29.11.2024
Справа № 642/5495/24
Провадження № 1-кп/642/644/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань за № 0001455 від 25.09.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Ленінському районному суді м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань за № 0001455 від 25.09.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.

27.11.2024 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання про продовження дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання.

Прокурор обґрунтував клопотання тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, тобто порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві особою, яка зобов?язана іх дотримувати, що спричинило тяжкі наслідки, та продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що будучи особою, яка зобов?язана дотримуватись правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на виробництві, а саме дотримуватись вимог з охорони праці у деревообробній промисловості та положень, закріплених на підприємстві, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своєї бездіяльності, в порушення вимог ст. 13 та ст. 21 Закону України «Про охорону праці», п.п. 6.3.110 та п.п. 6.3.122 НПАОП 20.0-1. 02-05 «Правила охорони праці в деревообробній промисловості», а також п.п. 3.9 Інструкції з охорони праці під час пресування, затвердженої на ФОП ОСОБА_4 , допустив до робіт з підвищеною небезпекою на станку для пресування PAUL OTT TYPE DQS 30-13/120 ОСОБА_5 , в результаті чого 25.09.2023 приблизно о 10.00, за адресою: АДРЕСА_3 , під час запресовування дерев?яної деталі, останній почав змінювати положення власноручно внаслідок чого прес, який знаходився у ввімкнутому стані, стиснув ліву руку ОСОБА_5 , що в свою чергу призвело до ампутації кисті та передпліччя на рівні нижньої третини лівого плеча та відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-1492/2023 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

29.08.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 272 КК України.

Прокурор вважає, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків передбачених ст. 177 КПК України, що перевірено в рамках судового контролю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Прокурор зазначив, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання ризикам та досягнення мети і завдань кримінального провадження у сторони обвинувачення необхідність у застосуванні стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не перестала існувати.

Так, прокурор у клопотанні зазначив, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та карається обмеженням волі на строк до п?яти років або позбавленням волі на строк до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Отже, у випадку доведення у суді винуватості ОСОБА_4 , останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на певний строк, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

Крім того, у підготовче судове засідання, призначене на 18.09.2024 о 14.30, обвинувачений ОСОБА_4 не з?явився, хоча про час та місце проведення був повідомлений у передбачений законом спосіб. Жодних заяв про поважність причин неявки у судове засідання на адресу суду від обвинуваченого або його захисника на адресу суду не надходило. Отже, обвинуваченим ОСОБА_4 порушено вимоги ч. 7 ст. 42 КПК України відповідно до яких, обвинувачений зобов?язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді/суду а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Також прокурор вказав, що існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризик незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні. Наявність зазначеного ризику обґрунтовується характером та обставинами злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , наявністю потерпілого та свідків, яким відомі обставини вчинення злочину та показання яких відкриті обвинуваченому на виконання вимог ст. 290 КПК України, із зазначенням їх місця проживання, контактних номерів телефону та іншого. Також слід врахувати, що потерпілий у даному кримінальному провадженні це працівник, який перебуває у трудових відносинах з обвинуваченим ОСОБА_4 , який здійснює свою діяльність, пов`язану із виробництвом кухонних меблів за адресою: АДРЕСА_3 . І хоча потерпілий та свідки вже допитані в ході досудового розслідування, суд відповідно до вимог ст. 23 КПК України досліджує докази безпосередньою. У зв?язку з чим у випадку незастосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов?язання з покладенням відповідних обов?язків останній буде мати можливість здійснювати вплив на потерпілого та свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку прокурора, з метою запобігання вказаним ризикам необхідно продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов?язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

28.11.2024 до Ленінського районного суду м. Харкова від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , надійшло заперечення на клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, в якому захисник обвинувачення зазначив, що ризики, передбачені п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведені, вказував, що прокурором не надано доказів на підтвердження наявності підстав для продовження дії запобіжного заходу, у клопотанні відсутнє обґрунтування необхідності покладення на обвинуваченого кожного конкретного обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника, викладену у запереченнях на клопотання прокурора, вирішення долі клопотання поклав на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора та заперечення захисника суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 7 ст. 194 КПК України передбачено, що передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08.10.2024 клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задоволено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05.11.2024 клопотання захисника про часткове скасування та зміну додаткових обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08.10.2024 задоволено частково, змінено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, що покладені на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08.10.2024 покладено на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1)прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

2)повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

3)утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

4)здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Суд бере до уваги пояснення захисника, викладені у запереченнях від 28.11.2024 та при вирішенні питання доцільності продовження дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_4 зазначає, що вказаний у клопотанні прокурора ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на час розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу не встановлено, оскільки процесуальна поведінка обвинуваченого вказує на те, що останній не має наміру переховуватися від суду.

Суд вважає, що вказівка прокурора на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є формальною та не обґрунтованою, оскільки сама по собі ймовірність призначення обвинуваченому суворого покарання за відсутності підтверджень конкретних фактів ухилення його від суду, переховування, перешкоджання у будь-який спосіб підготовчому провадженню чи судовому розгляду не свідчить про наявність відповідного ризику та необхідність застосування запобіжного заходу.

Так, посилання прокурора на неявку обвинуваченого у судове засідання, яке було призначене 18.09.2024, не може буде взяте судом до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо підтвердження належного повідомлення обвинуваченого та його захисника про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання.

Проте суд не може погодитись із твердженням захисника про відсутність існування ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому що у судовому провадженні ані потерпілий, ані свідки ще не допитані безпосередньо судом в ході судового розгляду.

Захисник обвинуваченого зазначив, що свідок ОСОБА_7 офіційно працевлаштований та працює у ФОП обвинуваченого, а свідок ОСОБА_8 є повіреним обвинуваченого та на підтвердження зазначеного надав суду копію протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 09.11.2023, в якому вказано, що останній працює у ФОП « ОСОБА_4 », а також копію протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 24.10.2023, в якому вказано, що останній працює у ФОП « ОСОБА_4 ».

Проте суд не може погодитись з вказаним твердженням захисника обвинуваченого з огляду на те, що надані на підтвердження зазначених обставин протоколи не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази факту працевлаштування, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Окрім того, допит свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відбувся рік тому, з огляду на що суд піддає сумніву актуальність анкетних даних вказаних свідків, зазначених у протоколах допиту, зокрема, стосовно їхнього місця роботи.

Стосовно тверджень захисника щодо того, що прокурором не обґрунтовано окремо кожний обов`язок, дію якого він просить продовжити, суд зазначає, що обов`язок обвинуваченого прибувати до прокурора та суду за викликом у визначений строк прямо передбачений п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, а обов`язок обвинуваченого повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання кореспондує з обов`язком прибувати до прокурора та суду за викликом, оскільки зміна проживання без повідомлення сторони обвинувачення та суду унеможливить належне та своєчасне повідомлення обвинуваченого про необхідність явки останнього, а тому, на думку суду, вказані обов`язки не потребують окремого обґрунтування з посиланням на докази.

При цьому суд вважає слушними зауваження захисника щодо того, що прокурором у прохальній частині клопотання необґрунтовано включено слідчого до переліку осіб, на вимогу яких обвинувачений має прибувати за викликом та яких обвинувачений має повідомляти про зміну місця свого проживання, оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено зверненням прокурора до суду з обвинувальним актом.

Окрім того, обвинуваченим вже виконано покладений на нього обов`язок щодо передачі на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, а тому суд вважає, що такий обов`язок не може бути знову покладений на обвинуваченого, однак суд доходить висновку, що на обвинуваченого слід покласти обов`язок залишити на зберіганні у Головному управлінні Державної міграційної служби України в Харківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Водночас суд підкреслює, що особисте зобов`язання є найбільш м?яким запобіжним заходом, передбаченим нормами КПК України.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що клопотання прокурора про продовження дії стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підлягає частковому задоволенню.

Одночасно суд покладає на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

-прибувати до слідчого та суду за першою вимогою;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні;

-залишити на зберіганні у Головному управлінні Державної міграційної служби України в Харківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 176-179, 194, 314, 315, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 2 (два) місяці.

Продовжити покладені на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, які передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1)прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

2)повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

3)утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

4)залишити на зберіганні у Головному управлінні Державної міграційної служби України в Харківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали до 28.01.2025.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням вказаної ухвали покласти на прокурорів відділу Харківської обласної прокуратури, які здійснюють процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 29.11.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_9