Справа №212/9559/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - ОСОБА_1 ; за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження, які приймають участь у судовому засіданні: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час підготовчого судового засідання в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні № №0001313 від 04 вересня 2024 рокуза ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України відносно:

ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився с. Михайло-Заводське, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянин України, неодружений, дітей на утриманні не має, здобув середню освіту, не працює, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-14.07.2020 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 27.04.2023 по відбуттю строку покарання.

та угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором КРИВОРІЗЬКОЇ ПІВНІЧНОЇ ОКРУЖНОЇ ПРОКУРАТУРИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, маючи не погашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив умисний корисливий злочин, при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , приблизно о 09 годині 04.09.2024 року, знаходячись на автостоянці, яка розташована з східної сторони будівлі АДРЕСА_3 , де розташований торгівельний центр « ІНФОРМАЦІЯ_3 », побачив раніше знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який під`їхав до нього на електросамокаті « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_6 , та в цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Так, повторно, ОСОБА_4 переслідуючи корисливу мету, під вигаданим приводом, попрохав у ОСОБА_6 передати йому електросамокат « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_6 , щоб проїхатись, на що останній, будучи впевненим у правомірності дій ОСОБА_4 та не підозрюючи про його дійсні наміри, добровільно передав останньому електросамокат « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_6 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3253 від 13.09.2024 становить 5650,00 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 , отримавши належний ОСОБА_6 , електросамокат « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ІНФОРМАЦІЯ_6 у своє володіння, реалізуючи надалі свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, утримуючи вказане майно, діючи із корисливого мотиву, з метою власного збагачення з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 5650,00 гривень.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

У кримінальному провадженні укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_4 , повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України - прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

Обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Однак, при цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду. Потерпілий надав письмову заяву в якій не заперечував щодо укладення угоди.

Прокурор угоду підтримала, оскільки вона відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, злочини передбачені ч. 2 ст. 190 КК України по ступеню тяжкості відносяться до нетяжких злочинів.

Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, який полягає у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень.

Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Добровільність укладення угоди не викликає жодних сумнівів.

Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 ..

На підставі викладеного суд визнає ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України за ознакамизаволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Щодо покарання.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 , повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.

За вчинення кримінального правопорушення сторони домовились про покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Визначаючись щодо покарання, яке на думку суду слід призначити обвинуваченому, суд враховує наступне.

Обвинувачений у судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра наразі не перебуває.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Покарання, повністю узгоджується з критерієм справедливості , правову позицію щодо якого висловив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі N 1-33/2004, зазначивши, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень: Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не подано. Долю речових доказів визначити відповідно до статті 100 КПК України..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 469, 472, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 вересня 2024 року у кримінальному провадженні за № 0001313 від 04 вересня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України укладену між прокурором КРИВОРІЗЬКОЇ ПІВНІЧНОЇ ОКРУЖНОЇ ПРОКУРАТУРИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

Міру запобіжного заходуОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речовий доказ:електросамокаті «VOLTA» ІНФОРМАЦІЯ_6 повернутий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити власнику, дозволивши використовувати на власний розсуд.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7