Справа № 153/788/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2024 р. с-ще Томашпіль Вінницька область

Суддя Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши заяву захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_5 у кримінальній справі № 153/788/24 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України

В С Т А Н О В И В:

12.08.2024 в провадження судді Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 надійшла дана заява про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальній справі № 153/788/24 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

Дана заява мотивована наступним.

В ході розгляду кримінальної справи виявлені обставини, що унеможливлюють об`єктивний її розгляд головуючою суддею. Зокрема заявник та його представник вважають, що в діях судді ОСОБА_5 спостерігається свідоме «потурання» органу державного обвинувачення (прокурору) в грубому порушенні вимог кримінального процесуального кодексу, що тягне за собою порушення права підозрюваного ОСОБА_3 на належний захист. Суддя Томашпільського районного суду ОСОБА_5 при вирішенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору, проголосила ухвалу про відмову в задоволенні клопотання, при цьому своє рішення мотивувала «Сформоване прокурором обвинувачення в обвинувальному акті буде предметом судового розгляду, в ході якого кожна сторона має можливість відстоювати свою правову позицію». Тобто відмовляючи в задоволені клопотання сторони захисту, суддя, не мотивувала та не обґрунтувала своє рішення. Юридична оцінка жодному із доводів сторони захисту про повернення обвинувального акту, не надавалась.

Також в заяві про відвід зазначено, що 09.06.2024, в підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 , в порядку ст. 315 ч.2 п.4 КПК України, заявив клопотання про витребування документів, однак, суддя ОСОБА_5 проігнорувала клопотання захисника та вимоги ст. 315 ч.2 п.4 КПК України, клопотання не розглянула та відповідно не винесла рішення.

Вищеперелічені обставини, викликають сумнів у неупередженності судді ОСОБА_5 під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, тому з даною заявою обвинувачений звернувся до суду.

В судове засідання учасники справи не з`явилися.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_4 надіслав до суду заяву згідно якої заяву про відвід підтримав у повному обсязі, просив розглянути заявлений відвід у його відсутність.

Обвимнувачений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Прокурор Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокурату у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, згідно якої судове засідання просить провести без його участі, щодо вирішення відводу поклався на розсуд суду.

Суддя ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вважає заяву про відвід надуманою та безпідставною.

Вивчивши заяву про відвід, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Вичерпний перелік обставин, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст. 75 КПК України.

Зокрема, відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Європейський Суд з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10.06.1996, п. 38). Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "De Cubber проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26.10.1984, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Castillo Algar проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28.10.1998, п. 45).

Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором, чи забезпечення судом умов, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності, про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 та справі «Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009.

Водночас самого лише сумніву в неупередженості чи об`єктивності судді недостатньо для його відводу, обов`язково повинні бути підстави для цього сумніву.

Натомість наведені заявником обставини упередженості судді ОСОБА_5 під час розгляду кримінального провадження не підтвердженні жодними доказами, обґрунтовані виключно суб`єктивною думкою самого заявника. Аналіз наведених у заяві про відвід обставин не можуть свідчити про упередженість та заінтересованість судді у розгляді даного кримінального провадження, а також по своїй суті зводяться до незгоди заявника з процесуальними діями судді під час розгляду кримінального провадження і не можуть бути підставою для відводу судді в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України. Прийняття чи не прийняття процесуальних рішень у відповідності до приписів КПК України не може бути підставою для відводу суддів.

Задоволення відводу з наведених у заяві підстав призвело б до необґрунтованого усунення головуючої від здійснення правосуддя у кримінальному провадженні та безпідставного затягування судового процесу з розгляду кримінального провадження.

У відповідності до ст. 6 ч. 1 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», яким внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Згідност.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь який спосіб забороняється.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про відвід судді слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 75,80,81 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_5 у кримінальній справі № 153/788/24 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1