Номер провадження:1-кс/521/2800/24
У Х В А Л А

13 вересня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеса, маючого середню освіту, неодруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного в кримінальному провадженні за № 0001074, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Слідчий слідчого відділення відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час притягуючись до кримінальної відповідальності Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 307 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за наступних обставин.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 з метою матеріального збагачення за рахунок зайняття незаконним збутом наркотичного засобу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановленої особи, у невстановленому місці у невстановленому часі, повторно, незаконно придбав наркотичний засіб - канабіс у невстановленій кількості, після чого став незаконно зберігати за місцем проживання, а саме в АДРЕСА_1 , з метою подальшого незаконного збуту.

Так, 12.09.2024 ОСОБА_4 , реалізуючи свій корисливий злочинний намір, спрямований на збут наркотичного засобу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , де близько о 18 годині 41 хвилині незаконно збув ОСОБА_7 наркотичний засіб- канабіс, який знаходився у двох згортках із речовиною рослинного походження зеленого кольору, за який отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 500 гривень, після чого останній покинув місце зустрічі.

Надалі, приблизно о 19 годині 05 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , у присутності понятих, добровільно видав два згортки із речовиною рослинного походження зеленого кольору, після чого було застосовано експрес-тест LOT: 3024723А, EXP11/2026 на вміст в речовині наркотичного засобу, який надав позитивний результат про наявність махируани або гашишу.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні наркотичного засобу, з метою збуту.

Підозра ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні належними та допустимими доказами у їх сукупності, а саме: протокол отримання добровільно наданого предмету протоколи допиті свідків, протокол проведення обшуку, протокол затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України; протокол огляду речі.

Посилання на один, або кілька ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, та виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та суду) вказує те, що кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорій тяжких злочинів, за вчинення якого, у разі визнання судом його винним, йому загрожує безальтернативне позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацію майна.

З метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, перебуваючи на волі останній матиме можливість незаконно впливати на свідків, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України вказує те, що не встановлено всіх осіб причетних до даного кримінального правопорушення, зокрема тих, кому збувався наркотичний засіб, у кого він купувався, тому перебуваючи під запобіжним заходом, не пов`язаним з триманням під вартою, останній може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом повідомлення вищезазначеним фігурантів про хід, форми та методи досудового розслідування, що негативно вплине на досудове розслідування, призведе до ухилення винних осіб від кримінальної відповідальності.

На наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення) вказує те, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, отримує дохід у зв`язку з своєю протиправною діяльністю, а саме збуту заборонених в цивільному обігу наркотичних засобів, та на даний час притягується до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин.

Також, обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не забезпечить виконання ним як підозрюваним, а в майбутньому, вірогідно, й обвинуваченим, покладених на нього відповідно до ст. 42 Кримінального процесуального кодексу процесуальних обов`язків, та матиме змогу вчиняти інші злочини.

Так, виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особу підозрюваного, можна дійти висновку про те, що у разі застосування менш суворого запобіжного заходу буде неможливо запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним своїх обов`язків.

Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе гарантувати належне виконання обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків та перешкодити ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

У зазначеному випадку метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 є забезпечення виконання ним як підозрюваним, а в майбутньому, вірогідно, й обвинуваченим, покладених на нього відповідно до ст. 42 Кримінального процесуального кодексу процесуальних обов`язків, а саме: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також запобігти спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

Проаналізувавши всі наявні ризики, у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що саме на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заслуговує підозрюваний ОСОБА_4 .

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слід врахувати такі обставини:

- ОСОБА_4 може вчинити нове кримінальне правопорушення;

- ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

- у ОСОБА_4 відсутнє місце роботи та навчання;

- ОСОБА_4 не являється, особою, яка постраждала від наслідків катастрофи на Чорнобилькій АЕС, не страждає будь-якими тяжкими захворюваннями;

- ОСОБА_4 є повнолітньою, дієздатною, працездатною особою, не похилого віку;

- будь-які можливості для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності або кримінального покарання на даній стадії кримінального провадження не встановлені.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки.

Згідно ч.5 ст. 185 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При вирішенні питання, щодо обрання запобіжного заходу також враховано, що у практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення особою тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).

Також у своїх рішеннях ЄСПЛ звертає увагу на те, що тяжкість злочину, вчиненого особою, та ризик його ухилення від слідства залишаються єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення. При цьому, згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «I.A. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варту підозрюваного та обмеження його конституційних прав, у нашому випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

На підставі всього вищенаведеного, беручи до уваги наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор підтримав клопотання в повному обсязі, вважає мету і підстави затримання обґрунтованими.

Захисник заперечував, щодо клопотання прокурора, зазначив, що ризики на які покладається прокурор є необґрунтованими. В разі обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки враховуючи майновий стан підозрюваного, у якого відсутнє будь-яке нерухоме майно, має на утриманні матір, працює неофіційно в компанії, яка займається меблями, тому саме такий розмір застави буде помірним для нього.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав захисника. Додатково пояснив суду, що суть підозри йому зрозуміло, не вважає підозру обґрунтованою в повному обсязі, бо наркотики мав у квартирі для власного вживання. Зазначив, що під час обшуку в квартирі де він проживає, дійсно співробітники поліції знайшли наркотичну речовину, але вона придбана для особистого вживання. Просив обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зазначивши, що наразі відносно нього розглядається інше кримінальне провадження в суді, де був застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави, застава внесена, а він сумлінно виконує покладені на нього обов`язки судом.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду. Тобто, у положеннях даної статті наголошується на тому, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу, вина особи не є ще доказаною. Відповідно до положень ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя, суд під час здійснення кримінального провадження, й зокрема під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу оцінюють докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Під час обрання запобіжного заходу суд не повинен досліджувати питання доведеності вини підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя в ухвалі про застосування запобіжного заходу не повинен обґрунтовувати вину особи, оскільки на вимогу п.1ч.1 ст.178 КПК України він лише оцінює вагомість доказів, або їх достатність, переконливість. У такому випадку, слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, встановлює достатньо чи недостатньо доказів, наданих стороною обвинувачення щоб вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Досліджувати сутність доказів, викладених у клопотанні про застосування запобіжних заходів, або сутність доказів наданих стороною захисту, слідчий суддя не повинен. Фактично слідчий суддя перевіряє кількісну складову, а не якісну.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою, буде достатнім, необхідним для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи ризики, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, слідчий суддя вважає доведеними ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, зможе впливати на свідків, схиляючи їх до викривлення показань, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 залишаючись на волі має можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, а також підозрюваний маже перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється), вказує той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, на даний час притягується до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується обставинами які встановлені в судовому засіданні, та яким слідчий суддя надає оцінку з урахуванням вимог ст. 178 КПК України, а саме вік підозрюваного - 38 років та стан здоров`я підозрюваного - відсутність скарг; майновий стан підозрюваного, який згідно ж з його показами займається підприємницькою діяльністю, виготовляє меблі на замовлення.

Стороною захисту будь-яких документів на підтвердження своєї позиції суду не було надано.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_4 буде достатнім, необхідним для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України - судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою суд вважає, що вони не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України з урахуванням ч.4 ст. 182 КПК України.

Визначаючи розмір застави слідчий суддя враховує вимоги ч.4 ст. 182 КПК України. При встановлені розміру застави слідчий суддя враховує обставин кримінального правопорушення - майновий стан підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, та доведені ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. При цьому розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, достатнім розміром застави для ОСОБА_4 , який буде гарантувати виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України є 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При встановлені процесуальних обов`язків, які необхідно покласти на підозрюваного, слідчий суддя бере до уваги ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн., яку дозволити внести на депозитний рахунок, призначення платежу - застава за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися з населеного пункту в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з моменту фактичного затримання, а саме з 13.09.2024 року та припиняє свою дію 11.11.2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1