КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргузаступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року про застосування до ОСОБА_7 примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року задоволено клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 та у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечних діянь за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, до ОСОБА_7 застосовано примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Згідно з ухвалою суду ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечні діяння за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 187, ч. 4, 15 ч. 3, 289, ч. 3 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоровся потерпілого, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану та незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в стані неосудності, тобто на момент вчинення кримінального правопорушення не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок психічного захворювання за таких обставин.

Так, 31.08.2023, близько 23:20 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в салоні автобуса марки «Богдан», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався вздовж вул. Радосинська в м. Києві, поблизу будинку №126, в умовах воєнного стану, з метою заволодіння майном ОСОБА_10 , поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану, наблизився до ОСОБА_10 , який керував вказаним транспортним засобом та перебував на водійському сидінні, та, маючи при собі невстановлений досудовим розслідуванням пристрій, який має функцію ураження еклектричним струмом, застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров`я особи наніс декілька ударів еклектичного струму в область передпліччя, чим завдав ОСОБА_10 нестерпного болю, а ОСОБА_10 почав захищатися від нападу, відштовхуючи ОСОБА_7 від себе.

В подальшому ОСОБА_7 , бажаючи збагатитися, заволодівши майном ОСОБА_10 , здійснюючи напад поєднаний із насильством небезпечне для життя та здоров`я особи, з метою подолання супротиву потерпілого, розуміючи, що потерпілий чинить йому опір, маючи при собі ніж наніс декілька ударів ножем в область передпліччя правої руки потерпілого, тим самим застосував насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_10 .

Після чого, потерпілий, опасаючись за своє життя та здоров`я, відкрив водійські двері автобусу та випав з салону обличчям до землі, при цьому вдарившись головою об асфальт.

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_7 ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми: забійні рани спинки носа, лобної ділянки, перелом кісток носу, струс головного мозку, колото-різаної рани в ділянці правого ліктьового згину, що у своєї сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Далі, ОСОБА_7 , скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_10 , заволодів грошовими коштами у сумі 315,00 грн., які належать останньому. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Окрім того, 31.08.2023, приблизно о 23:27 год., ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , перебував в салоні автобусу, марки «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1 , Vin НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , знаходячись в стані неосудності, тобто на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, внаслідок психічного захворювання вчинив суспільно-небезпечне діяння, а саме незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого за наступних обставин.

Так, перебуваючи в салоні автобуса, марки «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився поблизу адреси АДРЕСА_1 , наблизився до ОСОБА_10 , який керував вказаним транспортним засобом та перебуваючи на водійському сидінні та маючи при собі невстановлений досудовим розслідуванням пристрій, який має функцію ураження еклектичним струмом, наніс декілька ударів еклектичного струму в область передпліччя ОСОБА_10 , чим завдав останньому нестерпного болю, в свою чергу ОСОБА_10 почав захищатися від нападу відштовхуючи ОСОБА_7 від себе.

В подальшому, ОСОБА_7 , бажаючи збагатитися, заволодівши майном ОСОБА_10 , здійснюючи напад поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, з метою подолання волі потерпілого ОСОБА_10 , нападник ОСОБА_7 розуміючи, що потерпілий чинить йому опір, маючи при собі ніж, наніс декілька ударів ножем в область передпліччя правої руки потерпілого.

Після чого потерпілий, побоюючись за своє життя та здоров`я, зумів відкрити водійські двері автобусу та від отриманих тілесних ушкоджень випав з салону обличчям до землі, при цьому вдарившись головою об асфальт.

Внаслідок зазначених дій ОСОБА_7 ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми: забійні рани спинки носа, лобної ділянки, перелом кісток носу, струс головного мозку, колото-різаної рани в ділянці правого ліктьового згину, що у своєї сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У цей час ОСОБА_7 , перебуваючи самостійно в салоні автомобіля та маючи до нього вільний доступ, скориставшись відсутністю водія транспортного засобу, маючи безперешкодний доступ до водійського сидіння, сів за кермо транспортного засобу, таким чином встановив контроль над транспортним засобом.

Перебуваючи на водійському сидінні автобуса марки «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1 , Vin НОМЕР_2 , не маючи права на керування вищевказаним транспортним засобом за допомогою ключа, був у замку живлення транспортного засобу, ОСОБА_7 запустив двигун, намагаючись здійснити спроби керування вказаним транспортним засобом та здійснити рух на вказаним транспортним засобом, однак, у зв`язку з відсутністю навичок водіння, та неспроможністю керування транспортним засобом, не зміг здійснити подальший рух по автодорозі.

Такими діями ОСОБА_7 вчинив всі дії, які він вважав необхіжними для доведення своїх дій до кінця, але з причин, що не залежати від його волі, не зміг заволодіти транспортним засобом.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_7 змінити в частині юридичної оцінки його дій та виключити з ухвали вказівки про застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу - при юридичній кваліфікації дій, що мають ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та вказівки про застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, повторно - при юридичній оцінці дій, що мають ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України.

Також прокурор просить ухвалити ухвалу, якою вважати, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану, та ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, тобто незакінченого замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, у решті ухвалу залишити без змін.

Прохаючи про виключення з ухвали суду кваліфікуючої ознаки застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, прокурор посилається на висновок експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №042-1575-2023 від 20.10.2023 згідно з яким морфологія виявлених тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , а також часові дані, наведені в медичній документації, дозволяють вважати спроможними термін їх утворення у строк, вказаний у описовій частині постанови, тобто, 01.09.2023 до 23:32 год., свідчить про відсутність явищ, небезпечних для життя.

Тобто, суд, на думку прокурора, всупереч встановленим обставинам кримінального провадження, неправильно (помилково) кваліфікував дії ОСОБА_7 за ознакою застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, тоді як висновком експерта застосування до потерпілого насильства, небезпечного для життя потерпілого не встановлено.

Також, судом помилково кваліфіковані дії ОСОБА_7 , пов`язані з незаконним заволодінням транспортним засобом, як повторні, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_7 31.08.2023 вчинив напад на потерпілого та спробу заволодіти чужим транспортним засобом практично одночасно, без будь-якого значного розриву в часі.

Отже, при кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України необґрунтовано та помилково враховано кваліфікуючу ознаку повторності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Деснянського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року щодо кваліфікуючої ознаки застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, відповідає фактичним обставинам провадження та ґрунтується на вимогах закону.

Так, згідно із встановленими обставинами провадження, які не заперечуються в апеляційній скарзі прокурора, ОСОБА_7 як при заволодінні грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 , так і при намаганні заволодіння автобусом « ОСОБА_12 », застосував до потерпілого невстановлений досудовим розслідуванням пристрій, який має функцію ураження електричним струмом, яким наніс потерпілому декілька ударів електричного струму в область передпліччя, завдавши нестерпного болю, а також наніс декілька ударів ножем в область передпліччя правої руки потерпілого, заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Згідно з висновком експерта № 042-1575-2023 від 20.10.2023 тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_10 у виді закритої черепно-мозкової травми, забійних ран спинки носа, лобної ділянки, перелому кісток носа, струсу головного мозку та колото-різаної рани в ділянці правого ліктьового згину як у сукупності, так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але не менше ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Отже, згідно із встановленими фактичними обставинами провадження ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, що розцінюється як насильство, небезпечне для життя чи здоров`я.

При цьому зауваження у висновку експерта про те, що вивчена медична документація свідчить про відсутність явищ, небезпечних для життя потерпілого, не спростовує висновку експерта про оцінку тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_10 , як легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Окрім того, згідно із встановленими обставинами провадження ОСОБА_7 завдав потерпілому удари еклектичного струму в область передпліччя із застосуванням невстановленого досудовим розслідуванням пристрою, який має функцію ураження електричним струмом.

Застосування електроструму може не призвести до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, але є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого в момент застосування.

Таким чином, суд, встановивши, що ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також застосував до потерпілого електрострум, обґрунтовано кваліфікував діяння за ознакою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазначала нападу, тому колегія суддів не убачає підстав для виключення з ухвали суду вказівки на застосування насильства, небезпечного для життя.

Також колегія суддів не убачає підстав для виключення з ухвали суду вказівки на кваліфікуючу ознаку повторності при кваліфікації діяння за ч. 3, ст. 15, ч. 3, ст. 289 КК України, оскільки напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) вважається закінченим з моменту нападу, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні, а та обставина, що між заволодінням майном потерпілого ОСОБА_10 та спробою заволодіння автобусом «Богдан» пройшов незначний проміжок часу (згідно із обставинами, встановленими судом це було близько 7 хвилин), не може бути підставою для виключення ознаки повторності.

Колегія суддів, вважаючи ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 законною і обґрунтованою, не убачає підстав для її скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 14 лютого 2024 року про застосування до ОСОБА_7 примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 754/17064/23

Провадження №11-кп/824/3352/2024

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_13

Доповідач ОСОБА_1