Справа № 404/5973/24
Номер провадження 1-кс/404/2289/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Кропивницькому клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , погодженого керівником Кропивницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №001945 стосовно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Романівка Глобинського району Полтавської області, з вищою освітою, одруженого, заступника командира військової частини НОМЕР_1 по роботі з особовим складом, військова спеціальність-пілот, учасник бойових дій, учасник ліквідації наслідків ЧАЄС, нагороджений подяками, грамотами, нагрудними знаками, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності притягується вперше,

підозрюваного за ч.4 ст. 425 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, якому 28 червня 2024 року вручили письмове повідомлення про підозру, що він на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 по роботі з особовим складом недбало ставився до виконання покладені на нього функціональних обов`язків, затверджених положенням про комісію служби тилу №869, внаслідок чого на території військової частини НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 , з 09.00 по 13.00 год. отримав від постачальника ТОВ «Продоптом», консерви м`ясні (свинина тушкована) ДК 021:2015:15130000-8, без перевірки та вибіркового розкриття тари, оцінки зовнішнього вигляду, запаху та стану, властивостей і характеристик. Цього ж дня ОСОБА_5 підписав акт приймання матеріалів 1845, який став підставою для оприбуткування консервів, що не відповідають вимогам ДСТУ 4450:2005, чим спричинив тяжкі наслідки в сумі 700 014 грн. в умовах воєнного стану.

Прокурор вимоги підтримав.

ОСОБА_5 і його захисник заперечили проти запропонованого слідчим виду запобіжного заходу-тримання під вартою, оскільки підозрюваний категорично вину, слідству не перешкоджає, обіцяє виконувати всі покладені на нього обов`язки. Має родину, дружину, законне джерело доходу і державні нагороди, позитивно характеризується, створив сталі соціальні зв`язки, користується повагою та авторитетом в суспільстві. Учасник бойових дій та ліквідатор наслідків аварії на ЧАЄС.

Щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 наполягає, що не брав участь у прийнятті консервів, не підписував акт про їх прийняття, не був головою комісії, у нього не існувало обов`язку контролювати якість надходжень харчових продуктів. Консерви придатні для вживання. Їх зїли. Він займався виховною роботою і не був представником замовника по договору поставки, чи матеріально-відповідальною особою з оприбуткування на продовольчий склад товарно-матеріальних цінностей. Фактичний і бухгалтерський облік майна і харчових продуктів істотно відрізняється, отже прийом консервів не його справа. Супровідні документи, тара, сертифікати якості відповідали ДСТУ. Підозрюваний наголошує, що він не експерт-товарознавець, не має навику для органолептичного визначення належної якості консервів, зокрема розбіжностей у кольорі мяса, прозорості рідини. Ніхто не зможе одразу визначити розбіжність у півтора відсотки жирності тушкованого мяса. Експерт не зазначив про допустимий відхил від стандарту, на який він посилається як недолік консервів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Ионкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. Внесене на розгляд слідчого судді клопотання, відповідає вимогам ст.184 КПК України, та практиці застосування рішень Європейського суду, оскільки речові докази, договір № 139/В33-2022 від 21.04.2022 з додатками, акт про приймання матеріалів №1845 від 28.06.2022, висновки експертиз, положення про військову частину витяг з наказу про призначення на посаду ОСОБА_5 , зміст допиту свідків містить достатньо даних про наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 425 КК України.

На початковій стадії досудового розслідування з об`єктивних причин не можна дати остаточну оцінку належності, допустимості доказів та кваліфікуючим ознакам, а також з точки зору їх достатності. Перелічені обставини з`ясовує суд, за критерієм «поза розумного сумніву», тому твердження сторони захисту про оспорювання кваліфікації дій підозрюваного, не є стали основним предметом дослідження. При вирішенні поданого клопотання достатньо встановити наявність обґрунтованості пред`явленої підозри, що виконав слідчий з прокурором.

Згідно ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставин, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч.4 ст.194 КПК України)

Кримінальний процесуальний закон покладає на сторону обвинувачення обов`язок довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків позапроцесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Додержуючись вимог частин 1 та 2 ст. 22 та ст. 26 КПК України, клопотання вирішено в межах заявлених вимог, доводів і долучених до клопотання доказів, у зв`язку із чим переконаний у необхідності забезпечення підозрюваному гарантованого права на свободу, згідно якого ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. (ст. 29 Конституції України). Відповідно до ч.1 ст.12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах, передбачених цим Кодексом.

Дійсно, прокурор довів сукупність: обґрунтованої підозри разом з існуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, але не вказав переконливих доводів та не долучив беззастережних доказів недостатності застосування менш суворих видів заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Злочин, в якому пред`явлено особі повідомлення про підозру є: тяжким, об`єктом посягання якого є порядок несення військової служби у період воєнного стану, у формі необережності.

У цьому випадку існує потреба для забезпечення завдань кримінального провадження, у тому числі завершення досудового розслідування по кримінальному провадженню. Не зважаючи на презумпцію невинуватості, позитивний обов`язок держави на проведення ефективного розслідування переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Враховано дані, що характеризують особу ОСОБА_5 та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним - до восьми років позбавлення волі, тому домашній арешт, порука, особисте зобов`язання не забезпечить на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

Дійсно, прокурор довів сукупність: обґрунтованої підозри разом з існуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, але не вказав переконливі доводи та не долучив беззастережні докази недостатності застосування менш суворих видів заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Клішин проти України" у справі від 23.01.2012 №30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховується, що ОСОБА_5 , як спеціальний суб`єкт, міг з необережності в повному обсязі виконати функціональні обов`язки, проте така подія ймовірно відбулась вперше за двадцять років проходження служби.

Тяжкість покарання яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним - до восьми років позбавлення волі, стане умовою для початку можливого переховування від слідства та суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії", що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Так, у рішенні ЄСПЛ по справі "Бессієв проти Молдови" суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. Отже ризик втечі існує, проте з урахуванням пенсійного віку, вислуги, попередньої бездоганної поведінки та створення сталих суспільних зв`язків, такий ризик залишається у мінімальних проявах. Місце реєстраційного обліку не співпадає з місцем проведення досудового розслідування, тому існує ризик неявок. Сукупність перерахованих чинників, вказує про наявність незначного ризику неявки до слідчого і в суд. Розмір заявлених збитків від злочину збільшує ризик невиконання покладених на нього обов`язків. Вказане може не забезпечити на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

Обізнаний про місце роботи свідків та відстоювання власної правової позиції створює підґрунтя для незаконного впливу на очевидців, з якими він раніше проходив службу в одній військовій частині. Разом з цим, підозрюваного вивели поза штат військової частини, отже свідки у теперішній час йому не підпорядковані та впливу на них підозрюваний не має. Звертаю увагу, що джерелом доказування по цьому провадженню є вилучені консерви і документи, тому ризик впливу на свідків заявлений формально, отже не враховується.

Прокурор не подав доказів умисного переховування від слідчого чи неповажності неявок. Навпаки, підозрюваний зобов`язується добровільно, свідомо, своєчасно з`являтися для проведення процесуальних дій, має сталі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, тобто безпідставні припущення прокурора про ризик втечі в період дії воєнного стану на Україні, неявки чи невиконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків. Припущення не використовуються при доказуванні. Прокурор не подав доказів, що підозрюваний не з`явилася для проведення слідчих дій. Таким чином, не існує законних передумов стверджувати, про ризик ухилення підозрюваного у цьому провадженні від слідства та суду. Навпаки, дії підозрюваного свідчать про бажання сприяти слідству, прагненні об`єктивно дослідити докази, повно та всебічно їх перевірити і дати належну правову оцінку із зазначенням кваліфікуючих ознак. Сукупність вказаних обставин переконує у щирості доводів підозрюваного про відсутність наміру переховування.

Додержуючись вимог ч. 1 ст. 178 КПК України враховано, що: підозрюваний сприяє слідству, суспільну небезпеку усвідомлює. Не зафіксовано спроб підозрюваного змінити місце реєстраційного обліку, проживання, чи переховуватись від слідства. Не перебуває на обліках у нарколога та психіатра. Інкримінована разова подія з необережності. Крім того підозрюваний стверджує про неухильне виконання у майбутньому покладених на нього процесуальних обов`язків підозрюваного. Запевняє, що буде з`являтись для проведення слідчих дій з його участю. Заперечує можливість зміни місця постійного проживання та зобов`язується без потреб не виїжджати за межі міста в якому проживає. Наполягає про відсутність підстав та мотивів для продовження або вчинення нового злочину.

За правилами ст. 36, 40 КПК України, на прокурора та слідчого покладається обов`язок організувати проведення своєчасного ефективно досудового розслідування. Орган досудового розслідування мав достатньо часу і процесуальну можливість на відшукання, процесуальну фіксацію та забезпечення збереження доказів, а також допит свідків і вжити заходи для їх захисту чи зміни анкетних даних останніх, з метою запобігання впливу на очевидців та їх родичів. Ознаки протиправної поведінки припинено. Документи і зразки консервів вилучили. Вказані обставини переконують у припиненні злочину. Відсутні обставини, що обтяжують відповідальність.

На Національну поліцію покладається обов`язок організувати та забезпечити умови неухильного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Завдяки цьому орган досудового розслідування зможе попередити ризик вчинення нового можливого злочину. Застосування менш суворого заходу забезпечення разом з постійним контролем Національної поліції здатні попередити існуючі ризики. Перебільшеним є звернення прокурора з клопотанням про застосування найсуворішого виду запобіжного заходу.

Разом з цим підозрюваному не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, як порука, особисте зобов`язання, які не стануть дієвими, отже не забезпечать на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. З урахуванням можливих наслідків процесуального вирішення цього кримінального провадження, ступеню суспільної небезпеки та особи підозрюваного, разового характеру інкримінованої події, обґрунтовано вважаю, що на час проведення досудового розслідування достатньо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, застосувавши заставу. Такий вид запобіжного заходу є гуманним і в достатній мірі забезпечить виконання особою процесуальних обов`язків за підозрою по економічному кримінальному правопорушенню, забезпечить реалізацію прав особи на працю і свободу, забезпечить його обов`язок утримувати соціально незахищених членів родини та одночасно контролювати його дії з боку правоохоронних органів. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) зазначено: що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до частини 1 статті 182 КПК України, застава є одним із запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а саме постановою КМУ від 11.01.2012 №15) з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 182 КПК, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно ч. 6 ст. 182 КПК, підозрюваний який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Також практика ЄСПЛ передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані зі застосуванням запобіжного заходу. Взято до уваги практику ЄСПЛ, що слідчий суддя повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, у рішенні "Мангурас проти Іспанії" від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. При цьому ЄСПЛ також наголошує що під час встановлення права на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

ОСОБА_5 має високий рівень репутації, створив сталі міцні соціальні зв`язки, користується авторитетом в суспільстві. Має родину, утримує батьків, наявне стабільне джерело доходу та місце постійного проживання, добрий стан здоров`я, учасник бойових дій, ліквідатор наслідків аварії на ЧАЄС, має державні нагороди, відзнаки.

При визначенні розміру застави також було враховано, що:

У цьому провадженні розслідування майже не проводили, оскільки всі докази збирали в основному провадженні, де був зовсім інший предмет доказування.

Результат почеркознавчої експертизи ОСОБА_5 категорично заперечує, зокрема факт підписання ним акту прийняття консервів. Незважаючи на заперечення підозрюваного, слідчий не призначив спеціального дослідження щодо давності нанесення на папір кольорових пігментів, у тому числі давність виконання підпису кожною особою зазначеною в акті, та відтиск печатки. Результат такої експертизи неупереджено встановить дійсні обставини.

Слідчий не допитав двох інших членів комісії та командира, який затвердив акт про те, коли і на яких умовах вони ставили підписи і затверджували акт. До усунення істотної неповноти, виключається застосування неспівмірного запобіжного заходу.

На підставі п. 3 наказу міністерства Внутрішніх справ України №25 від 17.01.2017 року (далі, наказ МВС), командир військової частини НОМЕР_1 видав розпорядження, яким 23 грудня 2021 року затвердив склад комісії військової частини НОМЕР_1 «Про затвердження порядку списання військового майна Національної гвардії України» головою комісії призначив ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 10.1. (наказу МВС) комісії надається право на списання технічних засобів та майна продовольчої служби. Проведений правовий аналіз за критерієм виду майна, переконує в тому, що списання продуктів харчування наказом МВС не регулюються. Метою прийняття і виконання (наказу МВС) було запровадження порядку списання майна, а не його прийняття. У Отже у голови і членів комісії військової частини НОМЕР_1 «Про затвердження порядку списання військового майна Національної гвардії України» не повинно існувати функціонального обов`язку контролю якість надходжень харчових продуктів.

За договором поставки, ОСОБА_5 не представляв інтересів замовника, не призначався матеріально-відповідальною особою на продовольчий склад для оприбуткування товарно-матеріальних цінностей, тому викликає розумний сумнів у тому, що політрук зобов`язаний контролювати якість харчів.

Звертаю особливу увагу, що за версією обвинувачення ОСОБА_5 входив до складу комісії. Предметом діяльності членів комісії було майно. З огляду на це констатую, що бухгалтерський облік майна істотно відрізняється від оприбуткування продуктів харчування, отже вкрай сумнівно сприймається інкримінований ОСОБА_5 прийом консервів, що могло не входити до посадових обов`язків підозрюваної особи.

Постачання їжі до військової частини має безперервний характер. Разом з цим представники сторони обвинувачення не вчинили перевірочні дії для перевірки того факту, що ОСОБА_5 підписав тільки один акт прийому консервів чи такі акти щодо продуктів харчування у спірний проміжок часу мали системний характер. Зазначена істотна неповнота у сукупності з іншими недоліками зобов`язує слідчого суддю обмежитися мінімальними заходами забезпечення цього кримінального провадження.

Редакція врученого повідомлення про підозру порушує ст. 6 Конвенції, зокрема принцип юридичної визначеності, оскільки ОСОБА_5 інкриміновано те, що він неналежно контролював: фізико-хімічні показники (треба 35 % жирності, а фактично було 36 % жирності), а також запах, смак, колір. Для командира по роботі з особовим складом всі перераховані критерії мають суб`єктивне та оціночне значення. За вказаних умов слідчий суддя чи будь-який об`єктивний спостерігач може обґрунтовано стверджувати про існування обґрунтованості підозри на мінімально допустимому рівні доказування.

Супровідні документи, тара, сертифікати якості відповідають ДСТУ. Тому слушні заперечення підозрюваного, що він не експерт-товарознавець, не має досвіду для органолептичного визначення належної якості консервів. Ніхто не зможе одразу визначити розбіжність у півтора відсотки жирності тушкованого мяса. Експерт не зазначив про допустимий відхил від стандарту, на який він посилається як недолік консервів.

Комісійний висновок ветеринарно-санітарної експертизи від 17 жовтня 2022 року не містить обов`язкового розділу про попередження кожного експерта про кримінальну відповідальність за завідомо недостовірний висновок. Не зазначена науково-обгрунтована і затверджена міністерством Юстиції методика експертного дослідження. Жоден експерт не розкрив висловленого твердження: у який спосіб встановив, чим підтверджується і в чому полягає: невідповідність зовнішнього вигляду, запаху, смаку, кольору консервів. Повторні експертизи не проводили.

Сукупність перерахованих грубих недоліків зобов`язує слідчого суддю обмежитись мінімальним заходом забезпечення у цьому кримінальному провадженні. Позитивні характеристики за місцем роботи і проживання, разовий характер, необережна форма вини та перераховані недоліки пред`явленої підозри переконують про відсутність виключного випадку для встановлення застави понад межу, встановлену статтею 182 КПК, при цьому визначити мінімальну заставу, яка становить двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом станом на перше січня 2024 року, яка буде достатньою для забезпечення належної поведінки підозрюваного, та зумовлена ступенем довіри, до нього при якому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим фактором, щоб в особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь яким чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню. Дія застосованого запобіжного заходу не може перевищувати наявного строку досудового розслідування (два місяці з моменту вручення повідомлення про підозру), з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.184,193,196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у виді застави,- двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті складає шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень, яка ним або заставодавцем повинна бути внесена на депозитний рахунок UA0002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області , банк отримувача ДКСУ місто Київ; код банку отримувача МФО 820172, призначення платежу: «застава за ОСОБА_5 по клопотанню 404/5973/24; 1-кс/404/2289/24, Кіровський районний суд міста Кіровограда, із зазначенням анкетних даних особи, яка вносить заставу».

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до частини 6 статті 182 КПК підозрюваний, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Початок дії застосованого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді застави рахувати з моменту проголошення цієї ухвали, тобто з 19 липня 2024 року.

Застосований запобіжний захід у виді застави припиняє дію 28 серпня 2024 року.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за виключенням проведення за їх участі слідчих дій; здати на зберігання до відповідного територіального органу Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до частини 8 статті 182 КПК у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1