Справа № 487/5683/24
Провадження № 1-кс/487/4260/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2024 Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000265 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст.369-2 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

31.07.2024 слідчий в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_7 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим начальником відділу нагляду за додержанням законів органами ДБР Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 20.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000265, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 з можливістю внесення застави у розмірі 1 514 000 грн.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 31.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України, а саме одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; та закінчений замах в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які по ступеню тяжкості відносяться до тяжких злочинів, наявність того факту, що ОСОБА_5 може вчиняти заходи протидії досудовому розслідуванню, тим самим може негативно впливати на його хід, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, які неможливо запобігти шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

На думку сторони обвинувачення, лише обрання найбільш суворого запобіжного заходу зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурори клопотання підтримали у повному обсязі, наполягали на його задоволенні.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні, перечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те що підозра пред`явлена його підзахисному є необґрунтованою. Зазначав про відсутність належних та допустимих доказів, як на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень, так і на підтвердження ризиків, на існування яких посилається слідчий у клопотанні, та прокурори у судовому засіданні. Зазначав, що розмір застави який просить призначити прокурор є непосильним для підозрюваного, та в разі задоволення клопотання судом, постраждає не тільки сам підозрюваний, та інші члени родини, близькі родичі, та призведе до неможливості звільнення з під-варти. Одночасно, просив суд врахувати дані про особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має статус інваліда, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 має ряд хронічних захворювань. Просив обрати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази на їх обґрунтування, дослідивши матеріали надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, перебуває кримінальне провадження № 0000265 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст.369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 , не пізніше березня 2023, перебуваючи у м. Херсон, з метою вчинення кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, залучив у якості співучасників посадових осіб Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, працівників центрів із надання послуг з навчання керування транспортними засобами (автошколи), та свого товариша (кума) ОСОБА_5 .

Так, 02.08.2023, дізнавшись від свого знайомого ОСОБА_12 про необхідність швидкого оформлення документів про фіктивне закінчення теоретичної та практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі), а також необхідність забезпечення гарантованої успішної здачі теоретичного та практичного іспитів у підрозділі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях із подальшим оформленням та видачою посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій «А», «А1», «В», «В1» в інтересах ОСОБА_12 , у ОСОБА_11 виник прямий умисел на отримання неправомірної вигоди у розмірі 11 000 гривень, за сприяння в оформлені фіктивних документів про завершення ОСОБА_12 навчання у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколи), із використанням службового становища працівника Регіонального сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, уповноваженого на прийняття рішення щодо оформлення та видачу посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій «А», «А1», «В», «В1» в інтересах ОСОБА_12 .

З метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_13 взяв на себе роль організатора, шляхом організації та планування вчинення злочину, керування підготовкою до його вчинення, отримання згоди на спільне вчинення кримінального правопорушення від свого товариша (кума) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також невстановленого працівника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях та відведення їм ролей пособників.

02.08.2023, ОСОБА_11 , перебуваючи у м. Херсон, висловив ОСОБА_12 , пропозицію щодо передачі йому у якості неправомірної вигоди грошових коштів в сумі 11 000 гривень за сприяння у швидкому оформленні документів про фіктивне закінчення теоретичної та практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі).

На виконання вимоги ОСОБА_11 , 08.08.2023 та 25.11.2023 ОСОБА_12 перерахував з особистого банківського рахунку, відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на особистий банківський рахунок ОСОБА_11 № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Універсал Банк», грошові кошти у розмірі 11 000 гривень за сприяння у швидкому оформленні документів про фіктивне закінчення ОСОБА_12 теоретичної та практичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі).

В рамках реалізації злочинного умислу, працівник закладу, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі) ОСОБА_14 , виконуючи роль пособника в частині забезпечення умов допуску ОСОБА_12 до складання теоретичного іспиту, склав документ «свідоцтво про закінчення закладу з підготовки і підвищення кваліфікації водія», згідно якого ОСОБА_12 нібито успішно завершив навчання з теоретичної підготовки у закладі, який здійснює підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (автошколі) для отримання права на керування транспортними засобами категорій «А», «А1», «В1», «В», всупереч положенням «Порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 487 від 20.05.2009 року, наслідком якого став допуск ОСОБА_12 до складання теоретичного іспиту у підрозділі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях.

В подальшому, ОСОБА_5 , у лютому березні 2024 року (точна дата досудовим слідством не встановлена) сприяв у вчинені злочину, шляхом безпосереднього інструктажу та доставки ОСОБА_12 до підрозділу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях для складання теоретичного та практичного іспитів, чим забезпечив успішну здачу вказаних іспитів, із подальшим оформленням та видачою посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій «А», «А1», «В», «В1», в порушення вимог «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року.

У березні 2024 року (точна дата досудовим слідством не встановлена), частину отриманої неправомірної вигоди, згідно усної домовленості в рамках злочинної змови, ОСОБА_11 через ОСОБА_5 передав невстановленому працівнику Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях за успішне складання теоретичного та практичного іспиту ОСОБА_12 , із подальшим оформленням та видачою посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій «А», «А1», «В», «В1», в порушення вимог «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року.

07.05.2024 ОСОБА_11 отримавши від ОСОБА_15 контактні дані та інформацію про необхідність організації швидкого та безперешкодного складання теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія для ОСОБА_16 , діючи із прямим умислом та з корисливих мотивів, маючи на меті одержання неправомірної вигоди, 28.05.2024, перебуваючи у м. Херсон, висловив ОСОБА_16 пропозицію щодо передачі йому у якості неправомірної вигоди грошових коштів в сумі 7000 гривень за вчинення дій в інтересах ОСОБА_16 , яку відповідно до вказаної вимоги ОСОБА_16 мав перерахувати на банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , за сприяння в швидкому та безперешкодному складанні теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія, шляхом впливу на службову особу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, уповноважену на прийняття вказаного рішення.

В свою чергу, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою отримання власної частини неправомірної вигоди, впродовж травня 2024, більш точну дату встановити не надалося можливим, організував перевезення ОСОБА_16 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, розташованому у місті Миколаїв, та надавав ОСОБА_16 інструкції щодо безперешкодного складання ним теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія.

Крім того, з метою успішного складання теоретичного іспиту особою, яка надала неправомірну вигоду, до злочинної схеми було залучено адміністратора сервісного центру №4841 (м. Миколаїв) ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який діючи за попередньою змовою, групою осіб отримуючи частину неправомірної вигоди виконував та вчиняв дії спрямованні на успішну здачу теоретичного іспиту для водія, оформлення посвідчення водія.

В подальшому ОСОБА_5 впродовж травня 2024, більш точну дату встановити наразі не надалося можливим, одержав на власну банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , у якості неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 7000 гривень, що були перераховані із особистого рахунку ОСОБА_16 за сприяння в швидкому та безперешкодному складанні ним теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія, всупереч процедури, встановленої «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року, шляхом впливу на службову особу Регіонального сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, уповноважених на прийняття вказаного рішення.

Частину отриманої неправомірної вигоди, згідно усної домовленості в рамках злочинної змови, ОСОБА_5 в подальшому передав учасникам групи, в тому числі ОСОБА_17 та іншим, невстановленій слідством, службовим особам з числа працівників Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях.

В подальшому ОСОБА_11 , 06.06.2024 отримавши від учасника групи ОСОБА_15 контактні дані та інформацію про необхідність організації швидкого та безперешкодного складання теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія для ОСОБА_18 , діючи із прямим умислом та з корисливих мотивів, маючи на меті одержання неправомірної вигоди, 06.06.2024, перебуваючи у м. Херсон, висловив ОСОБА_18 пропозицію щодо передачі йому у якості неправомірної вигоди грошових коштів в сумі 6000 гривень за вчинення дій в інтересах ОСОБА_18 , яку відповідно до вказаної пропозиції ОСОБА_18 мала перерахувати на банківську картку АТ «ПриватБанк»№ НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , за сприяння в швидкому та безперешкодному складанні теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія, шляхом впливу на службову особу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, уповноважену на прийняття вказаного рішення.

В свою чергу співучасник злочину ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою отримання власної частини неправомірної вигоди у грошових коштах, впродовж червня 2024, більш точну дату встановити не надалося можливим, організував перевезення ОСОБА_18 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, розташованому у місті Миколаїв, та надавав ОСОБА_18 інструкції щодо безперешкодного складання нею теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія.

Крім того, з метою успішного складання теоретичного іспиту особою, яка надала неправомірну вигоду, до злочинної схеми було залучено адміністратора сервісного центру №4841 (м. Миколаїв) ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який діючи за попередньою змовою, групою осіб отримуючи частину неправомірної вигоди виконував та вчиняв дії спрямованні на успішну здачу теоретичного іспиту для водія, оформлення посвідчення водія.

В подальшому ОСОБА_15 впродовж червня 2024 року, більш точну дату встановити наразі не надалося можливим отримав від ОСОБА_18 грошові кошти та частину грошових коштів у сумі 6000 гривень перерахував ОСОБА_5 на банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , у якості неправомірної вигоди, що були надані ОСОБА_18 за сприяння в швидкому та безперешкодному складанні нею теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія, всупереч процедури, встановленої «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року, шляхом впливу на службову особу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, уповноважених на прийняття вказаного рішення.

Частину отриманої неправомірної вигоди, згідно усної домовленості в рамках злочинної змови, ОСОБА_5 в подальшому передав учасникам групи, в тому числі ОСОБА_17 та іншим, невстановленій слідством, службовим особам з числа працівників Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях.

Крім того, ОСОБА_11 , у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше 04 липня 2024 року, у приватній розмові з ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дізнався про позбавлення останнього за рішенням Малиновського районного суду м. Одеса, права керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на строк 1 (один) рік, та діючи із прямим умислом та з корисливих мотивів, маючи на меті одержання неправомірної вигоди, повідомив, що може посприяти організації швидкого та безперешкодного складання теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія для ОСОБА_19 .

Під час зустрічей 08 та 12 липня 2024 року в ході спілкування ОСОБА_11 з ОСОБА_19 , останньому було надано контактний номер для зв`язку з ОСОБА_5 , якому при спілкування необхідно було повідомити про звернення за допомогою від ОСОБА_11 , крім того співучасником злочину ОСОБА_11 було висловлено ОСОБА_19 пропозицію щодо передачі йому у якості неправомірної вигоди грошових коштів в сумі 8000 гривень за вчинення дій в інтересах ОСОБА_19 , за сприяння в швидкому та безперешкодному складанні теоретичного іспиту для водія, оформлення посвідчення водія, шляхом впливу на службову особу Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, уповноважену на прийняття вказаного рішення. В свою чергу співучасник злочину ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою отримання власної частини неправомірної вигоди, впродовж липня 2024, більш точну дату встановити не надалося можливим, надавав ОСОБА_19 вказівки щодо переліку та порядку вчинення відповідних дій у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, розташованому у місті Миколаїв, для безперешкодного складання ним теоретичного та практичного іспитів для водія, оформлення посвідчення водія, всупереч процедури, встановленої «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року.

В подальшому 30 липня 2024 року, ОСОБА_5 знаходячись біля приміщення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, здійснив інструктаж ОСОБА_19 щодо порядку складання теоретичного іспиту, електронної реєстрації, здійснення обов`язкових платежів, та повідомив останньому про необхідність передачі грошових коштів, у якості неправомірної вигоди, після отримання результату складання іспиту (чек-листа).

Крім того, з метою успішного складання теоретичного іспиту особою, яка надала неправомірну вигоду, до злочинної схеми було залучено адміністратора сервісного центру №4841 (м. Миколаїв) ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який діючи за попередньою змовою, групою осіб отримуючи частину неправомірної вигоди виконував та вчиняв дії спрямованні на успішну здачу теоретичного іспиту для водія, оформлення посвідчення водія.

О 10 годині 47 хвилин 30 липня 2024 року в ході спілкування мобільним зв`язком з ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , повідомив, що за обставинами, які не залежать від волі учасників групи, сьогодні неможливе складання теоретичного іспиту, але повідомив, що в подальшому буде організовано успішне складання теоретичного іспиту.

30.07.2024 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

31.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 15 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України, а саме одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; та закінчений замах в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується наступними долученими до клопотання та дослідженими доказами: протоколом проведення НС(Р)Д зняття інформації з електронних інформаційних систем від 17.06.2024; заявою ОСОБА_19 від 15.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 16.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 30.07.2024; протоколом проведення НС(Р)Д зняття інформації з електронних інформаційних систем від 17.06.2024; протоколом проведення НС(Р)Д зняття інформації з електронних інформаційних систем від 18.04.2024; рапортом від 06.03.2024; рапортом від 30.04.2024.

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 , оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Фактичні дані, які містяться у наданих стороною обвинувачення доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміновані йому кримінальні правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, що є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів клопотання та обставин кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про доведення слідчим у клопотанні, прокурорами в судовому засіданні, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі, отже може переховуватися від органів досудового розслідування, у тому числі за межами країни чи на непідконтрольній на даний час Україні території.

Крім того слідчий суддя вважає, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-які з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не проведено всіх необхідних слідчих дій спрямованих на отримання речових доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, ОСОБА_5 може незаконно впливати на інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, та свідків, експертів, спеціалістів, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти їх до відмови давати свідчення, а також інших можливих свідків, які дотепер не допитані але підлягають допиту за обставинами кримінального провадження, які йому достовірно відомі.

Крім того, ОСОБА_5 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На даний час органом досудового розслідування не проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій, отже, знаходячись на свободі і дізнавшись від органу досудового розслідування про здобуті в ході слідства докази на обґрунтованість його підозри та виявлені під час слідства обставини кримінального правопорушення, наявні у наданих йому додатках до клопотання про обрання запобіжного заходу, ОСОБА_5 може вживати заходи до перешкоджання об`єктивності досудового розслідування. Також може вжити заходів щодо створення штучного алібі, шляхом підмови своїх знайомих до надання показів на його користь.

Крім того, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину. Протиправні дії, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 вчинялись останнім протягом тривалого часу, фактично були зупинені органом досудового слідства, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, та хронічні захворювання.

Разом з цим слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, скоєних в період воєнного стану.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до пункту 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Враховуючи вище зазначені обставини, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на стійке переконання слідчого судді, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та зможе запобігти ризикам наявним та доведеним під час розгляду клопотання.

Також, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції»

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, хоча підозрюваний і має на утриманні неповнолітніх дітей, що свідчить про зменшення ризику переховування від органів досудового розслідування, але не усуває всіх інших, встановлених слідчим суддею ризиків.

Отже застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, на думку слідчого судді є необґрунтованим та невиправданим.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 28 вересня 2010 року, зазначив, що відповідно до статті З Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави, який можна вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує доведення існування ризиків визначених ч.1 ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, його майновий стан, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, обставини можливо вчиненого злочину, пов`язаного із отриманням неправомірної вигоди, та вважає, що заставу слід визначити у розмірі 991 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 3 000 748 грн.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 186, 193, 194, 309, 370, 372, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити .

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 368 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" строком до 27.09.2024 (включно).

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 991 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 000 748 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Покласти на ОСОБА_5 у разі звільнення під заставу обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України :

- не відлучатися з м.Херсона, Херсонської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із підозрюваними, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_5 діє до 27.09.2024 (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 02.08.2024 о 10.35 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1