ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2024 Справа №607/17431/24 Провадження №1-кп/607/1859/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №0001738, дані про яке 17.07.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 17.06.2024, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , у якій проживає ОСОБА_5 , побачив банківську картку АТ «А-Банк» із рахунком № НОМЕР_1 . Надалі, в повній мірі розуміючи, що вищевказана банківська картка містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, умисно, таємно викрав банківську картку із рахунком № НОМЕР_1 , видану АТ «А-Банком» на ім`я ОСОБА_5 ,, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1 п. 15.2, ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також згідно з приміткою до ст. 358 КК України, є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, підтверджує та посвідчує певні факти, що здатні спричинити наслідки правового характеру, видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити. Таким чином, ОСОБА_3 викрав офіційний документ, який належить ОСОБА_5 , позбавивши його можливості використовувати зазначену банківську картку за призначенням. Після цього, , ОСОБА_3 заволодів викраденим офіційним документом - банківською карткою із рахунком № НОМЕР_1 , видану АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_5 та розпорядився нею на власний розсуд.

За таких обставин, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, тобто у викраденні офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, 24.02.2022 Верховною радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX, яким затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Згодом Указами Президента України ОСОБА_6 строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено та станом на 15.07.2024 скасовано не було.

Так, в ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів, вчинене в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 15.07.2024 о 07 год. 54 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Продукти», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше викрадену банківську карту, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 кошти в сумі 650 гривень, розпорядившись коштами на власний розсуд шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, чим завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму. Надалі, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 15.07.2024 о 10 год. 05 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Вандал», що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше викрадену банківську карту, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 кошти в сумі 415 гривень, розпорядившись коштами на власний розсуд шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, чим завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму. Окрім цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 15.07.2024 о 13 год. 19 хв., перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше викрадену банківську карту, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 кошти в сумі 800 гривень, розпорядившись коштами на власний розсуд шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, чим завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму. Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 15.07.2024 о 13 год. 23 хв., перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше викрадену банківську карту, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 кошти в сумі 950 гривень, розпорядившись коштами на власний розсуд шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, чим завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму. В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 15.07.2024 о 18 год. 17 хв., перебуваючи у приміщенні магазину-кафетерію, що розташований за адресою: АДРЕСА_6 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше викрадену банківську карту, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 кошти в сумі 322 гривні 17 копійок, розпорядившись коштами на власний розсуд шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, чим завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму. Також, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 15.07.2024 о 18 год. 17 хв., перебуваючи у приміщенні аптеки, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше викрадену банківську карту, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 кошти в сумі 322 гривні 17 копійок, розпорядившись коштами на власний розсуд шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, чим завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

За таких обставин, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю та підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини їх вчинення. Показав, що 17.06.2024 він знайшов належну ОСОБА_5 банківську картку, після чого викрав її з корисливих мотивів. Також показав, що 15.07.2024 він, перебуваючи у приміщенні магазинів «Продукти», «Вандал», «Фрімен», магазину-кафетерію та аптеки, за допомогою викраденої ним банківської картки, яка належить ОСОБА_5 , здійснив розрахунки за придбані ним товарно-матеріальні цінності. Під час судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду даного кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 без його участі, щодо міри покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Враховуючи думку учасників кримінального провадження та положення ст. 325 КПК України, судом визнано за можливе провести розгляд даного кримінального провадження у відсутності потерпілого ОСОБА_5 , що не перешкоджає з`ясуванню всіх обставин під час судового розгляду за його відсутності.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, при викладених в обвинувальному акті обставинах, доведена повністю та кваліфікує його дії: за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів; за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При цьому у зв`язку із закриттям ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.09.2024 кримінального провадження №0001738 від 17.07.2024 в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодами від 18.06.2024, 19.06.2024, 20.06.2024, 22.06.2024, 23.06.2024, 24.06.2024, 29.06.2024, 30.06.2024, 01.07.2024, 03.07.2024, 04.07.2024, 06.07.2024, 07.07.2024, 09.07.2024, 10.07.2024, 11.07.2024, 12.07.2024, 13.07.2024 та 14.07.2024, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, які передували вчиненню крадіжки за епізодом від 15.07.2024, суд вважає за необхідне виключити з кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки від 15.07.2024 таку кваліфікуючу ознаку як повторність.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень, які згідно з ч. ч. 2, 5 ст. 12 КК України класифікуються як кримінальний проступок (ч. 1 ст. 357 КК України) та тяжкий злочин (ч. 4 ст. 185 КК України).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає з`явлення зі зізнанням та щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, а також те, що він не перебуває на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога.

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на мінімальний строк визначений положеннями ч. 2 ст. 61 КК України для вказаного виду покарання та у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, а остаточне покарання ОСОБА_3 слід визначити із врахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_3 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, інших, передбачених санкцією вказаної частини статті покарань у виді штрафу або пробаційного нагляду, оскільки вважає їх такими, що не призведуть до виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи рішення про порядок відбування обвинуваченим ОСОБА_3 призначеного покарання суд враховує, що положення ч. 1 ст. 75 КК України наділяють суд дискреційними повноваженнями, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, належним чином врахувавши характер вчиненого злочину, відомості про особу винного та інші обставин кримінального провадження, визначити чи можливе виправлення засудженого без відбування покарання та за наслідком цього прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

За наведеного та враховуючи характер вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, щиро розкаявся у вчиненому, що свідчить про усвідомлення ним протиправності своїх діянь, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 положення ч. 1 ст. 75 КК України й звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покласти обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

З метою додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання у даному випадку, на думку суду, можливо досягти мети заходу примусу без ізоляції ОСОБА_3 від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж іспитового строку тривалістю 1 рік, який буде достатнім для того, щоб останній довів своє виправлення, а покладення на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України дозволить здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого.

На переконання суду, таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

За змістом статей 369, 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення, в тому числі запобіжних заходів до набрання вироком законної сили, та мотиви його ухвалення.

Враховуючи, що на даний час у цьому кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, суд не вбачає підстав для прийняття рішення про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання даним вироком законної сили.

Судом також встановлено, що у даному кримінальному провадженні цивільний позов не пред`являвся, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, процесуальних витрат у тому числі на залучення експерта та речових доказів немає.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1