Справа №:755/2750/24
Провадження №: 1-кс/755/2484/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 січня 2024 року за № 0000305, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу (далі КК) України, встановив :

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного з огляду на наявність передумов, передбачених ст. 177, 178, п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України.

ІІ. Встановлені обставини та наведені відомості на їх підтвердження щодо доцільності продовження строку застосування заходу забезпечення кримінального провадження

СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві розслідується вказане кримінальне провадження з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 25 січня 2024 року, в порушення вимог Закону України «Про обіг наркотичних засобів і психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів» № 863-Х11 від 08.07.1999, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а так само зловживання ними» від 15.02.1995, діючи умисно та з корисливих мотивів, вступили в злочину змову та розробили злочинний план дій, з метою незаконного збагачення шляхом здійснення протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а саме на вчинення незаконного придбання, зберігання та пересилання з метою збуту, самого збуту психотропної речовини, зокрема дронабінолу ((-)-транс-дельта-9-тетрагідроканабінолу), обіг якої обмежений, а також особливо небезпечного наркотичного засобу - екстракту канабісу, обіг якого заборонено, згідно з Постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних засобів, психотропних речовин і прекурсорів».

Зокрема, 24 квітня 2024 року, ОСОБА_5 був затриманий, в порядку ст. 208 КПК України, та 25 квітня 2024 року його було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 305 КК.

26 квітня 2024 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 23 червня 2024 року включно, з покладенням обов`язків, визначених ст. 194 КПК.

Постановою керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 25 липня 2024 року.

20 червня 2024 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, строком до 25 липня 2024 року включно.

28 червня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та оголошено нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 305, ч .2 ст. 306 КК України.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000305 продовжено до 6 місяців.

Нині, строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 25 липня 2024 року, однак для завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, а саме: завершити проведення експертиз матеріалів речовин та виробів, які перебувають на виконанні в експертів; за результатами проведених експертиз згідно ст. 279 КПК України повідомити підозрюваним про зміну раніше повідомлених підозр, здійснити тимчасовий доступ до речей та документів, отримати в повному обсязі розсекречені матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій, виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр досудового розслідування, виконати інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність під час проведення досудового розслідування.

Також, на даний час, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

- підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість злочинів у вчиненні яких він підозрюється, а саме у вчиненні тяжких злочинів, а також особливо тяжкого злочину за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого засудження. Враховуючи, спосіб придбання, зберігання та збуту наркотичного засобу встановлено, що ОСОБА_5 вчинив тяжкі злочини з прямим умислом, усвідомлював суспільну небезпеку вчиненого діяння та не бажав його викриття правоохоронними органами;

- підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки, на цей час органом досудового розслідування не виявлено всі можливі місця зберігання наркотичного засобу та повного ланцюга їх незаконного переміщення через державний кордон. Тому, підозрюваний може знищити решту заборонених до обігу речовин, документацію та речі, які на цей час не виявлені та не вилучені органом досудового розслідування, зокрема встановлено проведеним оглядом від 25 квітня 2024 року обставини видалення всіх відомостей з підконтрольного учасниками веб-ресурсу на якому здійснював діяльність інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- підозрюваний може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема шляхом примушування осіб, які приймали участь у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій та були залучені особи для співробітництва, до зміни показів останніми в ході досудового розслідування та судового розгляду. Також, на цей час триває виконання судових експертиз по решті вилучених у провадженні речовин, тому будучи обізнаним про експертну установу експертам якої доручено проведення відповідних експертиз останній може незаконно впливати на зазначених експертів з метою дачі ними завідомо неправдивих висновків;

- підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, шляхом неявки до слідчого для проведення необхідних слідчих, процесуальних дій, з метою затягування своїми умисними діям розумних строків їх проведення;

- підозрюваний може вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити свою злочинну діяльність, оскільки не має стабільного джерела прибутку окрім як діяльності інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », через який за попередньою змовою групою осіб збував з корисливих мотивів заборонені до вільного обігу психотропні речовини та наркотичні засоби та свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаного злочину, а також обізнаний про шляхи контрабанди даних речовин із-за кордону.

Менш суворі запобіжні заходи будуть не достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та запобігання зазначеним ризикам. Тим паче, що у цей час, відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК, заявлені ризики не зменшились, а продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених обов`язків на ОСОБА_5 необхідне для завершення досудового розслідування та забезпечення її належної процесуальної поведінки, запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Тому, сторона обвинувачення вбачає передумови для того, щоб продовжити строк дії запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту на 2 місяці до 25 вересня 2024 року включно, у межах строку досудового розслідування, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 21.00 год. до 08.00 год. наступної доби, з покладенням наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження); не залишати місце проживання в нічний час доби з 21.00 год. до 08.00 год., без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження), крім випадків необхідності явки для проведення слідчих та процесуальних дій, необхідності отримання медичної допомоги, а також прибуття до місць укриття та бомбосховищ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (в залежності від стадії кримінального провадження); утриматися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

ІІІ. Позиції сторін

У судовому засіданні прокурор групи прокурорів - прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав з підстав, вказаних у його мотивувальній частині.

Сторона захисту зауважила, що ОСОБА_5 позитивно характеризується, у т.ч. має подяки від (а) командира в/ч НОМЕР_1 за волонтерську допомогу Збройним Силам України в обличчі цієї в/ч, (б) командира в/ч НОМЕР_2 за вагомий внесок у зміцнення обороноздатності в/ч НОМЕР_2 , (в) БО «ФОНД 24.02» за допомогу ЗСУ та постраждалому від війни населенню, (г) командира 3 батальйону оперативного призначення «Свобода» 4 бригади оперативного призначення імені Героя України сержанта Сергія Михальчука Національної гвардії України за сприяння обороноздатності вказаного батальйону.

На утриманні ОСОБА_5 перебуває ОСОБА_9 , 1939 року народження.

Тому, з урахуванням наведеного щодо особи підозрюваного та графіку його роботи захист просив визначити домашній арешт у певний період доби, однак з часовими проміжками ,котрі йшли після 21 год. та до 08 год. наступного дня.

Також, захист вказав, щодо обов`язку носити електронний засіб контролю, що він був визначений підозрюваному ще за попередніми ухвалами слідчих суддів, однак так і не був виконаний по сьогодні, а тому його продовження є безпредметним.

В частині зобов`язання утримуватися від спілкування зі свідками, то сторона захисту вказала, що прокурором не наводяться жодні прізвища певних свідків, а тому таке зобов`язання покладає на підозрюваного зобов`язання невизначеного характеру щодо безперервної потреби з`ясування у слідчого факту набуття ким не будь статусу свідка, щоб уникнути з ним комунікації на майбутнє.

IV. Правове регулювання питання

Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК, яка в свою чергу регламентує таке :

- заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості провадження (ч. 1 ст. 131 КПК);

- метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК);

- підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК);

- при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначениху ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини (ч. 1 ст. 178 КПК);

- під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК);

- клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. (ст. 199 КПК);

- строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим (ч. 6 ст. 181 КПК).

V. Мотиви слідчого судді

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішенні питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Порядок встановлений КПК України (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (див. постанову Верховного суду України від 16 березня 2017 року у справі № 671/463/15-к) та з порушеного питання регламентує, що застосування запобіжного заходу здійснюється у конкретному кримінальному провадженні та вимагає досить детального аналізу не тільки фактичних обставин вчинення правопорушення, але й врахування особи, яка є ймовірним суб`єктом його вчинення.

Перелік обставин, які б свідчили «за» або «проти» обрання запобіжного заходу, може бути лише приблизним і не є вичерпним. З огляду на це, у кожному випадку при розгляді клопотання щодо запобіжного заходу суд вирішуючи питання, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини з числа передбачених ст. 178 вказаного Кодексу, зокрема: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватою; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди ; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

В цій ситуації відносно підозрюваного встановлено такі відомості, як-то:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Старобешеве Донецької області, громадянин України, не одружений, з вищою освітою, є фізичною особою-підприємцем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

- за своїм віком, має задовільні соціальні зв`язки, для особи його віку та статусу, прийнятну репутацію (див. копії подяк наданих стороною захисту), задовільний стан здоров`я;

- у цьому провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 307 КК України.

В розрізі наведеного, вирішуючи по суті поставлене питання, слідчий суддя має з`ясувати наявність ряду обставин, на які вказує сторона обвинувачення в клопотанні:

(і) щодо обґрунтованості підозри

Винятково законами України визначаються діяння, які є кримінальними правопорушеннями (п. 22 ст. 92 Конституції України), зокрема ним (злочином) є передбачене Кримінальним кодексом України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину (ч. 1 ст. 11 КК України).

Таким чином, застосуванню запобіжного заходу має передувати підозра у вчиненні кримінального правопорушення, тобто діяння, яке підпадає під ознаки діянь, передбачених Особливою частиною КК, оскільки Верховний Суд України у пункті 10 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 зауважив, що розглядаючи питання щодо запобіжного заходу, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину обґрунтованою, тобто чи є встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

При цьому, саме поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» (від ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, від ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (див. справу «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», § 32). Під поняттям «обґрунтованої підозри» у скоєнні кримінального правопорушення розуміється «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин» («Ilgar Mammadov v. Azerbaijan», заява № НОМЕР_3 , від ІНФОРМАЦІЯ_6 , § 88, ІНФОРМАЦІЯ_7 ).

Вирішення питання про наявність «обґрунтованої підозри» потребує встановлення: (а) фактичної складової, що включає наявність фактичних обставин, що вказують на причетність певної особи до вчинення кримінального правопорушення; (b) матеріально-правової складової, що включає наявність у діянні особи складу певного правопорушення за національним кримінальним законом.

Для дотримання фактичної складової підозри щодо причетності особи до вчинення кримінального правопорушення необхідна наявність певних об`єктивних підстав (фактів або інформації), на основі яких можна небезпідставно стверджувати, що відповідна особа могла вчинити злочин. Наявність таких «об`єктивних підстав» має підтверджуватися певними відомостями чи доказами, які повинні відповідати вимогам належності та допустимості, при цьому бути достатніми для висновку про причетність певної особи до вчинення конкретного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя виходить з того, що:

(1) докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (див. постанову ВС від 28 березня 2019 року у справі № 154/3213/16), у той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК України);

(2) на вказаному етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу з урахуванням того, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи для навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (див. рішення «Murray v. the United Kingdom», заява № 18731/91, від ІНФОРМАЦІЯ_8 , §55, ІНФОРМАЦІЯ_9 «K.-F. v. GERMANY», заяви № 144/1996/765/962, від ІНФОРМАЦІЯ_10 ).

Проаналізувавши долучені до клопотання документи за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК України, слідчий суддя вважає, що наявні у провадженні фактичні дані, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (протоколи слідчих дій, висновки експертів та інші документи) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких йому повідомлено про таку підозру, оскільки в своїй сукупності вказують на існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити ці правопорушення.

Зокрема, щонайменше ґрунтовність підозри слідує з даних відображених у:протоколах оглядів веб-ресурсів, якими зафіксована діяльність в мережі Інтернет магазину «UNI CBD» та систематичні протиправні дії осіб, пов`язані зі збутом бажаючим особам товарів, які містять в собі речовини, заборонені до вільного обігу на території України; протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій - контролю за вчиненням злочину у формі оперативних закупок, протоколами проведення огляду покупців та вручення грошових коштів, протоколами огляду та виїмок кореспонденції, протоколами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, протоколом проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної поставки. У ході виконання вказаних заходів, було зафіксовано діяльність інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та протиправні дії осіб, спрямовані на вчинення незаконного придбання, зберігання та пересилання з метою збуту, а також збуту психотропної речовини, зокрема дронабінолу ((-)-транс-дельта-9-тетрагідроканабінолу), обіг якої обмежений, а також особливо небезпечного наркотичного засобу - екстракту канабісу, обіг якого заборонено; протоколах оглядів місця подій, відповідно до яких у особи, яка була залучена до конфіденційного співробітництва, вилучалися товари з маркуванням «UNI CBD» з вмістом психотропних речовин та наркотичних засобів, які вона придбала в рамках контролю за вчиненням злочину; висновках експертів, згідно з якими надані на дослідження рідини та речовини, містять у своєму складі психотропну речовину - дронабінол ((-)-транс-дельта-9-тетрагідроканабінолу), обіг якої обмежений, а також особливо небезпечний наркотичний засіб - екстракту канабісу, обіг якого заборонено; протоколах допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які надали покази щодо протиправної діяльності осіб; протоколах огляду відеозаписів, якими зафіксовані обставини здійснення відправлень особами посилок «Нова пошта» з вмістом наркотичних засобів та психотропних речовин; протоколі огляду місця події в пункті пропуску «Устилуг», яким зафіксовані обставини вчинення контрабанди через кордон наркотичних засобів в партії товару; протоколх обшуків за місцями проживання фігурантів та за місцем здійснення протиправної діяльності в офісному приміщенні, де здійснювалась безпосередньо функціонування інтернет-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в ході чого виявлена та вилучена партія товарів контрабанди психотропних речовин та наркотичних засобів, поставка якої контролювалася в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій із заміненими імітаційними засобами, інші продукція, що зберігалася для реалізації, мобільні телефони та комп`ютерна техніка з інформацією щодо збуту заборонених речовин, засоби маркування товару, фасування.

У зв`язку з чим, вважати підозру явно неприйнятною неможливо, оскільки стороною обвинувачення надано важливі відомості (протоколи слідчих дій, інші документи), які вказують на те, що причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною.

В той час, як сама обґрунтована підозра, згадана в статті 5 § 1(c) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії (йдеться про стадію вирішення питання щодо того чи іншого запобіжного заходу). Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, в якому підозрюється особа, і полягає подальша мета розслідування.

Як наслідок є дійсними обставини, визначені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

(іі) щодо наявності ризиків

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, у той час як підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні.

З його (стандарту) урахуванням слідчий суддя погоджується з доводами клопотання про наявність ризику переховування.

Дійсність вказаного ризику слідчим суддею оцінено у світлі факторів, пов`язаних з характером особи підозрюваної, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, та того, що він належним чином вмотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами .

Зокрема у рішенні ЄСПЛ «Loizidou v. Turkey» (заява № 15318/89, від ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 у тому числі йшлося про події, що мали місце на території Республіки Кіпр під час окупації частини її території та судом було прямо зазначено, що норми Конвенції не можуть застосовуватись у відриві від реального стану справ та загального контексту проблеми.

Слідчий суддя враховує фактичну ситуацію в Україні, а саме те, що з 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на території нашої держави введений воєнний стан, який триває по цей час.

Введення в країні воєнного стану було обумовлено збройною агресією Російської Федерації проти України, розпочатої 20 лютого 2014 року, внаслідок чого частина території України (Автономна Республіка Крим і місто Севастополь) є анексованою, деякі райони Донецької та Луганської областей є тимчасово окупованими, а сама збройна агресія починаючи з 24 лютого 2022 року набула повномасштабного характеру (див. п. 5.1 Рішення КС України від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022 у справі № 3-192/2020 (465/20), відповідно, на думку слідчого судді, положення КПК України не можуть застосовуватись у відриві від реального стану справ в України та загального контексту проблеми, викликаної збройною агресією РФ.

Підсумовуючи наведене, слідчий суддя зауважує, що до обставин ризику втечі безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях (див. в т.ч. з цього питання пункт 8 рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, котрі відповідають критеріям офіційних згідно Рішення РС України № 23 від 05 серпня 2022 року).

Також, при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі наявні обставини, зокрема, серед таких обставин підлягає оцінюванню «тяжкість покарання», що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» (заява № 33977/96, від ІНФОРМАЦІЯ_12 , ІНФОРМАЦІЯ_13 за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні по справі «Punzelt v. Czech Republic» (заява № 31315/96, від ІНФОРМАЦІЯ_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Разом з тим зазначена обставина має враховуватися крізь призму суб`єктивного сприйняття особою можливої загрози настання покарання за вчинення правопорушення, тобто фактично йдеться про ту потенційну загрозу, настання якої вона може спробувати уникнути. Саме тому, на думку слідчого судді, комплексний аналіз суворості можливого покарання має включати не тільки вид і міру санкції, передбаченої КК України, але й інші обставини негативного характеру для особи, яких вона може зазнати не тільки в результаті постановлення обвинувального вироку, але й під час самого розгляду.

Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від тяжкості можливого покарання з точки зору самої санкції статті КК, адже її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних чинників, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її незначною, зокрема, треба враховувати характер особи, його моральні якості, наявні кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, а також його контакти. В цьому ключі тяжкість є тільки релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Відповідно, забезпечуючи таку оцінку, слідчий суддя враховує, що (1) підозрюваний підозрюється у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі до 15 років, що в поєднанні (2) з даними про його особу, зокрема, характер, моральні якості, наявні кошти, зв`язки з державою, контакти, вказують на те, що в сукупності ці обставини дають підстави вважати, що серйозність покарання, в даному випадку, є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрювана може втекти.

Дійсним є і ризик знищення, адже як слушно вказується у клопотанні, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки, на цей час органом досудового розслідування не виявлено всі можливі місця зберігання наркотичного засобу та повного ланцюга їх незаконного переміщення через державний кордон. Зокрема встановлено проведеним оглядом від 25 квітня 2024 року обставини видалення всіх відомостей з підконтрольного учасниками веб-ресурсу на якому здійснював діяльність інтернет-магазину «UNI CBD».

Ризик впливу є з`ясованим у т.ч. у розрізі встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків та інших осіб у кримінальному провадженні на різних його етапах, який вказує, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що підозрюваний може здійснювати вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Тобто, наявність ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Також, характер підозри, котра стосується 3 самостійних складів злочинів, в силу ст. 2, 11 КК, кількість епізодів діяльності групи осіб вказують на дійсніть ризику визнаечного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Однак слідчий суддя з підстав вказаних у клопотанні не може погодитися з доведеністю ризику визначеного п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК.

(ііі) щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів

Відповідно до ст. 194 КПК України наявність ризику є підставою для застосування запобіжного заходу, а тому визначаючись з тим, який саме запобіжний захід на даному етапі у кримінальному провадженні убезпечить від його настання, слідчий суддя ураховує таке.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж окреслені заявником по відношення до підозрюваної не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З огляду на викладене слідчий суддя у ракурсі установлених фактичних обставин уважає, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного (1) буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки та (2) зможе запобігти ризикам, які передбачені статтею 177 КПК, та які були встановлені судом.

Визначаючи період дії вказаного запобіжного заходу слідчий суддя, враховуючи з`ясовані обставини в провадженні, дані про особу підозрюваного та доводи сторони захисту щодо мотивів його визначення в інших часових проміжках, ані ж ті, котрі вказувала сторона обвинувачення, зауважує, що вважає за можливе визначити його, на цій стадії кримінального провадження, в період з 22:00 год. до 07:00 год. наступного дня.

При цьому, Суд, враховуючи положення ч. 1 ст. 534 КПК, зауважує, що у разі виникнення випадків необхідності отримання медичної допомоги та/або прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога» в регіоні проживання підозрюваного в період, коли у відношенні його діє запобіжний захід, остання має змогу вільно реалізувати свої конституційні права на медичну допомогу, чи з метою прибуття до укриття чи бомбосховища.

(іv) щодо обов`язків з числа вказаних у ч. 5 ст. 194 КПК України

Частиною 5 статті 194 КПК України визначено імперативний перелік альтернативних обов`язків, які слідчий суддя вправі покласти на обвинуваченого, проте вказані у клопотанні обов`язки до даного переліку не віднесено взагалі.

При цьому, дана правова норма регламентує, що слідчий суддя, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду чи іншого органу державної влади, а також виконувати один або і кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Зміст зазначеної норми свідчить про те, що законодавець визначив, що зобов`язання прибувати за кожною вимогою уповноваженого органу є складовою запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, та зберігається за підозрюваним весь час протягом дії запобіжного заходу, у зв`язку з чим не потребує обрання або ж продовження.

Зобов`язання не залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або суду, то воно є складовою самого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме його суттю, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період часу, а тому не може бути віднесене до факультативних обов`язків, відповідно і звернення в цій частині не може бути задоволене.

Щодо обов`язків не спілкуватися з невизначеним колом осіб без посилання на їх ПІБ, а у наслідок їх об`єднання за процесуальним статусом «свідок», та носити електронний засіб контролю, то слідчий суддя, погоджується в цій частині з доводами сторони захисту та не вбачає у провадженні обставин, котрі вказували на необхідність їх продовження.

Тому, у підсумку слідчий суддя вважає, враховуючи з`ясовані дані про особу підозрюваного, продовжити дію обов`язку повідомлення про зміну місця проживання до 23 вересня 2024 року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 131-132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 199, 309, 372-376, 395, 534 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

клопотання - задовольнити частково.

Строк тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 до 07:00год. наступного дня продовжити до 23 вересня 2024 року.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого в межах строку дії заходу забезпечення кримінального провадження та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, до 23 вересня 2024 року продовжити дію обов`язку повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

В іншій частині клопотання відмовити в його задоволенні.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники УП з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвалу передати через прокурора для виконання органу УП за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17:00 год. 29 липня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1