ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні надані матеріали справи у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0003541 від 20 вересня 2024 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівців від 23 вересня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання старшого слідчого СВ Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 - задоволено.

Застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Автономної Республіки Крим, громадянина України, розлученого, з його слів - на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, освіта середня, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Чернівецькій слідчий ізолятор» на строк до 09 годин 30 хвилин 15 листопада 2024 року.

Одночасно для забезпечення належного виконання обов`язків, передбачених КПК України, визначено ОСОБА_6 заставу в розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_9 а, обов`язки, передбачені пунктами 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

ЄУНСС: 725/8962/24 Слідчий суддя: ОСОБА_10

Номер провадження: 11-сс/822/291/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_6 , - адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, з якої вбачається, що вона просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати її підзахисному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 5 ст. 194 КПК України або визначити заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що наведені в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є лише припущенням сторони обвинувачення, які жодним чином не підтверджені.

Вважає, що зазначивши в клопотанні, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним відповідних процесуальних обов`язків, слідчий цей висновок ніяк не обґрунтував, а суд це питання взагалі залишив без уваги, що є суттєвим порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Вказує, що застосовуючи до ОСОБА_6 найсуворіший запобіжний захід, суд не врахував, що він раніше не судимий, його поведінку, молодий вік, те, що останній має постійне місце проживання, а відтак на думку апелянта, до підозрюваного може бути застосовано більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Також апелює на те, що суд не дотримався принципів достатності та співмірності застави, не взяв до уваги те, що майновий стан її довірителя не дозволяє внести настільки непомірну для нього суму.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Не надходила на адресу апеляційного суду і особиста заява від підозрюваного ОСОБА_6 про бажання бути присутнім при апеляційному розгляді апеляційної скарги його захисника.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора ОСОБА_5 , яка просила ухвалу районного суду, як законну залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника, як необґрунтовану без задоволення, дослідивши матеріали провадження, вивчивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , включаючи наявні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по вказаних матеріалах, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органи досудового слідства підозрюють ОСОБА_6 у вчиненні умисного, корисливого, тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 (п`яти) до 8 (восьми) років, а в матеріалах справи є достатньо доказів для його обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Із врахуванням вищенаведеного та вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя виніс законне та обґрунтоване рішення, обравши ОСОБА_6 саме такий запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою.

А тому, на думку колегії суддів, необґрунтованими є посилання у апеляційній скарзі захисника на те, що ухвала слідчого судді є незаконною.

Що стосується ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та зазначених в клопотанні слідчого, то колегія суддів вважає, що їх наявність доведена матеріалами кримінального провадження.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід обирається з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

До того ж, ОСОБА_6 ніде офіційно не працює, тобто не має постійного та законного джерела доходу, не є особою похилого віку, без будь-яких фізичних чи психічних вад, не містять матеріали справи підтвердження про наявність на його утриманні дітей, а тому із урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про те, що слідчим суддею було вірно враховано усі ці обставини і вірно зроблено висновок про наявність ризиків, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та санкцію інкримінованої статті і безальтернативний вид покарання. При цьому, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі, рішення у справах: «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, «Ілійков проти Болгарії»; вчинити інше кримінальне правопорушення (з огляду на те, що останній не має постійного джерела доходів).

Наведені вище докази, на думку колегії суддів, свідчать про те, що будь-які інші запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України та зазначених у клопотанні слідчого.

Посилання сторони захисту на те, що підозрюваний в силу ст. 89 КК України не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, - не є достатніми підставами для застосування до нього іншого запобіжного заходу, аніж фактично обраний.

Апелювання сторони захисту про наявність достатніх підстав, які б свідчили про можливість застосування до його підзахисного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли, як і посилання на те, що слідчим суддею не враховано всіх даних про особу підозрюваного, суперечать матеріалам кримінального провадження та встановленим обставинам, викладеним в ухвалі.

Прохання захисника підозрюваного в поданій апеляційній скарзі про застосування до останнього запобіжного заходу не пов`язаного з утриманням під вартою із покладенням на нього певних обов`язків, є необґрунтованим, оскільки слідчим суддею, при обранні основного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

До того ж, слідчим суддею було визначено альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою - заставу, в межах передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Судова колегія апеляційного суду погоджується із визначеним розміром застави та вважає суму застави, такою, яка буде дисциплінувати і мотивувати підозрюваного виконувати покладені на нього обов`язки, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановленні слідчим суддею, і з існуванням яких погоджується апеляційний суд.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підозрюваному ОСОБА_6 , обґрунтовано обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави у відповідності до вимог ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Підстав для зміни підозрюваному ОСОБА_6 , обраного запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали прийняттю у даному кримінальному провадженні законного та обґрунтованого рішення, не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів визнає апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 безпідставною, а рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави - таким, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 422, 423 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівців від 23 вересня 2024 року, якою клопотання слідчого, погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задоволено та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном до 09 годин 30 хвилин 15 листопада 2024 року, із визначенням застави, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді:

___________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3