Справа №463/7684/24
Провадження №1-кс/463/6244/24
УХВАЛА

слідчого судді

19 серпня 2024 року місто Львів

Cлідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржниці ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо нерозгляду клопотання ОСОБА_3 від 09.08.2024, поданого в кримінальному провадженні №0000823,

встановила:

Скаржниця ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із скаргою, та просить зобов?язати слідчого кримінального провадження вручити пам?ятку про права та обов?язки потерпілого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Окремо подано клопотання про винесення окремої ухвали стосовно бездіяльності уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові щодо невиконання в повній мірі ухвали слідчого судді від 10.06.2024.

В обґрунтування поданої скарги покликалася на те, що у провадженні слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000823 від 10.06.2024 за її заявами від 23.05.2024 та 27.05.2024 про вчинення кримінальних правопорушень. По відношенню до неї та її доньки було застосовано протиправні дії, якими їм було завдано психологічної та моральної шкоди. Своєю бездіяльністю уповноважена особа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, позбавляє їх скористатися правом потерпілого. Незважаючи на те, що крім написаних її заяв про кримінальні правопорушення, окремо з заявою звернулась про визнання їх потерпілими від злочину, на яку не послідувало реагування.

Скаржниця ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги та клопотання про винесення окремої ухвали підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не прибув, причини не прибуття не повідомив.

Не зважаючи на відсутність матеріалів кримінального провадження скаржниця ОСОБА_3 наполягала на як найшвидшому розгляді скарги за фактичної явки сторін та поданих ними доказів.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, а тому слідчим суддею, з урахуванням думки скаржниці, прийнято рішення про розгляд скарги за фактичної явки сторін.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані матеріали скарги, слідча суддя дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини гарантується.

При розгляді питання про можливість оскарження бездіяльності слідчого під час досудового розслідування слідча суддя враховує також положення міжнародно-правових норм, які є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання про його права та обов`язки або при висуненні проти нього будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий судовий розгляд протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Одним з основних складових у системі справедливого судочинства є доступ до суду.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права і свободи, викладені у Конвенції, порушуються, має право на ефективний спосіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які діяли як офіційні особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим кодексом.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Так, забезпечуючи принцип доступу до правосуддя, в порядку ст. 21 КПК України та ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова 15 серпня 2024 року відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду з метою з`ясування фактичних обставин скарги безпосередньо в судовому засіданні за участю сторін.

Як вбачається з доданих до скарги матеріалів, слідчими першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000823 від 10.06.2024, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні №0000823 від 10.06.2024 ОСОБА_3 09.08.2024 подано заяву про визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 потерпілими та вручити пам?ятку про права та обов?язки потерпілого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Інформація щодо розгляду згадного клопотання ОСОБА_3 не надано та на запит суду від Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові не отримано.

Скаржниця ОСОБА_3 просить слідчого суддю зобов?язати слідчого кримінального провадження вручити пам?ятку про права та обов?язки потерпілого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно зі ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначений главою 26 Кримінального процесуального кодексу України - параграф 1, статті 303-308.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності суду, розглядаються слідчим суддею суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням відповідних положень глави 26 цього Кодексу. За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора слідчий суддя постановляє ухвалу, передбачену ч. 2 ст. 307 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

У відповідності до вимог статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Таким чином, після подання стороною заявника клопотання, в порядку ст. 220 КПК України про виконання будь-яких процесуальних дій - у слідчого/прокурора виникає обов`язок розглянути таке клопотання в строк не більше трьох днів з моменту його подання, і задовольнити його за наявності відповідних підстав, а у разі відмови в задоволенні клопотання (повної, часткової) винести вмотивовану постанову, копію якої вручити особі (у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надіслати їй).

Крім цього, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Тобто за результатом поданого 09.08.2024 ОСОБА_3 клопотання слідчий суддя має повноваження щодо зобов`язання слідчого/прокурора, в порядку ст. 220 КПК України, розглянути клопотання у визначеному законом порядку та строк (у випадку нерозгляду такого слідчим/прокурором) чи скасувати/залишити в силі рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Верховний Суд в постанові від 14.02.2023 року у справі №405/680/22 вказав, що по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК).

Всупереч наведеному, ОСОБА_3 просить зобов?язати слідчого кримінального провадження вручити пам?ятку про права та обов?язки потерпілого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за відсутності інформації про визнання/відмову у визнанні потерпілими, та за наведених обставин не оскаржує бездіяльність пов`язану з нерозглядом клопотання від 09.08.02024 чи рішення ухвалене за результатом його розгляду.

А тому в цій частині вимоги є передчасними та безпідставними.

Що стосується вимог щодо винесення окремої ухвали, то слідчий суддя вважає такі безпідставними, з огляду на таке.

Так, згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову в задоволенні скарги.

Тобто, глава 26 КПК України не передбачає прийняття слідчим суддею такого рішення як окрема ухвала.

Таким чином, у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо нерозгляду клопотання ОСОБА_3 від 09.08.2024, поданого в кримінальному провадженні №0000823слід відмовити.

У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК України зазначено перелік ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому дана ухвала відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Керуючись ст. 303-304, 307, 309 КПК України, слідча суддя

постановила:

в задоволенні клопотання про винесення окремої ухвали відмовити.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо нерозгляду клопотання ОСОБА_3 від 09.08.2024, поданого в кримінальному провадженні №0000823, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 15 год. 30 хв. 22 серпня 2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1