Провадження № 1-кс/686/8618/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003150,

встановила:

Прокурор Хмельницької спеціалізованої прокуратури ОСОБА_3 , шляхом направлення 09.10.2024 поштового відправлення на адресу суду, звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням, (зареєстроване у суді 10.10.2024) про накладення арешту на автомобіль «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , із позбавленням права відчуження, розпорядження та користування ним.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню, у зв`язку із наступним.

СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003150 від 08 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що «08 жовтня 2024 року близько 18 год. 09 хв. на автомобільній дорозі Т-2310 сполученням «Голосків Деражня Вовковинці Лука-Барська», у с. Теперівка, по вул. Подільській Хмельницького району, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець ЗСУ, керуючи автомобілем марки «FIAT DOBLO», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив з`їзд у кювет із подальшим перекиданням автомобіля.

Унаслідок ДТП водій автомобіля марки «FIAT DOBLO», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді церебральної коми, набряку головного мозку, ЗЧМТ, госпіталізований до реанімаційного відділення КНП «Деражнянська МБЛ», стан здоров`я важкий.

Пасажир автомобіля ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець ЗСУ, отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому плечової кістки та вивиху кульшового суглобу, госпіталізований до військового госпіталю ВЧ НОМЕР_2 , стан здоров`я середньої важкості.

08.10.2024 під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди у с. Теперівка, Хмельницького району, по вулиці Подільській, було вилучено автомобіль «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , який було поміщено на територію тимчасового утримування транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Хмельницькій області, що по вул. Романа Шухевича 120-д, в м. Хмельницький.

08.10.2024 автомобіль «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_3 визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, так як він являється матеріальним об`єктом, знаряддям вчинення кримінального правопорушення»

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

До матеріалів клопотання не долучено постанови про визнання автомобіля «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , на який прокурор просить накласти арешт, речовим доказом.

Таким чином прокурором не обґрунтовано необхідності накладення арешту на речі в контексті їх відповідності критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин клопотання прокурора про арешт майна не може бути розглянуто по суті і підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст.171-173 КПК України, слідча суддя

постановила:

Клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003150, повернути прокурору.

Установити строк у сімдесят дві години для усунення недоліків.

Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя