Справа № 699/884/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року Смілянський міськрайсуд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження № 0000317 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, несудимого, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, 21 березня 2019 року, близько 13 год. 30 хв., умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу намагався викрасти з недіючого приміщення колишнього банку «Україна» по АДРЕСА_2 брухт чорного металу - металеву шафу непридатну для використання, масою 86 кг., вартістю 473 грн. ( згідно висновку експерта від 24.05.2019 №10/562), що належить територіальному управлінню Державної судової адміністрації України у Черкаській області, про те кримінальне правопорушення до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затримані працівниками поліції.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 на підставі п.4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинені ним діяння, проти чого не заперечували обвинувачений ОСОБА_5 і його захисник адвокат ОСОБА_4 .

Обгрунтовуючи заявлене клопотання прокурор посилався на Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, ч.1 та 2 якої визначає момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 та 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тому, прокурор просить закрити кримінальне провадження у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене ОСОБА_5 діяння.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання прокурора про закриття кримінального провадження підлягає до задоволення у зв`язку з набуттям чинності Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 в березні 2019 року, вартість майна, яке намагався викрасти обвинувачений, не перевищила суми 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яка на 01.01. 2019 року становила 1921грн.

Тобто, діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 - незакінчений замах таємне викрадення чужого майна, відповідно до Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ, перестало бути кримінально караними і підлягає декриміналізації.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, як; на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діянь визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Аналогічні вимоги обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння, містяться у статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції) яка є частиною національного законодавства України та в практиці Європейського суду з прав людини (далі Європейський суд).

Так, у рішенні у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) Європейський суд поклав в основу правової позиції щодо тлумачення частини першої статті 7 Конвенції те, що в європейському та міжнародному масштабі склався консенсус стосовно обов`язковості ретроактивного застосування кримінального закону, який скасовує караність діяння.

На підтвердження вказаного висновку Європейський суд посилався на частину 1 статті 49 Хартії основних прав Європейського Союзу 2000 року (далі - Хартія), яка містить імперативну вимогу щодо зворотної дії в часі закону, який передбачає більш м`яке покарання, а також - на тлумачення цього положення Судом Європейського Союзу в рішенні у справі Silvio Berluskoni and Others (2005), де зазначено, що в цій справі до заявників не був застосований не просто закон, який пом`якшує покарання, а закон, що насправді скасовував караність діяння. Таким чином, Європейський суд визначив, що попри свій буквальний зміст частина перша статті 49 Хартії передбачає й обов`язковість зворотного застосування закону, який скасовує злочинність діяння. Висновок Європейського суду у справі Scoppola v. Italy (№ 2) (2009) про те, що частина перша статті 7 Конвенції включає також і позитивну гарантію ретроактивного застосування до особи закону, що скасовує злочинність діяння, зобов`язує застосовувати практику Європейського суду, якою забезпечується дотримання принципу верховенства права і законності, згідно зі статтями 8, 9 КПК України.

Пунктом 4 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Відповідно до обвинувального акту органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб.

Вартість майна, яке намагався викрасти ОСОБА_5 в березні 2019 року, не перевищив суми 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яка на 01.01. 2019 року становила 1921грн.

Тобто, діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_5 - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна групою осіб, відповідно до Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ, перестало бути кримінально караними, тому кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з його декриміналізацією.

Положення Закону України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції, ч.1 та 2 якої визначає

момент вчинення правопорушення, не перевищує 0,5 та 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, підлягають застосуванню відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки у відповідності до ст. 58 Конституції України та ст. 5 КК України цей закон має зворотну дію у часі, скасовує караність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе закрити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України,у зв`язку з декриміналізацією.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного ч.2 ст. 185 КК України, керуючись п.1-2 ч.2 ст. 284,371, 372 КПК України, суд,-

ухвалив:

Кримінальне провадження по обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинені ним діяння.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої та трасологічної експертиз в розмірі 2983 грн. 13 коп., віднести на рахунок держави.

Речові докази: металеву електро-щитову шафу, яка передана на зберігання ОСОБА_7 , залишити власнику, а ті що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Корсунь-Шевченківського ВП ГУНП в Черкаській області, повернути власнику за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 7 днів з моменту її проголошення, особами, які не були присутніми під час проголошення ухвали протягом 7 днів з моменту її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на подання апеляційної скарги, в разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо її буде скасовано

Суддя : ОСОБА_8