Справа № 461/7870/24
Провадження № 1-кс/461/5854/24
УХВАЛА

Іменем України

16.10.2024 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення про підозру,

в с т а н о в и в :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, від 27 червня 2024 року у кримінальному провадженні № 0001173 від 08.11.2023.

Обґрунтовуючи дану скаргу, захисник вказує наступне.

27.06.2024 року слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням з начальником другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 , склав повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, та в цей же день, 27.06.2024, повідомив йому про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Як вбачається з оголошеної підозри ОСОБА_4 , останній підозрюється у неналежному виконанні своїх службових обов`язків, передбачених п. 5.7 Статуту ДП "Арена Львів" та Розділом 2 посадової інструкції першого заступника директора ДП "Арена Львів", через несумлінне ставлення до них, що проявилося у тому, що він:

1)неналежно організував визначення та неналежно визначив очікувану вартість закупівлі комплекту обладнання для влаштування системи відеомоніторингу на рівні середньоринкової, не перевірив ні особисто, ні через підлеглих працівників середню ринкову вартість вказаного обладнання, спосіб визначення його орієнтовної вартості та наявність відповідних підтверджуючих документів;

2)не уповноважив, зокрема, шляхом оформлення довіреності, жодну особу на приймання комплекту обладнання для влаштування системи відеомоніторингу та перевірку його за номенклатурою, кількістю, комплектністю, якістю та ціною, та таким чином не поклав відповідальність на жодну особу за здійснення такого приймання та перевірки обладнання, а також, самостійно, не перевіривши номенклатуру, кількість, комплектність, якість та ціну поставленого комплекту обладнання для влаштування системи відеомоніторингу, підписав та затвердив печаткою "ДП Арена Львів" Акти приймання-передачі товару № 95 від 14 листопада 2023 року та № 108 від 14 грудня 2023 року, на підставі яких ДП "Арена Львів" прийняло товар - Комплект обладнання для влаштування системи відеомоніторингу за ціною, значно вищою за ринкову, частина комплектуючих якого, не відповідає комплектуючим, зазначеним в Актах приймання-передачі товару № 95 від 14 листопада 2023 року та № 108 від 14 грудня 2023 року, а також передбаченим Специфікацією (додатком 1) до договору № 27-10/23-01 від 27.10.2023.

Сторона обвинувачення вважає, що внаслідок таких дій підозрюваного ОСОБА_4 ДП "Арена Львів" завдано матеріальну шкоду в розмірі 2 904 847,52 грн.

Скаржник стверджує, що повідомлена підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, є необгрунтованою.

Сторона захисту вказує, що відповідальною особою за організацію та проведення закупівлі комплекту обладнання для відеомоніторингу був саме фахівець з публічних закупівель ДП "Арена Львів" (Уповноважена особа) ОСОБА_8 , який був призначений на вказану посаду відповідним наказом директора ДП "Арена Львів". Саме фахівець з публічних закупівель ДП "Арена Львів" ОСОБА_8 організовував процедуру закупівлі, готував тендерну документацію, визначав очікувану вартість предмету закупівлі - комплекту обладнання для влаштування системи відеомоніторингу, методом порівняння ринкових цін, та, власне, проводив закупівлю.

Тому підозра, оголошена ОСОБА_4 в тому, що він неналежно організував визначення та неналежно визначив очікувану вартість закупівлі комплекту обладнання для влаштування системи відеомоніторингу на рівні середньоринкової, не перевірив ні особисто, ні через підлеглих працівників середню ринкову вартість вказаного обладнання, спосіб визначення його орієнтовної вартості та наявність відповідних підтверджуючих документів, є необгрунтованою, оскільки це безпосередньо не входило у коло службових обов`язків ОСОБА_4 , як в.о. директора ДП "Арена Львів", так і першого заступника директора ДП "Арена Львів", а входило в обов`язки фахівця з публічних закупівель ДП "Арена Львів" (Уповноважена особа) ОСОБА_8 . Між діяннями в.о. директора ДП "Арена Львів" ОСОБА_4 та настанням наслідків, про які стверджує в підозрі сторона обвинувачення, а це заподіяння шкоди на суму 2 904 847,52 грн., не має причинного зв`язку.

Необгрунтованою є також підозра, оголошена ОСОБА_4 в частині того, що він не уповноважив, зокрема, шляхом оформлення довіреності жодну особу на приймання комплекту обладнання для влаштування системи відеомоніторингу та перевірку його за номенклатурою, кількістю, комплектністю, якістю та ціною, та таким чином не поклав відповідальність на жодну особу за здійснення такого приймання та перевірки обладнання, а також, самостійно не перевіривши номенклатуру, кількість, комплектність, якість та ціну поставленого комплекту обладнання для влаштування системи відеомоніторингу, підписав та затвердив печаткою "ДП Арена Львів" Акти приймання-передачі товару № 95 від 14 листопада 2023 року та № 108 від 14 грудня 2023 року, на підставі яких ДП "Арена Львів" прийняло товар - Комплект обладнання для влаштування системи відеомоніторингу за ціною, значно вищою за ринкову, частина комплектуючих якого, не відповідає комплектуючим, зазначеним в Актах приймання-передачі товару № 95 від 14 листопада 2023 року та № 108 від 14 грудня 2023 року, а також передбаченим Специфікацією (додатком 1) до договору №27-10/23-01 від 27.10.2023.

Також, скаржник вказує, що саме в.о. начальника відділу інформаційних технологій ДП "Арена Львів" ОСОБА_9 був відповідальний за прийом товару - комплекту обладнання для влаштування системи відеомоніторингу, його перевірку щодо комплектності та відповідності до специфікації до відповідного договору, а також контроль за процесом встановлення та інсталяції цього обладнання. Окрім цього, в.о. начальника відділу інформаційних технологій ДП "Арена Львів" ОСОБА_9 на неодноразових нарадах з робочих питань, які проводив в.о. директора ДП "Арена Львів" ОСОБА_4 , доповідав про хід проведення робіт по монтажу та влаштування обладнання системи відеомоніторингу, зазначав, що по закінченню робіт будуть підписані відповідні акти та передані документи на оплату.

Стверджує, що твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_4 не уповноважив жодну особу на приймання комплекту обладнання для влаштування системи відеомоніторингу та перевірку його за номенклатурою, кількістю, комплектністю, якістю та ціною та таким чином не поклав відповідальність на жодну особу за здійснення такого приймання та перевірки обладнання, не відповідає дійсності.

В той же час з матеріалів кримінального провадження № 0001173 від 08.11.2023 не вбачається наявності достатніх підстав для підозри ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, поза розумним сумнівом.

Тому, вважає оголошену 27.06.2024 ОСОБА_4 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, необгрунтованою, оскільки викладені в ній відомості не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, і така не підтверджується матеріалами досудового розслідування, а навпаки спростовується показами допитаних в ході досудового розслідування свідків та долученими до матеріалів кримінального провадження документальними доказами.

Відсутні достатні і належні докази, які, як окремо, так і в сукупності, давали б можливість стороні обвинувачення стверджувати не лише про обґрунтованість повідомлення про підозру, а і досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання), передбаченому пунктом 3 частини першої статті 276 КПК України.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник скаргу підтримали у повному обсязі, з підстав наведених у ній. Просили скаргу задовольнити у повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні скаргу заперечив. Зазначив, що наведені у скарзі доводи можуть бути дослідженні лише в ході розгляду кримінального провадження судом. Стверджує, що письмове повідомлення про підозру за своїм змістом відповідає вимогам ст. 277 КПК України, оскільки при врученні повідомлення були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 причетний до вчинення злочину. Крім того, прокурор вказав, що на даний час досудове розслідування завершене і виконуються положення ст. 290 КПК України щодо відкриття матеріалів кримінального провадження сторонам.

Слідчий у судовому засіданні підтримав доводи прокурора

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши доводи учасників провадження, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частинами 1 ст.9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Згідно ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений, серед іншого, повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 38 КПК України, органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз наведених положень чинного процесуального законодавства вказує на те, що слідчий, здійснюючи свої повноваження, відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування, шляхом здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу.

Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до статті 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно статті 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

Як вказано вище, статтею 26 КПК України встановлено засади диспозитивності кримінального провадження. Так, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

До повноважень слідчого судді статтею 303 КПК України віднесено розгляд скарг на окремі рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора. Наведений у статті 303 КПК України перелік таких рішень, дій чи бездіяльності є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Так, відповідно до п.10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, серед іншого, повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Слідчий суддя не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, а також втручатись у закріплену статтями 36, 40 КПК України процесуальну самостійність слідчого та прокурора.

Отже, оцінюючи подану скаргу на предмет обґрунтованості, приходжу до наступних висновків.

Так, оцінюючи доводи сторони захисту щодо наявності підстав для скасування повідомлення про підозру, у зв`язку із його необґрунтованістю та невідповідністю даних наведених у ньому фактичним обставинам справи, слід відзначити наступне.

В ході розгляду скарги встановлено, що станом на даний час досудове розслідування завершено і прийнято рішення про відкриття стороні захисту матеріалів досудового розслідування, в порядку ст. 290 КПК України.

В ході судового розгляду досліджено повідомлення про підозру надане стороною захисту, а також долучені до нього документальні докази.

Слід відзначити, що на стадії досудового розслідування, докази, які необхідні для пред`явлення повідомлення про підозру не повинні бути такими самими переконливими, як докази необхідні для ухвалення обвинувального вироку.

В ході розгляду не встановлено, що повідомлення про підозру не відповідає положенням закону. Так, в ході розгляду скарги не встановлено, що оскаржене повідомлення не містить даних про прізвище та посаду прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи, яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; тощо.

По суті доводи сторони захисту щодо необгрунтованості пред`явленої ОСОБА_4 підозри, мають суто суб`єктивний характер і ґрунтуються виключно на суб`єктивній оцінці повідомлення стороною захисту. Натомість сам зміст оскаржуваного повідомлення вказує на наявність у ньому усіх необхідних складових.

Слідчий суддя приходить до висновку, що необґрунтованим є посилання сторони захисту на відсутність доказів у повідомленні про підозру, оскільки повідомлення є конкретизованим, визначено об`єкт, суб`єкт, об`єктивну, суб`єктивну сторону правопорушення, містить фактичні обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Крім цього, вирішення питання про достатність доказів вини особи є компетенцією суду та може бути підставою для постановлення виправдувального вироку.

Ухвалюючи рішення у справі, оцінюючи доводи учасників процесу та дотримуючись стандартів мотивування судами своїх рішень, враховую також позиції Європейського суду з прав людини, які неодноразово висловлювались Судом у своїх рішеннях, про те, що не можна тлумачити п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень.

Відповідно до положень ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, виходячи з наведених вище доводів та мотивів, приходжу до висновку про відсутність законних підстав для задоволення поданої скарги.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307 КПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення про підозру відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 18 жовтня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_10