В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_3 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження №0002493 від 26.07.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв Миколаївської області, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України, під час судового розгляду учасниками кримінального провадження укладена угода про визнання винуватості, за погодженням з потерпілою.

Так, встановлено, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-УІІІ від 12.05.2015 воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє то теперішнього часу.

Зі змісту ст. 41 Конституції України вбачається, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Проте, у порушення вищевказаних норм законодавства України, 25.07.2024 ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання вирішив стати на злочинний шлях та вчинити кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 25.07.2024 о 15 год 00 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину «Економ» за адресою: Київська область, місто Біла Церква, бульвар Олександрійський 175, побачив на столі магазину сумку коричневого кольору.

У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 25.07.2024, приблизно о 15 год 00 хв, перебуваючи в приміщенні магазину «Економ» за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, із стола, що розташований в приміщенні вказаного магазину, здійснив крадіжку сумки коричневого кольору в якій знаходився гаманець коричневого кольору з грошовими коштами в розмірі 14500 гривень, а також мобільний телефон марки «Nokia», чорного кольору, вартістю 436 гривень 00 копійок, які належать потерпілій ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 14936 гривень 00 копійок.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_5 у порушення вимог Постанови Верховної ради України від 17.06.1992 №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна» та п.п. 1-4, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576. у невстановлений досудовим розслідуванням час, усвідомлюючи, що у нього не має передбаченого законом дозволу на носіння холодної зброї, у невстановленої досудовим розслідуванням особи придбав меч.

У подальшому, 25.07.2024, приблизно 20 год 50 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи навпроти будинку АДРЕСА_4 , йшов тримаючи в руках, в порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів, без передбаченого законом дозволу, меч та був зупинений працівниками поліції і на запитання з приводу заборонених до обігу речей, останній повідомив, що у руках знаходиться меч. Після цього, вказаний меч ОСОБА_5 добровільно поклав на капот автомобіля патрульної поліції.

Цього ж дня, тобто 25.07.2024, в період часу з 21 год 50 хв по 22 год 10 хв, у ході проведення огляду місця події, з капоту автомобіля патрульної поліції м. Біла Церква, д.н.з. на синьому фоні НОМЕР_1 , вилучено меч, який відноситься до холодної зброї та виготовлений саморобним способом, який ОСОБА_5 незаконно носив без передбаченого законом дозволу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, та за ч. 2 ст. 263 КК України, а саме, як у носінні іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

06.11.2024 відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , за письмової згоди потерпілої ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості від 06.11.2024 укладена між прокурором та обвинуваченим у присутності захисника подана до суду під час підготовчого судового засідання, суд відповідно до вимог, передбачених ч. 3 ст. 474 КПК України невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України, розкаювався та визнав всі фактичні обставини, які викладені у формулюванні обвинувачення та від надання показань відмовився. Наполягав на затвердженні укладеної угоди від 06.11.2024.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву відповідно до якої не заперечувала проти затвердження угоди.

Прокурор у судовому засіданні вважала, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України у зазначених діях. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі строком на 5 років. Сторони також погоджуються на звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, шляхом застосування судом ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, обставинами, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

Крім цього при призначенні покарання сторонами угоди враховані дані про особу обвинуваченого, а саме, що останній у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий, розлучений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, яке не співпадає з місцем реєстрації, у якого наявні на утриманні члени сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, а саме дочка, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, та за ч. 2 ст. 263 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 під час досудового слідства не обирався.

Таким чином судом установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись статтями 314 ч. 3 п. 1, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду від 06.11.2024 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 06.11.2024 покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч. 2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 за даним вироком призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ: вилучений ОСОБА_8 25.07.2024 меч, який є холодною зброєю, переданий на зберігання до камери схову речових доказів Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, після вступу вироку в законну силу - знищити.

Шорти темно-синього кольору марки «Abercrombie kids» та футболку білого кольору в синю полоску марки «POLO Ralph Lauren», що згідно розписки від 27.07.2024 передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , після вступу вироку в законну силу - повернути ОСОБА_5 , як власнику майна.

Жіночу сумку коричневого кольору, мобільний телефон марки «Nокіа», гаманець коричневого кольору із чорною застібкою та грошові кошти в загальній сумі 8000 гривень (8 купюр номіналом 1000 гривень), що згідно розписки від 27.07.2024 передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , після вступу вироку в законну силу - повернути ОСОБА_6 , як власниці майна.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Суддя: ОСОБА_9