Справа № 146/1469/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2024 р. селище Томашпіль Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 1 липня 2024 року за №0000124 на підставі обвинувального акта по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області, українки, громадянки України, освіта загальна середня, не працюючої, не одруженої, потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС та учасником бойових не являється, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

29 червня 2024 року біля 18.00 год. до ОСОБА_4 , жительки АДРЕСА_1 на власному автомобілі марки «Ford» моделі «Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску, приїхав місцевий житель ОСОБА_5 . Вказаний автомобіль ОСОБА_5 припаркував на узбіччя біля домогосподарства ОСОБА_4 , після чого з останньою спільно розпивали спиртні напої в приміщенні її будинку.

Так, 30 червня 2024 року близько 05.00 год. ранку в ОСОБА_4 раптово виник умисел на незаконне заволодіння автомобілем ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання не маючи ні дійсного ні наданого права керувати чи володіти транспортним засобом, без дозволу власника та всупереч його волі, попередньо переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та скориставшись цим, таємно, ОСОБА_4 витягнула із кишені ОСОБА_5 ключі від вищевказаного автомобіля. Продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою використати його для власних потреб, відкрила водійські дверцята даного автомобіля, які були замкнені, та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння сіла за кермо, після чого за допомогою ключа запалювання запустила двигун автомобіля, розвернулася ним біля свого домогосподарства та поїхала ним до АДРЕСА_2 , де здійснила наїзд на трансформатор, після чого намагалася залишити місце події.

Вартість автомобіля марки «Ford» моделі «Focus», 2010 року випуску складає 265120 грн. 00 коп.

За вказане суспільно небезпечне винне діяння ОСОБА_4 визнається судом винуватою, її діяння суд кваліфікує за ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненому, і вважає, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись її допитом та допитом потерпілого.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченої та потерпілого, а також оглядом характеризуючих даних щодо особи обвинуваченої, поскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачена ОСОБА_4 суду пояснила, що 29 червня 2024 року до неї в гості приїхав ОСОБА_6 з яким вони розпивали спиртні напої. ОСОБА_6 приїхав на власному автомобілі марки «Ford», який припаркував на вулиці біля її домогосподарства. Через деякий час ОСОБА_5 захотів відпочити, приліг та заснув. Далі біля 2.00 год ночі, коли ОСОБА_5 спав, обвинувачена витягла з кишені його штанів ключі від автомобіля, так як знала що автомобіль припаркований біля її будинку, вийшла на вулицю, відкрила автомобіль, завела його та поїхала в сусіднє село до знайомого, однак по дорозі не впоравшись з керуванням вдарилася в трансформатор. Зазначила, що ОСОБА_5 не давав їй дозволу керувати чи володіти транспортним засобом, та вільного доступу до автомобіля в неї не було.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позицій.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 29 червня 2024 року він на власному автомобілі, який нещодавно придбав, приїхав до ОСОБА_4 , з якою вживав спиртні напої. Через деякий час він заснув, оскільки був стомлений. Далі ОСОБА_4 , коли він спав, таємно, витягнула ключі від автомобіля, які були в кишені його штанів. Зазначив, що його автомобіль був припаркований біля будинку ОСОБА_4 . На наступний день приїхав його товариш і повідомив, що його автомобіль побитий та знаходиться в сусідньому селі Рожнятівка. Приїхавши в Рожнятівку він побачив свій автомобіль, який був побитий, а також працівників поліції та ОСОБА_4 , яка незаконно заволодівши його автомобілем скоїла ДТП. Будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, заслухавши пояснення обвинуваченої ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що інкриміноване обвинуваченій ОСОБА_4 кримінальне правопорушення мало місце за встановлених обставин, остання винна у його вчиненні та підлягає покаранню в межах санкції відповідної статті.

Мотиви призначення покарання.

Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Пом`якшуючими обставинами, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючих обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_4 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, її спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( у тому числі окремих осіб).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст. 65 КК України, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченої, яка вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та щиро розкаялася, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, думку потерпілого, який претензій до обвинуваченої не має та просив суворо не карати, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе при призначенні їй покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробовуванням протягом іспитового строку.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Рішення щодо речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 4 липня 2024 року під час проведення досудового розслідування у цій справі було накладено арешт на майно, а саме на автомобіль сірого кольору марки "Ford" моделі "Focus", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 .

У зв`язку із вищевказаним, арешт накладений на вказане майно на підставі ухвали слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 4 липня 2024 року, підлягає скасуванню.

Рішення щодо відшкодування процесуальних витрат.

Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні №0000124 до висновку експерта (автотоварознавчого дослідження) вартість проведення досліджень становить 1893,20 грн., які підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь держави.

Цивільний позов не заявлявся.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 ( один ) рік.

Відповідно до ч. 1 п. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1893,20 грн. (одна тисяча вісімсот дев`яносто три гривні двадцять копійок) судових витрат, пов`язаних з проведенням по справі експертизи.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 4 липня 2024 року арешт на майно.

Речові докази, а саме:

- автомобіль сірого кольору марки "Ford" моделі "Focus", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 та який знаходиться на спеціальному майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області повернути власнику ОСОБА_5 ;

- СD-R диск на який поміщено відеозапис з нагрудних відеореєстраторів працівників СРПП ВП № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області № 798335 та 798138 за 1 липня 2024 року та СD-R диск з відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів працівників СРПП ВП № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області № 798335 та 798138 за 1 липня 2024 року, яка знаходиться у електронній формі залишити при матеріалах кримінального провадження.

В умовах дії воєнного стану відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Згідно ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1