ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/511/24 Справа № 697/406/24 Категорія: ч.2 ст.307 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засіданняОСОБА_5 ,
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Ковалі Канівського району Черкаської області, громадянку України, українку, з середньо базовою освітою, незаміжню, працюючу у «ФОП ОСОБА_9 » на посаді диспетчера, є особою з інвалідністю ІІ групи, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,-

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та призначено їй покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, та взято під варту у залі суду.

У відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання час її перебування під вартою з 09.08.2023 по 11.08.2023 та з 25.04.2024 по день набрання вироком законної сили.

Строк відбування ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня набрання даним вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертизи, за результатами якої складено висновок експерта №СЕ-19/124-23/9245-НЗПРАП від 10.08.2023 у сумі 1 673 (одна тисяча шістсот сімдесят три) грн 00 коп.

Вирішено долю речових доказів на підставі ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , будучи раніше судимою 04.05.2023 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.1 ст.125 КК України, до покарання у виді штрафу у розмірі 50 н.м.д.г., маючи згідно з ст. 89 КК України не зняту і не погашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не стала і знову вчинила новий умисний злочин.

Так, ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, точної дати та часу слідством не встановлено, діючи умисно, протиправно, у невстановлений досудовим слідством спосіб, незаконно придбала фольговий згорток із подрібненою речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № CE-19/124-23/9245-НЗПРАП від 10.08.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, масою 0,49 г та прозорий пакет із порошкоподібною речовиною, яка згідно з висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-23/9245-НЗПРАП від 10.08.2023 містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, масою 0,056 г, які незаконно зберігала за місцем свого проживання з метою збуту по АДРЕСА_2 , та 09.08.2023 близько 19 год, перебуваючи поряд із будинком АДРЕСА_3 , переслідуючи ціль незаконного збуту наркотичного засобу, незаконно збула, шляхом продажу за грошові кошти в сумі 750 грн, ОСОБА_10 , якому було доручено проведення оперативної закупки наркотичного засобу.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу та наркотичного засобу.

Не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченої та правильності кваліфікації її дій, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , вважаючи, що вирок суду щодо обвинуваченої ОСОБА_7 надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винної, подав апеляційну скаргу в якій просив вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України - змінити, призначивши їй покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

Апеляційні вимоги обгрунтував тим, що суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку належним чином не врахував ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого злочину та особу винної, а саме, наявність постійного місця роботи та проживання, наявність міцних соціальних зв`язків, те що ОСОБА_7 позитивно характеризується, її відношення до вчиненого, відсутність судимостей, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, відсутність потерпілих, наявність обставин, які пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, це - щире каяття, молодий вік обвинуваченої, наявність у неї хвороби з ураженням опорно-рухового апарату ( ОСОБА_7 має II групу інвалідності) та потребує нагляду та лікування у лікаря ортопеда-травматолога, а також те, що припинення лікування призведе до погіршення здоров`я.

Апелянт вважає, що призначене обвинуваченій покарання за ч.2 ст.307 КК України не відповідає особі обвинуваченої, і за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, висновок суду щодо призначення саме такого покарання не мотивований.

На думку захисника ОСОБА_8 суд першої інстанції, фактично призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті, що не відповідає вимогам чинного законодавства та особі обвинуваченої, і за наявності пом`якшуючих обставин покарання та відсутності обтяжуючих, достатнім у даному випадку було б покарання у вигляді позбавлення волі на 5 років з іспитовим строком на 3 роки.

18.09.2024 до Черкаського апеляційного суду надійшло клопотання ФОП ОСОБА_11 у якого до вироку суду працювала обвинувачена ОСОБА_7 про застосування до останньої більш м`якого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам закону в частині призначеного ОСОБА_7 покарання вирок міськрайонного суду не відповідає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, за яке її засуджено, кваліфікація її дій, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та в апеляційній скарзі захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Частина 2 ст. 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нового кримінального правопорушення.

Згідно з абз. 2 п. 1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Санкція за вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 307 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого нею умисного кримінального правопорушення, яке відповдно до ст.12 КК України станом на момент його вчинення є тяжким злочином, зважив на дані про особу обвинуваченої, яка в силу ст. 89 КК України раніше не судима, однак на момент скоєння кримінального правопорушення мала не зняту та непогашену судимість, незаміжня, не має на утриманні неповнолітніх дітей, є особою молодого віку, офіційно працює, за місцем проживання характеризується позитивно, є особою з інвалідністю ІІ групи, у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , суд першої інстанції визнав щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, при цьому заначив про визнання ОСОБА_7 вини у вчиненні кримінального правопорушення, яке на думку апеляційного суду слід визнати пом`якшуючою покарання обставиною.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 судом першої інстанції встановлено не було.

При цьому міськрайонним судом не встановлено підстав для застосування до обвинуваченої положень ст. 69, ст. 75 КК України.

Однак, колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, його підвищену суспільну небезпеку, та наявність у обвинуваченої корисливого мотиву, наявність на момент вчинення злочину не знятої та не погашеної судимості за ч.1 ст.125 КК України, вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що виправлення обвинуваченої неможливе без ізоляції від суспільства.

Отже, апеляційні вимоги захисника про звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України не підлягають задоволенню.

Що стосується вимог апеляційної скарги в частині незастосування судом першої інстанції ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , то на думку колегії суддів вони є слушними.

Положення ст.69 КК України передбачають, що суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Зі змісту вироку вбачається, що суд першої інстанції, дослідивши дані про особу обвинуваченої, відповідно до положень ст. 50 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку та наявність у обвинуваченої корисливого мотиву, беручи до уваги, що на момент скоєння тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, що становить реальну загрозу життю і здоров`ю громадян, обвинувачена мала не зняту та непогашену судимість, прийшов до висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_7 покарання у порядку, передбаченому статтею 69 КК України, зазначивши, що він не встановив обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є безумовною підставою для застосування такої норми Закону.

З даним висновком колегія суддів не погоджується, оскільки враховуючи наявність пом`якшуючих обставин, а саме: визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та те що ОСОБА_7 є особою молодого віку, офіційно працювала, за місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, а саме : матір та бабусю, має інвалідність ІІ групи (наявність хвороби ураження опорно-рухового апарату), і вказані обставини колегія суддів визнає як обставини, що пом`якшують покарання, і в своїй сукупності знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, враховуючи вчинення нею одного епізоду збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, масою 0.49 г та наркотичного засобу метадону, масою 0.056 г, відсутність обтяжуючих покарання обставин, вважає можливим призначити обвинуваченій покарання за ч.2 ст. 307 КК України, з застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді 4 років позбавлення волі, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої у санкції вказаної статті.

З огляду на те, що ОСОБА_7 вчинено корисливий злочин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанці щодо необхідності призначення їй додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Саме таке покарання, на переконання колегії суддів, буде відповідати вимогам ст. 65 КК України та буде необхідним для досягнення його мети, тобто, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як нею, так і іншими особами.

Тому оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 покарання.

Відповідно до припису п.2 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Пункт 1 ч.1 ст.408 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з положеннями ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Підсумовуючи все вищевикладене, колегія суддів прихоить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 та відповідної зміни вироку суду в частині призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 покарання із мотивів, викладених вище.

В решті вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2024 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного їй покарання, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання з 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна.

В решті - вирок міськрайонного суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційним судом, а засудженою, яка тримається під вартою, в той же строк з дня вручення їй копії ухвали.

Головуючий

Судді