Справа №463/8132/24
Провадження №1-кс/463/6597/24
У Х В А Л А

слідчого судді

02 вересня 2024 року місто Львів

Cлідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржниці ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 30.07.2024 про закриття кримінального провадження №0000037 від 22.12.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 396 КК України,

встановила:

29.08.2024 року скаржниця звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 30.07.2024 про закриття кримінального провадження №0000037 від 22.12.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 396 КК України, яку просить скасувати.

В обґрунтування поданої скарги покликалася на те, що Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові, здійснювало досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 22 грудня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 396 КК України. Постановою старшого слідчого ОСОБА_4 від 30.07.2024 року дане кримінальне провадження закрито. Вважає, що вказане рішення слідчим прийнято передчасно, без детального ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та здійснення належного досудового розслідування. Під час винесення оскаржуваної постанови порушено порядок збирання доказів та надання їм правової оцінки. Зокрема, не було здійснено всіх необхідних і можливих слідчих дій для встановлення факту вчинення кримінальних правопорушень, не вчинено дій для отримання доказів вчинення кримінальних правопорушень та не надано їм належної оцінки. Крім того, не виконано слідчих дій, які були вказані в ухвалі суду при скасуванні попередніх постанов про закриття кримінального провадження, що і стало підставою для звернення до слідчого судді з даною скаргою.

Скаржниця ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Уповноважена особа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не прибув. Проте, 05.08.2024 на вимогу слідчого судді надав матеріали кримінального провадження №0000037 від 22.12.2017.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, беручи до уваги положення ст. 22, 26 КПК України, які визначають, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя вважає за можливе розгляд скарги на постанову про закриття кримінального провадження проводити за фактичної явки сторін.

Заслухавши думку скаржниці, дослідивши матеріали скарги, слідча суддя дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини гарантується.

При розгляді питання про можливість оскарження бездіяльності слідчого під час досудового розслідування суд враховує також положення міжнародно-правових норм, які є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання про його права та обов`язки або при висуненні проти нього будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий судовий розгляд протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Одним з основних складових у системі справедливого судочинства є доступ до суду.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права і свободи, викладені у Конвенції, порушуються, має право на ефективний спосіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які діяли як офіційні особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим кодексом.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Так, забезпечуючи принцип доступу до правосуддя, в порядку ст. 21 КПК України та ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова 30 серпня 2024 року відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду з метою з`ясування фактичних обставин скарги безпосередньо в судовому засіданні за участю сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування.

Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобом збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові здійснювало досудове розслідування в кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 22 грудня 2017 року.

Постановою старшого слідчого ОСОБА_5 від 30 липня 2024 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2019 року в справі № 463/10355/19 вказану вище постанову слідчого скасовано в частині закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 364 КК України. В задоволені скарги, про скасування постанови про закриття кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 382 КК України відмовлено.

Скасовуючи постанову слідчого слідчий суддя встановив, що не було проведено усіх необхідних слідчих дій, а також не досліджено факту підміни старовинної книги «Документація на проведення роботи з живописом іконостасу церкви Миколая м. Бучача».

19 березня 2020 року постановою слідчого повторно було закрито кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 травня 2020 року в справі № 463/2874/20 вказану вище постанову скасовано.

Скасовуючи постанову слідчого слідчий суддя встановив невиконання під час досудового розслідування вимог ухвали слідчого судді від 19 грудня 2019 року.

23 липня 2020 року постановою слідчого повторно було закрито кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Скасовуючи постанову слідчого слідчий суддя встановив невиконання під час досудового розслідування вимог ухвали слідчого судді від 19 грудня 2019 року, а також не здійснення допиту в якості потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , не здійснення допиту ОСОБА_7 , не встановлення всіх свідків (осіб), яким відомі обставини вчинення можливого кримінального правопорушення, на що було звернуто увагу в ухвалі слідчого судді від 19 березня 2020 року.

28 лютого 2022 року оскаржуваною постановою знову було закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 396 КК України.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

На думку слідчого судді, слідчим не було проведено достатньої кількості слідчих дій в даному кримінальному провадженні, які є необхідними для встановлення усіх обставин у ньому, що суперечить дієвості проведеного досудового розслідування та призвело до передчасних та необґрунтованих висновків.

Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим під час досудового розслідування, після скасування попередніх постанов про закриття кримінального провадження, не усунуто недоліків досудового розслідування, на які звернуто увагу в ухвалах слідчих суддів від 19 грудня 2019 року, 19 березня 2020 року та 23 липня 2020 року.

Заслуговують на увагу і доводи, сторони скаржника на неповноту досудового розслідування, зокрема відсутність реагування на клопотання від 13.01.2024.

Окрему увагу, слід звернути на те, що матеріали кримінального провадження з моменту поновлення досудового розслідування містять відомості про вчинення лише двох слідчих дій: тимчасовий доступ та допит свідка. При цьому вказані дії вчинені за два роки досудового розслідування. Оцінки вказаним діям в постанові про закриття старшим слідчим не надано.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, при здійсненні кримінального провадження старшим слідчим не було проведено ряд слідчих дій, результат яких має суттєве значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.

Верховний Суд в постанові від 14.02.2023 року у справі №405/680/22 вказав, що по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК).

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що слідчим належним чином не проведено досудове розслідування, що дає підстави зробити висновок про неповноту та однобічність перевірки повідомлення ОСОБА_3 , постанова про закриття кримінального провадження слідчим винесена передчасно, без проведення всіх необхідних слідчих дій для встановлення істини по справі, у зв`язку з чим оскаржувану постанову не можна вважати законною та обґрунтованою, а відтак скаргу слід задовольнити, а постанову - скасувати.

У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК України зазначено перелік ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому дана ухвала відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Керуючись ст. 303-304, 307, 309 КПК України, слідча суддя

постановила:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 30.07.2024 про закриття кримінального провадження №0000037 від 22.12.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 396 КК України, задовольнити.

Постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 01.07.2024 про закриття кримінального провадження №0000037 від 22.12.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 396 КК України, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1