 1876,00 грн.

Начальник Полтавського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_3 в судовому засіданні подання підтримала у повному обсязі.

Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд подання за його відсутності, подання підтримав повністю.

Прокурор ОСОБА_4 під час судового розгляду не заперечувала проти задоволення подання та звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч.2 ст.74 КК України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст.5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі. Так, згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч.2 ст.74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст.536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч.2 ст.74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6,7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з вироку Котелевського районного суду Полтавської області від 29.05.2024, ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162 та ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому за ч. 1 ст. 162 КК України 1 рік обмеження волі; за ч. 4 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання, якщо він протягом одного річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Вирок набрав законної сили 14.11.2023.

Зі змісту вироку вбачається, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення 17.09.2023. Сума викраденого ОСОБА_7 на час вчинення крадіжки становила 1 876,00 грн.

Відповідно до положення ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян - це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2023 року складає 1342 грн (2684 грн - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 х на 50 %) . Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1342 х2=2684 грн.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Отже, на цей час втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки Законом України № 3886-ХІ від 18 липня 2024 року внесено зміни до ст.51 КУпАП та збільшено розмір вартості майна, який впливає на розмежування адміністративного правопорушення та кримінального правопорушення та кваліфікацію дій особи.

За ч.1 ст.74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Пунктом 13 статті 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

За статтею 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Враховуючи викладене слід привести вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 17.10.2023 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця родженця смт Козельщина, Козельщинського району, Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , від покарання, призначеного за вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 12.10.2023 року за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

ОСОБА_5 , засудженого вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 17.10.2023 та призначено йому за ч. 1 ст. 162 КК України 1 рік обмеження волі; за ч. 4 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, слід звільнити від призначеного судом покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч.2 ст.74 Кримінального кодексу України, у зв`язку з усуненням караності діяння; виключити з вироку Котелевського районного суду Полтавської області від 17.10.2023 вказівку на застосування ч.1 ст.70 КК України щодо призначення покарання ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, яке призначене вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 17.10.2023 за ч. 1 ст. 162 КК України.

ОСОБА_5 , вважати засудженим вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 17.10.2023 за ч.1 ст.162 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, який виконувати самостійно.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що стосовно засудженого підлягають застосуванню положення ст.5 КК України про зворотну дію закону, який скасовує кримінальну протиправність діяння, а тому, враховуючи положення ч. 2 ст. 74 КК України, суд дійшов висновку, що подання є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, ст. ст. 5, 74 Кримінального кодексу України, суд,-,

постановив:

Подання начальника Полтавського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_3 задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Козельщина, Козельщинського району, Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , від покарання, призначеного за вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 12.10.2023 року за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 7 (семи) діб з часу її проголошення через Котелевський районний суд Полтавської області.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 06.12.2024 о 14 год 30 хв.

Суддя: ОСОБА_1