Справа № 561/999/24
Провадження № 1-кс/561/274/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року смт Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:

слідчого судді ? ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 (дистанційно),

слідчої - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 (дистанційно),

його захисника ? адвоката ? ОСОБА_6 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Зарічне в режимі відеоконференції погоджене з прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 клопотання слідчої СВ ВП № 2 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бір, Зарічненського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2024 року до суду надійшло указане клопотання, у якому слідча просить продовжити підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 02 жовтня 2024 року.

В обґрунтування клопотання слідча покликається на об`єктивну неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, унаслідок незавершення семи судових експертиз, а також продовження існування ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 інкримінується умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (ч. 1 ст. 115 КК України) вчинене ним в стані алкогольного сп`яніння 30 червня 2024 року близько 20:20 год поблизу озера «Біле», шляхом двох пострілів з автомата АК-47, від чого потерпілий ОСОБА_7 помер.

В судовому засіданні слідча ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини просили клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просили обрати цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий судя приходить до такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 02 липня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі.

Ухвалою слідчого судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 05 липня 2024 року щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

27 серпня 2024 року керівником Рівненської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_8 продовжено строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до трьох місяців, а саме до 02 жовтня 2024 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Заявлені стороною обвинувачення ризики у більшій частині не зменшилися, та виправдовують подальше тримання ОСОБА_5 під вартою.

Продовжує існувати ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), з огляду на тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, яке йому загрожує. Тяжкість покарання дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності ризик того, що ОСОБА_5 може ухилитися від органів досудового розслідування та суду. І хоча тяжкість покарання не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

На переконання слідчого судді ризик того, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або перетворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України) припинився, оскільки вогнепальну зброю, яка була знаряддям вчинення кримінального правопорушення у встановленому порядку вилучено, з ним проводяться відповідні слідчі дії.

При цьому реальним залишається ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки судом будуть братися до уваги лише показання, дані лише під час судового розгляду і є всі підстави вважати, що у випадку застосування до останнього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, ОСОБА_5 буде чинити тиск на родичів загиблого, та свідків а тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків з метою схилити їх до зміни показів або до дачі неправдивих показів.

Не зменшився також і ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), який стверджується тим, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2004 року був засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України, та вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 30 грудня 2015 року за ч. 1 ст. 408 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується доказами, зібраними органом досудового розслідування, а саме: протоколом огляду місця події від 01 липня 2024 року, протоколом огляду автомобіля від 01 липня 2024 року, протоколом огляду місцевості від 05 липня 2024 року, показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , протоколами слідчих експериментів та протоколами впізнання з цими свідками, лікарським свідоцтвом про смерть, висновками судових балістичних експертиз, іншими матеріалами в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідча, звертаючись з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 та прокурор при розгляді клопотання довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, наявність достатніх даних вважати, що існують ризики переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, як і довели, що застосування більш м`яких запобіжних заходів (особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава) не зможуть забезпечити запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_5 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності доведених прокурором ризиків визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, сімейний та майновий стан.

Стосовно доводів захисту щодо негативного стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя звертає увагу на те, що цукровий діабет ІІ типу, на який хворіє підозрюваний ОСОБА_5 та потребує лікування, на даний час не становить небезпеку для здоров`я інших осіб, при цьому позитивним обов`язком держави щодо осіб, які тримаються під вартою, є забезпечення необхідної медичної допомоги. На переконання слідчого судді наявний стан здоров`я ОСОБА_5 не перешкоджає можливості застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Абзацом 3 ч. 3 ст. 21 указаного Закону забезпечення медичного обслуговування осіб, взятих під варту, покладено на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

З урахуванням особи підозрюваного, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що ризики на які посилається сторона обвинувачення не зменшилися, та виправдовують подальше тримання ОСОБА_5 під вартою, слідчий суддя вважає за можливе продовжити строк тримання під вартою для ОСОБА_5 про який просять слідча та прокурор.

У відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчинені злочину, що спричинив загибель людини, відтак слідчий суддя вважає за необхідне не визначати підозрюваному розмір застави.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 193-197, 199, 205, 315, 395 КПК України

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю с. Бір, Зарічненського району, Рівненської області, жителю АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 02 жовтня 2024 року, без визначення розміру застави.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 02 жовтня 2024 року.

Зобов`язати повноважних осіб Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор» забезпечити необхідну медичну допомогу підозрюваному ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та надіслати ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1