Справа № 489/1662/24
Провадження № 1-в/489/157/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

18 вересня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , ознайомившись з клопотанням засудженого ОСОБА_2 про звільнення від покарання,

встановив:

До суду надійшло клопотання засудженого вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.03.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років чотирьох місяців позбавлення волі ОСОБА_2 про звільнення від покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого ним діяння.

Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, порушене у даному клопотанні питання про звільнення засудженого від призначеного покарання підлягає вирішенню відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України та підлягає розгляду судом за місцем виконання вироку згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України.

З клопотання та матеріалів судового провадження вбачається, що після вирок Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.03.2024, яким ОСОБА_2 засуджений до покарання у виді позбавлення волі, набрав законної сили 22.04.2024 та був направлений для виконання до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», де останній перебуває і станом на даний час, що вказує на те, що вирок відносно ОСОБА_2 виконується на території, на яку не розповсюджується територіальна юрисдикція Ленінського районного суду міста Миколаєва.

При цьому, оскільки засуджений ОСОБА_2 станом на даний час відбуває призначене йому покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», що розташований на території, на яку розповсюджується територіальна юрисдикція Центрального районного суду міста Миколаєва, тому вирішення порушеного у даному клопотанні питання про звільнення засудженого ОСОБА_2 від призначеного покарання має здійснюватися саме вказаним судом.

Таким чином, встановлені судом обставини вказують на те, що клопотання ОСОБА_2 подане до Ленінського районного суду міста Миколаєва без додержання вимог положень статей 537, 539 КПК України, оскільки не підлягає розгляду в даному суді.

При цьому нормами КПК України не передбачено дій суду при виявленні порушення порядку звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від призначеного судом покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Проте положеннями ч. 2 ст. 304 КПК України, якими врегульовано наслідки подання до слідчого судді скарги до суду, який не має права її розглядати, визначено, що скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до ст. 7 КПК України, однією із засад кримінального провадження є диспозитивність (ст. 26 КПК України), за якою сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, оскільки клопотання засудженого ОСОБА_2 про звільнення від призначеного покарання, не підлягає розгляду в цьому суді, тому вказане свідчить про необхідність повернення вказаного клопотання особі, яка його подала.

При цьому, суд вважає необхідним роз`яснити засудженому ОСОБА_2 , що він має право, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, подати клопотання про звільнення його від призначеного покарання у виді позбавлення волі до місцевого суду за місцем відбуття ним призначеного вироком суду покарання.

Керуючись статтями 7, 9 ч. 6, 26, 372, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Клопотання засудженого ОСОБА_2 про звільнення від покарання - повернути особі, яка його подала, у зв`язку з тим, що клопотання не підлягає розгляду в цьому суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1