КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю представника особи, яка подала скаргу -

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічого монастиря) Української Православної Церкви - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічого монастиря) Української Православної Церкви, на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 24 травня 2024 року.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що реєстрації у Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають лише ті заяви чи повідомлення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, а такими є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Зі змісту поданої скарги вбачається, що у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 24 травня 2024 року викладені обставини про ймовірне вчинення кримінального правопорушення виконувачем обов`язків міністра культури та інформаційної політики ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 161 КК України, але не наведено конкретних відомих відомостей, що можуть свідчити про вчинення ним такого кримінального правопорушення. При цьому захисник не наводить у скарзі ________________________________________________________

Справа №11-сс/824/4635/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1

будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували зазначене, а його твердження про можливе вчинення виконувачем обов`язків міністра культури та інформаційної політики ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 161 КК України, ґрунтується виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності його дій під час здійснення професійної діяльності та власному аналізі і баченні норм законодавства про кримінальну відповідальність. Тому, дійшовшидо висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого в місті Києві, виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення за заявою від 24 травня 2024 року відсутні, відмовив у задоволенні скарги.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічого монастиря) Української Православної Церкви - адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що всупереч ст. 214 КПК України, яка встановлює не право, а обов`язок слідчого, дізнавача або прокурора внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування, слідчим невідкладно, не пізніше 24 годин після реєстрації, не внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочато досудове розслідування за поданою заявою, що дає підстави встановити бездіяльність слідчого.

Зокрема, зазначає, що з повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень вбачається, що 20 травня 2024 року о 12 год., у мережі Інтернет, на сторінці « Главком », розміщено інтерв`ю виконувача обов`язків міністра культури та інформаційної політики ОСОБА_6 з найменуванням: «Президент наголосив: культура важлива. Цей меседж має діяти для усіх». При цьому у висловлюваннях ОСОБА_6 наявні ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 161 КК Україні, а саме: умисні дії, спрямовані на розпалювання релігійної ворожнечі та ненависті, образа почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями, вчинені службовою особою, що свідчить про втручання держави у діяльність релігійних організацій.

Отже, усупереч сприянню встановленню відносин взаємної релігійної і світоглядної терпимості й поваги між громадянами, які сповідують релігію або не сповідують її, між віруючими різних віросповідань та їх релігійними організаціями, ОСОБА_6 , будучи виконувачем обов`язків міністра культури та інформаційної політики, здійснює розпалювання релігійної ворожнечі.

Таким чином, вважає, що ухвалу слідчого судді винесено незаконно, тому вона підлягає скасуванню.

Будучи повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, прокурор в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду не надсилав, а тому апеляційний суд, враховуючи, що, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, його неявка не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника особи, яка подала скаргу - адвоката ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписами п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України та п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім іншого, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність події кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Як вбачається з наданих матеріалів, до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_5 , який діє в інтересах Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічий монастир) Української Православної Церкви, на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою (повідомленням) від 24 травня 2024 року.

Скарга мотивована тим, що 24 травня 2024 року до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, подано повідомлення про вчинення виконувачем обов`язки міністра культури та інформаційної політики ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 161 КК України, по якому відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені та досудове розслідування не розпочато.

У самому повідомленні про злочин від 24 травня 2024 року було вказано, що 20 травня 2024 року о 12 год. 00 хв. у мережі Інтернет, на сторінці « Главком », розміщено інтерв`ю виконувача обов`язки міністра культури та інформаційної політики ОСОБА_6 , яке, на думку заявника, містить висловлювання стосовно Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічий монастир) Української Православної Церкви, спрямоване на розпалювання релігійної ворожнечі та ненависті, образи почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 161 КК України.

Разом з тим, ч. 2 ст. 161 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисні дії, спрямовані на розпалювання національної, регіональної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті, на приниження національної честі та гідності, або образа почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями, а також пряме чи непряме обмеження прав або встановлення прямих чи непрямих привілеїв громадян за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, інвалідності, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками, поєднані з насильством, обманом чи погрозами, а також вчинені службовою особою.

Отже, діями, спрямованими на розпалювання національної, регіональної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті, на приниження національної честі і гідності потрібно вважати не будь-які дії (публічні виступи, розповсюдження матеріалів в засобах масової комунікації, тощо), а лише ті, які вчиняються з метою поширення серед окремих груп населення настроїв неприязні, ворожнечі та огиди до інших етнічних або расових груп чи конфесій для того, щоб викликати у багатьох осіб такі ж почуття і ставлення до таких груп, їх способу життя, культури, звичаїв, релігії, приниження позитивних якостей тієї чи іншої нації порівняно з іншими.

Наведені в повідомленні від 24 травня 2024 року обставини не містять очевидних фактів та відомостей, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 161 КК України. Ті висловлювання, які допустив у своєму інтерв`ю виконувач обов`язки міністра культури та інформаційної політики ОСОБА_6 , які були розміщені 20 травня 2024 року у мережі Інтернет на сторінці « Главком », не направлені на поширення серед окремих груп населення настроїв неприязні, ворожнечі тощо, а лише виражають його особисту думку з приводу певних обставин (виконання судових рішень щодо передачі майна заповіднику Києво-Печерської лаври).

У зв`язку з цим заява (повідомлення) представника Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічого монастиря) Української Православної Церкви - адвоката ОСОБА_5 від 24 травня 2024 року за своєю суттю не є заявою про вчинення кримінального правопорушення, в розумінні ст. 214 КПК України, що в свою чергу, на переконання колегії суддів, дозволяє зробити висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії за такою заявою щодо початку досудового розслідування кримінального провадження, відповідно до положень ст. 214 КПК України, як вірно зазначив про це в ухвалі слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва.

З урахуванням викладеного, колегія суддів визнає безпідставними апеляційні доводи про те, що в заяві (повідомленні) наведені достатні дані з посиланням на конкретні обставини, які вказують на вчинення кримінального правопорушення. При цьому зауважує, що всупереч твердженням адвоката ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду, слідчий суддя не вирішував питання, які можуть бути предметом судового розгляду у кримінальному провадженні або віднесені до компетенції слідчого, прокурора під час досудового розслідування, тобто не давав оцінку обґрунтованості заяви та не досліджував докази, а лише вивчив її зміст на предмет наявності відомостей саме про кримінальне правопорушення, які в свою чергу і підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань. До того ж будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву не набуває статусу цього документа і її подання до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, не тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, висновки слідчого судді про відмову у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічого монастиря) Української Православної Церкви, на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, є обґрунтованими.

Істотних порушень вимог КПК України під час розгляду вказаної скарги, які б давали підстави для скасування постановленої слідчим суддею ухвали, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування, а відтак, апеляційна скарга представника Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічого монастиря) Української Православної Церкви - адвоката ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічого монастиря) Української Православної Церкви - адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах Свято-Успенської Києво-Печерської Лаври (Чоловічого монастиря) Української Православної Церкви, на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 24 травня 2024 року, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ ____________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3