УХВАЛА

Справа № 569/12291/23

1-кп/569/1300/24

31 жовтня 2024 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників обвинувачених - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000026 від 01.02.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.5, ст. 361, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358 КК України,

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.5 ст. 361, ч.2 ст. 358 КК України,

ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.5 ст. 361, ч. 2 ст.27, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358 КК України,

ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст. 361 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувають матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.5, ст.361, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.358 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.5 ст. 361, ч.2 ст. 358 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.5 ст. 361, ч. 2 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст. 361 КК України.

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувають матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст.27, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 361, ч. 2 ст. 358 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 5 ст. 361, ч.2 ст.27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 361 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки він не відповідає вимогам статті 291 КПК України.

Так, захисник адвокат ОСОБА_8 в клопотанні про повернення обвинувального акта прокурору покликається на те, що він не відповідає вимогам статті 291 КПК України, оскільки фактичні обставини викладені в обвинувальному акті суперечать формулюванню обвинувачення і правовій кваліфікації,в ньому відсутнє формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого Кримінальним Кодексом України, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення, що порушує право його підзахисного на захист..

Захисник адвокат ОСОБА_8 зазначає, що в обвинувальному акті прокурором зазначено про порушення обвинуваченими п. 58 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, якого немає в даному Порядку, що унеможливлює сторону захисту роз`яснити обвинувальний акт - ОСОБА_6 та захисту, підготуватись до заперечень до обвинувального акта, і дана обставина є підставою для повернення обвинувального акта прокурору. Дані порушення п. 58 Порядку, стосуються усіх обвинувачених.

Також в обвинувальному акті зазначається про проведення перереєстрації транспортних засобів на підставі підроблених та виданих покупцям Актів технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер з умисно заниженою вартістю транспортних засобів , у зв`язку з чим відбулось заниження податку на доходи фізичних осіб та військового збору, натомість тільки, з 01 жовтня 2024 року Кабінет міністрів України встановив обов`язковість визначення середньоринкової вартості транспортного засобі, внісши відповідні зміни до Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери.

Так, 01 жовтня 2024 р. Постановою Кабінету Міністрів України №1132 внесено зміни до Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 р. № 1200, було внесено зміни та в п. 43 Порядку вказано,що: «на комісію приймаються … транспортні засоби (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) приймаються на комісію за умови подання документа про їх оцінку, визначену відповідно до Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні. Легкові автомобілі, мотоцикли або мопеди приймаються на комісію за умови подання документа про їх оцінку, визначену відповідно до Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, або документа про його середньоринкову вартість (за вибором особи) у разі наявності в письмовому повідомленні, поданому відповідно до вимог пункту 12 цього Порядку, інформації про відчужені протягом поточного календарного року більше одного легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда. На комісію можуть прийматися складові частини, що мають ідентифікаційні номери, на підставі документів, що підтверджують законність їх придбання…». В п. 48 Порядку вказано,що: «У випадках, визначених цим Порядком, що передбачають необхідність подання комісіонеру документів про оцінку транспортного засобу або його середньоринкову вартість, комісіонер вносить до електронного реєстру скановану копію оригіналу висновку про вартість транспортного засобу, що міститься в документах про оцінку, або документа про його середньоринкову вартість відповідно».

Обвинувачені та їх захисники підтримали клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 , прокурор просив в задоволенні даного клопотання відмовити.

Заслухавши думки учасників судового провадження щодо клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 3ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі та змісту обвинувальний акт вимогам КПК, зокрема ст. 291 КПК України, та чи не містить він положення, що суперечать одне одному.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Підстава для повернення обвинувального акта прокурору визначена в п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

За змістом кримінально-процесуального закону під час підготовчого судового засідання суд не дає оцінки фактичним обставинам, доказам та правовій кваліфікації кримінального правопорушення, визначеного обвинувальним актом, оскільки ці питання вирішуються на стадії судового розгляду та оформлюються відповідним судовим рішенням, однак суд в підготовчому засіданні не обмежений правом перевірити чи не містить обвинувальний акт положення, що суперечать одне одному.

При розгляді даного клопотання суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у справі N 5-328кс-16 від 24.11.2016 року, в якій суд касаційної інстанції зазначив, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення є головним, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. З огляду на це обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, мають бути викладеними чітко і конкретно, та наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Суд також враховує рішення ЄСПП від 25 липня 2000 року у справі "Маттоціа проти Італії" згідно якого обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення.

Положеннями п. 5 ч. 2ст. 291 КПК України встановлено вимоги до обвинувального акта, згідно з якими обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на статтю закону про кримінальну відповідальність, та формулювання обвинувачення.

Суд вважає слушними доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_12 , який покликається на порушення права на захист його підзахисного, заявивши клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, який не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Згідно даного обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 361 КК України (в редакції Закону № 2149-IX від 24.03.2022), а саме у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, що призвело до підробки інформації вчиненого організованою групою під час дії воєнного стану.

Судом враховується, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в обвинувальному акті в такій формі і в такому об`ємі, в тому числі щодо способу вчинення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування, однак вони не повинні суперечити формулюванню обвинувачення та правовій кваліфікації.

В обвинувальному акті зазначено, що шкода завдана кримінальним правопорушенням у кримінальному провадженні відсутня, прокурор не зазначає, що дії обвинувачених заподіяли значну шкоду (ч.4 ст.361 КК України), відтак, на думку суду має місце невідповідність викладених в обвинувальному акті фактичних обставин щодо підробки документів в частині визначення обвинуваченими заниженої дійсної вартості відчужуваних транспортних засобів , у зв`язку з чим відбулось заниження податку на доходи фізичних осіб та військового збору при перереєстрації транспортних засобів на покупців, формулюванню обвинувачення та правовій кваліфікації за ч.5 ст.361 КК України.

Згідно із приписом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.

У відповідності з положеннями ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За наведеного, не вдаючись до оцінки доказів чи доведення вини суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає положенням п.5, ч.2, ст.ст.291 КПК України, дані недоліки обвинувального акту не можуть бути усунутими під час судового розгляду,що в свою чергу позбавляє обвинуваченого захищатись від висунутого проти нього обвинувачення, а тому є підставою для повернення акту прокурору.

Згідно з приписами статті 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Концепт належної правової процедури є одним із найзагальнішим і водночас фундаментальним явищем будь-якої демократичної правової держави сучасності.

В доктрині вітчизняного кримінального процесу під належною правовою процедурою розуміється такий порядок здійснення юридично значущих дій, який втілює на практиці верховенство права шляхом застосування до кожної особи тих норм права, що цілком відповідають усім важливим об`єктивно існуючим обставинам та дозволяють недвозначно та заздалегідь спрогнозувати таке застосування і його результати.

Вказані недоліки формулювання обвинувачення об`єктивно вбачаються зі змісту обвинувального акта та, на думку суду, можуть негативно вплинути на ефективність реалізації сторонами їх процесуальних прав, а крім того і захисту обвинувачених і реалізацію цього процесуального права, що в будь-якому випадку призводить до порушення розумних строків судового розгляду, що гарантується нормами статей 17, 20, 28 КПК України.

Суд зазначає, що на стадії підготовчого провадження виконується функція контролю за досудовим розслідуванням, відповідність вимогам КПК України обвинувального акта та організаційна (підготовча) функція до наступної стадії судового провадження - судового розгляду з метою створення належних умов для успішного виконання завдань кримінального судочинства.

Указані порушення, які допущені стороною обвинувачення при складанні обвинувального акта, на думку суду, є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинувачених, зокрема, порушують їх право знати у чому їх обвинувачують та захищатись від обвинувачення, і у свою чергу перешкоджають суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження і можуть суттєво вплинути на постановлення законного та обґрунтованого судового рішення.

Необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

Суд зауважує, що відповідно до положень статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею і під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Однак частиною 1 статті 338 КПК України встановлено право прокурора з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення змінити обвинувачення, однак при умові , якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Таким чином, кримінальний процесуальний закон встановлює обов`язок прокурора викласти в обвинувальному акті, який направляється до суду, фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, або зазначити в ньому про не встановлення прокурором часу, місця та способу вчинення кримінальних правопорушень та сформулювати обвинувачення, оскільки зміна обвинувачення можлива лише при встановленні під час судового розгляду нових фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

З огляду на викладене суд вважає, що наведені істотні порушення вимог КПК України свідчать про невідповідність направленого обвинувального акта вимогам кримінально-процесуального закону та унеможливлюють призначення судового розгляду, у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314-316, 337 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту - задоволити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000026 від 01.02.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.5, ст. 361, ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.5 ст. 361, ч.2 ст. 358 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.5 ст. 361, ч. 2 ст.27, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст. 361 КК України повернути прокурору для усунення порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_13