ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/74/24 Справа № 699/673/22 Категорія: ч. 1 ст. 263 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засіданняОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
прокурорівОСОБА_9 , ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого захисникаОСОБА_11 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_12 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000079 за апеляційною скаргою прокурора Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_13 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16 березня 2023 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та виправдано за недоведеністю його вчинення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Процесуальні витрати понесені в кримінальному провадженні на залучення експертів у сумі 3 775,64 грн віднесено на рахунок держави.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

У с т а н о в и л а:

За обвинувальним актом ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що він у невстановлений досудовим слідством час та місці, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, придбав пістолет, який, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-22/2630-БЛ від 31.03.2022, є гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю, пістолетом «EKOL», моделі «Major», промисловий № НОМЕР_1 , промислового виробництва фірми «VOLTRAN Ltd», Туреччина, калібру 9 мм Р.А.К., в конструкцію якого саморобним способом внесені зміни шляхом видалення захисних елементів в каналі ствола, заглушення газовідвідного отвору та дефекту спускового механізму, придатний до здійснення пострілів пістолетними шумовими, газовими, та для стрільби патроном роздільного спорядження (куля, картеч та ін. діаметром до 7,3 мм) використовуючи при цьому штатні газові чи холості патрони, та дванадцять патронів, які, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-22/2630-БЛ від 31.03.2022, є боєприпасами, з яких: один патрон промислового виробництва «САФАРІ» м. Дніпропетровськ, Україна; шість патронів промислового виробництва «ZBROIA» м. Харків, Україна, один патрон промислового виробництва «ЭРМА-Интер» м. Київ, Україна, два патрони промислового виробництва «Шмайсер» м. Вишневе, Україна, два патрони споряджені промисловим способом кулею, виготовленою із полімерного матеріалу, який за своїм властивостями нагадує гуму та пороховим зарядом, капсульованих гільз шумових (холостих) патронів, одна гільза промислового виробництва «Yavascalar A.S.» Туреччина; одна гільза промислового виробництва «Sellier & Bellot» Чехія, дані патрони придатні до стрільби, а кулі володіють достатньою вражаючою здатністю для заподіяння людині небезпечних для життя або смертельних ушкоджень, та один патрон, який, відповідно до висновку експерта СЕ-19/124-22/2639-БЛ від 24.05.2022, є боєприпасом до нарізної вогнепальної зброї 5,45-мм малоімпульсним патроном зразка 1974 року, який споряджений кулею із стальним осердям (7Н6, 7Н6М), промислового виробництва «Луганського патронного заводу» м. Луганськ, Україна, які зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до проведення огляду 30.03.2022 в період часу з 22 год 58 хв по 00 год 35 хв за вказаною вище адресою, під час якого виявлено та вилучено вказаний вище пістолет та патрони.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_11 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України - носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Судом першої інстанції виправдано ОСОБА_11 через недоведеність вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Судом визнано недопустимим доказом протокол огляду місця події від 30.03.2022, який фактично був обшуком за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_11 . Зазначено, що слідчим було проведено обшук без дозволу власника майна, без ухвали слідчого судді до його проведення та за відсутності невідкладних випадків для цього. Крім того обшук проведений до внесення відомостей до ЄРДР про зберігання обвинуваченим зброї за місцем проживання, в рамках кримінального провадження від 30.03.2022 про добровільну видачу предметів схожих на зброю та боєприпаси. При цьому відомості до ЄРДР про зберігання обвинуваченим зброї за місцем проживання внесено лише 08.04.2022. З огляду на недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 30.03.2022, проведеного за місцем проживання обвинуваченого, судом, за доктриною «плодів отруйного дерева», визнано недопустимими інші докази, отримані на підставі вилучених зброї і боєприпасів.

Крім того зазначено, що стороною обвинувачення суду не надано належних і допустимих доказів того, що вилучена зброя та боєприпаси належать саме обвинуваченому, а не попередньому користувачу квартири, власникам, також не надано документів перевірки належності вилученої зброї за заводським номером тощо.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком в 2 роки, поклавши обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Зазначає, що 30.03.2022 о 22 год 19 хв внесено відомості до ЄРДР за № 0000079 за ч. 1 ст. 263 КК України за фактом добровільної видачі ОСОБА_11 під час складання адміністративних матеріалів щодо останнього, предметів схожих на пістолет та патрони. В рамках даного кримінального провадження, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукування знаряддя його вчинення або майна здобутого у результаті його вчинення, слідчим проведено огляд місця події від 30.03.2022, що фактично є обшуком. Тобто обшук за місцем проживання ОСОБА_11 проведений після внесення відомостей до ЄРДР, що підтверджується витягом за № 0000079 і спростовує висновки суду першої інстанції про те, що відомості внесено до ЄРДР лише 08.04.2022.

Оскільки після проведення обшуку в рамках кримінального провадження № 0000079 від 30.03.2022 виявлено заборонені до вільного обігу предмети, слідчим за даним фактом 08.04.2022 внесено відомості до ЄРДР за № 0000087 за ч. 1 ст. 263 КК України, а у подальшому постановою прокурора від 12.04.2022 дані провадження об`єднано в одне провадження з присвоєнням Єдиного номера № 0000079.

Крім того ухвалою слідчого судді від 31.03.2022, з урахуванням встановленого в країні режиму воєнного стану, виявлення предметів заборонених до вільного обігу, легалізовано проведений за місцем проживання ОСОБА_11 обшук.

Вказує, що суд безпідставно послався на показання свідка ОСОБА_14 , яка перебувала з обвинуваченим у шлюбних відносинах і є зацікавленою особою, щодо примушення її до написання працівникам поліції заяви про дозвіл на проведення огляду, оскільки такий огляд проведений за участі останньої, яка вела себе спокійно, не заперечувала виявлення у кімнатах за місцем проживання боєприпасів і зброї, а також разом із понятими ознайомлювалась зі складеним протоколом, підписала його і не висловлювала зауважень щодо слідчої дії та змісту складеного за його результатами документу. Крім того такі показання свідка ОСОБА_14 спростовуються показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були залучені для проведення слідчої дії в якості понятих. Зауважує, що вимогами КПК України не передбачено, що заява на добровільну згоду на огляд житла має бути написана до початку такого огляду, а право слідчого чи прокурора на проникнення до житла і проведення в ньому обшуку може виникнути, в тому числі, у випадку згоди власника житла чи іншого володіння особи. З огляду на наведене, зазначає, що відсутність згоди, її добровільність чи вимушеність мають оцінюватися виходячи із сукупності обставин, за якими відбувалося проникнення до житла чи іншого володіння особи і ці обставини мають доводитися або спростовуватися сторонами за допомогою будь-яких засобів доказування.

Стверджує, що судом не враховано показань свідка ОСОБА_14 про те, що проживаючи на орендованій квартирі разом із ОСОБА_11 вони мали вільний доступ до всіх кімнат, які були не зачинені, а за час проживання ніхто окрім них до квартири не ходив, гості до квартири не приходили, власниця квартири перебувала за кордоном.

На думку прокурора, досліджені судом докази у сукупності із показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , поза розумним сумнівом доводять, що огляд проводився на підставі згоди ОСОБА_14 , яка була добровільною, а вилучені речі належать ОСОБА_11 як особі, яка проживала за даною адресою.

Крім того посилаючись на те, що слідчим перед початком слідчої дії понятим та володільцю майна не роз`яснювались їх процесуальні права, не повідомлено якими технічними засобами здійснюється фіксація слідчої дії, судом не вказано, яким чином це негативно позначилося на дотриманні конституційних прав особи і чи є це порушення настільки істотним, що тягне за собою визнання доказу недопустимим.

Щодо висновку суду про те, що фактично під час огляду проведений допит свідка ОСОБА_14 та протокол не містить підписів всіх учасників, зазначає, що протокол огляду місця події від 30.03.2022 міститься на 3 аркушах, кожен з яких підписаний понятими, останній аркуш, окрім підписів понятих, містить також і підпис володільця майна ОСОБА_14 . При цьому показання свідка ОСОБА_14 , яка є зацікавленою особою, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Крім того, вважає за необхідне повторно, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, зокрема допитати обвинуваченого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та дослідити письмові докази, перелік яких наведений в прохальній частині апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, думки прокурорів в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі з наведених в ній доводів, обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника - адвоката ОСОБА_12 про відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження в межах, заявлених прокурором і задоволених судом апеляційної інстанції, перевіривши та обміркувавши над доводами апеляційної скарги, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_11 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора належить до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог процесуального закону судом першої інстанції не дотримано та ухвалено вирок, який підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Визнаючи ОСОБА_11 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 236 КК України, суд не прийняв до уваги докази сторони обвинувачення, деякі з них безпідставно визнав недопустимими, а висновок про непричетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, побудував на нез`ясованих належним чином фактичних обставинах кримінального провадження.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_11 винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення не визнав та показав, що в кімнаті, де було виявлено та вилучено зброю, він не проживав і ці речі йому не належать. Додав, що за 4 місяці до вказаних подій він винайняв трикімнатну квартиру у ОСОБА_17 , де проживав разом із співмешканкою ОСОБА_14 . За домовленістю з власницею житла, вони користувалися лише однією кімнатою в орендованій квартирі. Від ОСОБА_17 йому відомо, що до них в даній квартирі проживав її чоловік, який був мисливцем. Також раніше в квартирі проживав хлопець на ім`я ОСОБА_18 , який проходив службу в АТО. Пізніше даний хлопець зник, а його особисті речі, які були ним залишені в квартирі та свої речі ОСОБА_17 перенесла в кімнату, якою він не користувався. Звідки в квартирі зброя йому не відомо, вона йому не належить.

Будучи допитаним судом апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_11 показав, що коли він відпочивав із друзями, до них підійшли працівники поліції і запропонували надати документи. У подальшому в його машині було проведено обшук, під час якого виявлено предмет схожий на пістолет та два набої. Потім він був затриманий працівниками поліції, а через 72 години щодо нього застосовано запобіжний захід. Відношення до вогнепальної зброї та бойових припасів, які були виявлені по місцю його проживання, він не має і вони йому не належать.

На уточнюючі запитання обвинувачений ОСОБА_11 пояснив, що він не з`ясовував, кому належать і чому в орендованій ним квартирі з`явилась зброя та бойові припаси. Також зазначив, що він та його дружина ОСОБА_14 не оскаржували правомірність дій працівників поліції. Щодо нього в той день також було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Додав, що зброю та боєприпаси, які він добровільно видав працівникам поліції, він знайшов в орендованій ним квартирі під час прибирання, чому возив їх із собою, пояснити не зміг. Крім того вказав, що про таку знахідку не повідомляв ні власницю квартири, а ні її родичів.

За результатами проведеного апеляційного розгляду, на виконання ч. 3 ст. 404 КПК України, повторно дослідивши докази, в межах задоволеного апеляційним судом клопотання прокурора, колегія суддів встановила наступні обставини вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_11 у невстановлені час та місці, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, придбав пістолет, який, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-22/2630-БЛ від 31.03.2022, є гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю, пістолетом «ЕKOL», моделі «Major», промисловий № НОМЕР_1 , промислового виробництва фірми «VOLTRAN Ltd», Туреччина, калібру 9 мм Р.А.К., в конструкцію якого саморобним способом внесені зміни шляхом видалення захисних елементів в каналі ствола, заглушення газовідвідного отвору та дефекту спускового механізму, придатний до здійснення пострілів пістолетними шумовими, газовими та для стрільби патроном роздільного спорядження (куля, картеч та ін. діаметром до 7,3 мм) використовуючи при цьому штатні газові чи холості патрони та дванадцять патронів, які, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-22/2630-БЛ від 31.03.2022, є боєприпасами, з яких: один патрон промислового виробництва «САФАРІ» м. Дніпропетровськ, Україна, шість патронів промислового виробництва «ZBROIA» м. Харків, Україна, один патрон промислового виробництва «ЭРМА-Интер» м. Київ, Україна, два патрони промислового виробництва «Шмайсер» м. Вишневе, Україна, два патрони споряджені промисловим способом кулею, виготовленою із полімерного матеріалу, який за своїм властивостями нагадує гуму та пороховим зарядом, капсульованих гільз шумових (холостих) патронів, одна гільза промислового виробництва «Yavascalar A.S.» Туреччина, одна гільза промислового виробництва «Sellier & Bellot» Чехія, дані патрони придатні до стрільби, а кулі володіють достатньою вражаючою здатністю для заподіяння людині небезпечних для життя або смертельних ушкоджень; один патрон, який, згідно висновку експерта СЕ-19/124-22/2639-БЛ від 24.05.2022, є боєприпасом до нарізної вогнепальної зброї 5,45-мм малоімпульсним патроном зразка 1974 року, який споряджений кулею із стальним осердям (7Н6, 7Н6М), промислового виробництва «Луганського патронного заводу» м. Луганськ, Україна, які зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до проведення огляду 30.03.2022 в період часу з 22 год 58 хв по 00 год 35 хв за вказаною вище адресою, під час якого виявлено та вилучено вказаний вище пістолет та патрони.

Такі дії ОСОБА_11 , які виразилися у придбанні, зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, колегія суддів кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України.

На думку колегії суддів, винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується наданими стороною обвинувачення та безпосередньо дослідженими під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення доказами.

Зокрема протоколом огляду місця події від 30.03.2022 з додатком у виді відеозапису до нього, згідно якого у період часу з 22 год 58 хв 30.03.2022 до 00 год 35 хв 31.03.2022 в присутності понятих ОСОБА_19 , ОСОБА_16 та за участі ОСОБА_20 , слідчим СВ ВП №1 ОСОБА_21 проведено огляд квартири АДРЕСА_3 , де в одній із кімнат виявлено та вилучено, в тому числі, пістолет з написом «EKOL Major», Емі2-18030297, 9 мм Р.А.К., в магазині якого маються боєприпаси калібру 9 мм в кількості 7 шт., магазин до травматичної зброї з боєприпасами калібру 9 мм в кількості 5 шт. та боєприпас калібру 5,45 мм (Том 1, а.п. 187-190).

Висновком експерта № СЕ-19/124-22/2630-БЛ від 31.03.2022 про те, що пістолет, виявлений та вилучений 30.03.2022 в квартирі АДРЕСА_3 , є гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю, пістолетом «ЕKOL», моделі «Maj?r», промисловий № НОМЕР_1 , промислового виробництва фірми «VOLTRAN Ltd», Туреччина, калібру 9 мм Р.А.К., в конструкцію якого саморобним способом внесені зміни шляхом видалення захисних елементів в каналі ствола, заглушення газовідвідного отвору та дефекту спускового механізму. Даний пістолет придатний до здійснення пострілів пістолетними шумовими, газовими та для стрільби патроном роздільного спорядження (куля, картеч та ін. діаметром до 7,3 мм) використовуючи при цьому штатні газові чи холості патрони. Дванадцять патронів, виявлених та вилучених 30.03.2022 за тією ж адресою, є боєприпасами, з яких: один патрон промислового виробництва «САФАРІ» м. Дніпропетровськ, Україна; шість патронів промислового виробництва «ZBROIA» м. Харків, Україна; один патрон промислового виробництва «ЭРМА-Интер» м. Київ, Україна; два патрони промислового виробництва «Шмайсер» м. Вишневе, Україна; два патрони споряджені промисловим способом кулею, виготовленою із полімерного матеріалу, який за своїм властивостями нагадує гуму та пороховим зарядом, капсульованих гільз шумових (холостих) патронів, одна гільза промислового виробництва «Yavascalar A.S.» Туреччина; одна гільза промислового виробництва «Sellier & Bellot» Чехія. Дані патрони придатні до стрільби, а кулі володіють достатньою вражаючою здатністю для заподіяння людині небезпечних для життя або смертельних ушкоджень (Том 1, а.п. 137-143).

Висновком експерта № СЕ-19/124-22/2639-БЛ від 24.05.2022 про те, що патрон, виявлений та вилучений 30.03.2022 в квартирі АДРЕСА_3 , є боєприпасом до нарізної вогнепальної зброї 5,45-мм малоімпульсним патроном зразка 1974 року, який споряджений кулею із стальним осердям (7Н6, 7Н6М), промислового виробництва «Луганського патронного заводу» м. Луганськ, Україна (Том 1, а.п. 125-134).

Показаннями свідка ОСОБА_16 , даними суду апеляційної інстанції про те, що він в березні 2022 року був понятим при проведенні обшуку в квартирі п`ятиповерхового будинку в м. Корсунь-Шевченківський. Слідча дія проводилась за участю двох понятих, його та ОСОБА_15 , в присутності дівчини на ім`я ОСОБА_22 , здійснювалась безперервна фіксація на відеокамеру. ОСОБА_23 на час проведення слідчої дії в квартирі залишалась постійно, повідомляла, що знімає квартиру і є співмешканкою ОСОБА_11 . Вона вела себе спокійно, самостійно, добровільно показувала всі кімнати, які були відкриті і облаштовані для проживання. В його присутності під час обшуку з кімнати, яка була схожа на складське приміщення, виявлено і вилучено зброю та патрони. Зауважень до проведеного обшуку у нього не було. Протокол обшуку надавали для підпису співмешканці ОСОБА_11 . Також свідок додав, що на місце обшуку він приїхав разом із працівниками поліції. Крім того він був понятим при складанні протоколу щодо ОСОБА_11 за ст. 130 КУпАП. Вказав, що спочатку у квартирі було дві дівчини, одна з яких у подальшому залишила помешкання.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , наданими суду першої інстанції про те, що він в березні 2022 року був понятим під час проведення обшуку в трикімнатній квартирі будинку АДРЕСА_4 , а також при складанні щодо ОСОБА_11 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Окрім нього участь в обшуку приймав інший понятий - ОСОБА_16 , співмешканка ОСОБА_11 , також були присутні 4-5 працівників поліції. Сам ОСОБА_11 участі в даній слідчій дії не брав. В одній із кімнат, яка була завалена речами, працівники поліції знайшли мисливську рушницю, пістолет та патрони. Також зазначив, що під час слідчої дії вівся безперервний відеозапис, який був розпочатий до початку огляду кімнат. По закінченню огляду він підписав протокол, який був заповнений.

Судом апеляційної інстанції не було безпосередньо допитано свідка ОСОБА_15 , який, як встановлено під час апеляційного розгляду, перебуває в лавах ЗСУ. У зв`язку з чим сторона обвинувачення відмовилась від його допиту в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України.

Разом з цим надані свідком ОСОБА_15 показання не оспорюються учасниками судового провадження, не поставлені судом першої інстанції під сумнів, не оцінені критично, а також узгоджуються з показаннями іншого понятого - свідка ОСОБА_16 , тому колегією суддів визнаються належними, такими, що доводять провину ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Показаннями свідка ОСОБА_24 ( ОСОБА_14 ), наданими суду апеляційної інстанції 06.03.2024 про те, що вона не проживала із ОСОБА_11 і не орендувала квартиру АДРЕСА_3 , на її думку, квартиру орендував ОСОБА_11 . Їй відомо, що власницею квартири є ОСОБА_28. 2-3 рази на тиждень вона приходила в цю квартиру або до ОСОБА_11 , або працювати. Їй не відомо, коли ОСОБА_11 орендував квартиру і не знає, хто з ним у ній проживав. Одного разу, коли вона перебувала в квартирі ОСОБА_11 , прийшли 2 працівники поліції. До цього вона телефонувала ОСОБА_11 , однак їй відповів чоловік, який представився таксистом і повідомив, що власник телефону забув його в таксі і він може його підвести. При цьому таксисту вона назвала адресу проживання ОСОБА_11 . У подальшому близько 21 години до орендованої ОСОБА_11 квартири прийшли 2 працівника поліції, які не повідомили причину свого прибуття і здійснювали фіксування того, що відбувається, на мобільний телефон. Вони зайшли в квартиру без дозволу, сказали, щоб вона відкрила вхідні двері, а потім без дозволу ходили по кімнатах. Понятих на той час з ними не було. У подальшому прибули іще працівники поліції, загалом їх було до 10 осіб, які і проводили слідчу дію за участі понятих та здійснювалі її відеофіксацію на камеру. Вона виходила з кімнати і не була присутня весь час з працівниками поліції та понятими під час огляду квартири. Зазначила, що мала доступ до всіх кімнат у квартирі, яку орендував ОСОБА_11 , вони всі були відчинені. Вона бачила, як в одній із кімнат працівниками поліції було виявлено зброю. Також зазначила, що працівники поліції її змусили написати заяву про згоду на огляд домоволодіння ОСОБА_11 , сказали, що у неї будуть проблеми і надиктували зміст, який вона мала викласти. Вона підписувала протокол слідчої дії, однак їй було надано лише перший і останній його аркуш, зі змістом всього протоколу вона не ознайомлювалась. Працівники поліції, виключивши фіксацію, сказали їй його підписати, повідомивши, що решту протоколу вони оформлять пізніше. Вже не пам`ятає, чи читали протокол огляду поняті.

На додаткові запитання учасників судового провадження свідок ОСОБА_24 ( ОСОБА_14 ) пояснила, що працівники поліції сказали їй що розповідати на камеру, тому вона все робила, як їй сказали, в тому числі повідомляла, що проживає в квартирі разом із ОСОБА_11 . Під час допиту судом першої інстанції вона також казала, що проживала з ОСОБА_11 , оскільки залишалась у нього на ночівлю. Категорично заперечила факт спільного проживання з ОСОБА_11 станом на події, які мали місце. Також вказала, що не заводила працівників поліції в кімнати, вони самі їх оглядали. Зазначила, що перед здійсненням відеофіксації слідчої дії 2 працівники поліції самостійно ходили по квартирі і все знімали на мобільний телефон, також вони пили чай, який вона приготувала на прохання останніх, ходили на балкон курити і там же казали їй, що у неї будуть проблеми, щоб все розповіла. Про це вона не розповідала під час її допиту судом першої інстанції, оскільки її про це не запитували. Додала, що у неї з ОСОБА_11 на той час були дружні відносини і повідомила про те, що суду першої інстанції вона повідомляла, що є співмешканкою останнього. Додала, що з нею в квартирі була її сестра, однак працівники поліції сказали, щоб вона залишила приміщення. Вона не бачила, які речі працівники поліції виносили з квартири. Коли два працівники поліції ходили по квартирі, один з них виявив зброю в кімнаті і лише тоді вона її побачила, до цього не бачила. Зазначила, що ніколи не бачила у ОСОБА_11 зброю і їй не відомо, кому вона належить.

Показаннями свідка ОСОБА_24 ( ОСОБА_14 ), наданими суду апеляційної інстанції 22.04.2024 під час її повторного допиту про те, що вона проживала з ОСОБА_11 , ночувала у нього і станом на дату проведення огляду вони були співмешканцями. Додала, що після розмови із таксистом до квартири прибули 2 працівника поліції, які зловили її з сестрою на другому поверсі в під`їзді. Вони сказали їй ідти в квартиру, відчинити вхідні двері і впустити їх всередину. При цьому ці працівники поліції не представлялись і документи не демонстрували. Вони чинили на неї тиск, казали, що вона має розповідати на камеру і як поводитися. Саме працівники поліції сказали їй, що вона має на камеру повідомити про зброю і про те, що вона належить ОСОБА_11 , однак про це вона в суді першої інстанції не повідомляла. Зазначила, що в кімнаті, де була виявлена зброя, знаходились чужі речі і вона туди не заходила. При цьому пояснила, що не знає, чи хтось сторонній мав доступу до квартири, де вона проживала з ОСОБА_11 . Вона і ОСОБА_11 мали доступ до всіх кімнат, в тому числі до кімнати, де була виявлена зброя. Зазначила, що питання про неправомірність дії працівників поліції під час огляду квартири вона не оскаржувала. Наголосила, що їй не відомо, як виявлена в кімнаті зброя і боєприпаси туди потрапили. При цьому зазначила, що працівники поліції будь-які об`ємні речі або сумки до квартири не заносили. Зауважила, що наразі вона мешкає окремо від ОСОБА_11 і між ними дружні відносини.

Повторно досліджені судом апеляційної інстанції докази, на переконання колегії суддів, у сукупності з показаннями свідка ОСОБА_15 , допитаного судом першої інстанції, поза розумним сумнівом вказують на те, що саме ОСОБА_11 , а не хтось інший, без передбаченого законом дозволу придбав, а у подальшому зберігав за місцем свого фактичного проживання вогнепальну зброю та бойові припаси.

За обвинувальним актом дії ОСОБА_11 кваліфіковані, в тому числі, як носіння вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», під незаконним носінням предметів, що охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 263 КК України, розуміють вчинення без передбаченого законом дозволу дій щодо їх переміщення, транспортування особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

Колегія суддів не вбачає в діях ОСОБА_11 такої кваліфікуючої ознаки об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, оскільки діє в межах пред`явленого обвинувачення, а таких обставин не встановлено із викладених фактичних обставин кримінального провадження, сформульованих в обвинувальному акті.

Посилання обвинуваченого на те, що виявлені і вилучені в кімнаті, де вони з ОСОБА_25 не проживали пістолет та боєприпаси, належать іншим особам, які до цього проживали в квартирі ОСОБА_17 , колегією суддів визнаються необгрунтованими і оцінюються у сукупності з наданими стороною обвинувачення доказами, в тому числі і про те, що перед виявленням та вилученням із помешкання ОСОБА_11 вогнепальної зброї та бойових припасів, які є предметом даного кримінального провадження, останнім добровільно видано працівникам поліції зброю та бойові припаси, що оформлено відповідним протоколом огляду (Том 1 а.п. 99-107).

Така добровільна видача зброї та бойових припасів ОСОБА_11 зафіксована протоколом огляду місця події від 30.03.2022, що у сукупності із даними протоколу огляду місця події від 30.03.2022 за місцем проживання останнього, іншими наведеними вище доказами та показаннями як ОСОБА_11 так і ОСОБА_24 ( ОСОБА_14 ) про те, що вони протягом 4 місяців проживали в квартирі, до проведення обшук та мали вільний доступ до всіх кімнат, які не були зачинені, нівелює версію сторони захисту про належність вилучених в кімнаті квартири по місцю проживання обвинуваченого пістолету та патронів іншим особам.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не надано доказів перевірки належності вилученої зброї за заводським номером, колегія суддів зауважує, що Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, наведено вичерпний перелік вогнепальної зброї, бойових припасів до неї, основних частин зброї, холодної зброї, пристроїв, патронів до них, вибухових матеріалів і речовин, які підлягають обов`язковій реєстрації в органах поліції.

Пістолет «EKOL», моделі «Major», промисловий № НОМЕР_1 , промислового виробництва фірми «VOLTRAN Ltd», Туреччина, калібру 9 мм Р.А.К., є вільним у продажу, не потребує отримання відповідних дозволів та подальшої реєстрації.

Разом з цим, згідно висновку експерта СЕ-19/124-22/2630-БЛ від 31.03.2022 в конструкцію такого пістолета саморобним способом внесені зміни шляхом видалення захисних елементів в каналі ствола, заглушення газовідвідного отвору та дефекту спускового механізму, який придатний до здійснення пострілів пістолетними шумовими, газовими, та для стрільби патроном роздільного спорядження (куля, картеч та ін. діаметром до 7,3 мм) використовуючи при цьому штатні газові чи холості патрони, тобто є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 КК України.

Щодо допустимості як доказу протоколу огляду місця події від 30.03.2022, проведеного у період часу з 22 год 58 хв 30.03.2022 до 00 год 35 хв 31.03.2022 за адресою: АДРЕСА_2 та інших похідних від нього доказів, на що вказав суд першої інстанції при виправдуванні ОСОБА_11 та на чому акцентує увагу сторона захисту, колегія суддів зауважує про таке.

Судом констатовано, що фактично у період часу з 22 год 58 хв 30.03.2022 до 00 год 35 хв 31.03.2022 був проведений обшук з порушенням вимог процесуального закону та до внесення відомостей до ЄРДР про зберігання ОСОБА_11 зброї за місцем проживання. З таким висновком колегія суддів не погоджується.

Конституцією України заборонено проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч. 2 ст. 30).

Частиною 1 статті 233 КПК України передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.

Обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді (ст. 234 КПК України).

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи (ст. 237 КПК України).

Як виняток ч. 3 ст. 30 Конституції України передбачає, що у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Такий виняток встановлено саме у ч. 3 ст. 233 КПК, згідно якої слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 КПК України, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час складання 30.03.2022 щодо ОСОБА_11 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній добровільно видав працівникам поліції предмети схожі на пістолет та патрони, що оформлено протоколом огляду місця події від 30.03.2022 (Том 1 а.п. 99-107).

За фактом добровільної видачі ОСОБА_11 предметів схожих на пістолет та патрони, слідчим 30.03.2022 о 22 год 19 хв внесено відомості до ЄРДР за № 0000079 за ч. 1 ст. 263 КК України (Том 1 а.п. 87).

Надалі, в рамках кримінального провадження № 0000079 внесеного до ЄРДР 30.03.2022 о 22 год 19 хв, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукування знаряддя вчинення кримінального правопорушення або майна, яке здобуте у результаті його вчинення, слідчим о 22 год 58 хв 30.03.2022 за місцем фактичного проживання ОСОБА_11 проведено огляд місця події, який фактично є обшуком.

31.03.2022 ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області легалізовано, тобто надано дозвіл на проведення вже проведеного 30.03.2022 обшуку житла за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відшукання та вилучення речей та предметів, які можуть бути речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000079 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (Том 1 а.п. 122-123).

Так як за результатами проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_11 виявлено зброю та боєприпаси, тобто предмети заборонені до вільного обігу, за даним фактом слідчим 08.04.2022 внесено відомості до ЄРДР за № 0000087 за ч. 1 ст. 263 КК України (Том 1 а.п. 87-88).

Постановою прокурора про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 12.04.2022, матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000079 від 30.03.2022 та № 0000087 від 08.04.2022 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, об`єднані в одне провадження за № 0000079 (Том 1 а.п. 89-91).

З огляду на наведене, колегія суддів визнає безпідставними посилання суду першої інстанції про те, що обшук за місцем проживання ОСОБА_11 проведений до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Щодо легітимності проникнення 30.03.2022 до житла ОСОБА_11 , колегія суддів враховує те, що ключовим аспектом при оцінці допустимості обшуку, поєднаного з проникненням в житло чи інше володіння особи без ухвали слідчого судді, є перевірка наявності добровільної згоди власника або володільця на таке проникнення.

З усталеної практики ВС слідує, що наявність такої згоди та її добровільність може доводитися не лише письмовим документом відповідного змісту. Закон не визначає спеціальних засобів доказування добровільності згоди на проникнення до житла або іншого володіння особи. Тому наявність чи відсутність згоди, а також її добровільність чи вимушеність мають бути встановлені виходячи із сукупності обставин, за яких відбувалося проникнення до житла чи іншого володіння особи, і ці обставини можуть доводитись або спростовуватися сторонами за допомогою будь яких засобів доказування.

З наявних в матеріалах кримінального провадження даних, зокрема довідки Корсунь-Шевченківського відділку КП Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації від 31.03.2022 № 284, копій технічного паспорту та договору куплі-продажу квартири, вбачається, що власником квартири АДРЕСА_3 , є ОСОБА_17 (Том 1, а.п. 155-163).

З показань обвинуваченого ОСОБА_11 слідує, що він винаймав у ОСОБА_17 квартиру АДРЕСА_3 , де проживав разом із співмешканкою ОСОБА_24 ( ОСОБА_14 )

Відповідно до заяви ОСОБА_14 ( ОСОБА_24 ) від 30.03.2022, вона надала працівникам поліції добровільну згоду на проникнення до квартири АДРЕСА_3 . В заяві також зазначено, що в даному помешканні вона проживає разом із співмешканцем ОСОБА_11 (Том 1, а.п. 186).

В цьому випадку право на проникнення до житла - квартири АДРЕСА_3 і проведення в ньому слідчих дій виникло на підставі добровільної згоди ОСОБА_24 ( ОСОБА_14 ) як особи, яка проживала спільно з ОСОБА_11 за наведеною адресою.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд послався на показання свідка ОСОБА_14 ( ОСОБА_24 ) про те, що заяву на огляд квартири її примусили написати працівники поліції і така згода не була її вільним волевиявленням.

Колегія суддів вважає наведені твердження такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження.

Як вбачається з відеозапису, долученого до протоколу огляду місця події від 30.03.2022 за місцем проживання ОСОБА_11 , ОСОБА_24 ( ОСОБА_14 ) була присутня протягом всього часу проведення огляду, вела себе спокійно, вільно і не заперечувала щодо виявлених в квартирі боєприпасів та зброї. Більш того ОСОБА_24 ( ОСОБА_14 ) сама вказала на наявність зброї в квартирі та показала її, повідомивши, що ця зброя їй не належить, а запитання про її походження слід задавати ОСОБА_11 . До того ж відеозаписом чітко зафіксований усний дозвіл ОСОБА_24 ( ОСОБА_14 ) на проведення обшуку і її посилання на те, що вона надасть письмову заяву відповідного змісту.

З відеозапису також слідує, що ОСОБА_24 ( ОСОБА_14 ) разом із понятими ознайомлювалась зі складеним протоколом, зауважень і доповнень до слідчої дії та змісту протоколу не висловлювала, а у подальшому підписала його.

Зі змісту протоколу огляду місця події від 30.03.2022 також слідує, що на кожному його аркуші містяться підписи понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а на останньому аркуші - підпис і самої ОСОБА_14 ( ОСОБА_24 ), тому її посилання про те, що вона підписувала порожні аркуші протоколу, є недоречними.

Наведений перебіг слідчої дії підтверджений понятим ОСОБА_16 , який, будучи допитаним в якості свідка, вказував на те, що на початку слідчої дії в квартирі окрім ОСОБА_24 ( ОСОБА_14 ) та іще однієї дівчини не було нікого. На пропозицію слідчого видати, у разі наявності, заборонені речі та предмети, ОСОБА_14 ( ОСОБА_24 ) будь-яких заперечень не висловлювала, в тому числі не заперечувала проти проведення огляду і добровільно показувала всі кімнати, до яких мала вільний доступ.

Показання свідка ОСОБА_24 ( ОСОБА_14 ), надані нею в судовому засіданні 06.03.2024 про те, що вона не проживала з ОСОБА_11 в квартирі АДРЕСА_3 , спростовуються її показаннями, наданими в судовому засіданні 22.04.2024 про те, що на момент обшуку в квартирі вона проживала разом із обвинуваченим, даними відеозапису огляду місця події від 30.03.2022, показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , заявою ОСОБА_26 ( ОСОБА_24 ) від 30.03.2022, а також даними характеристики на ОСОБА_27 від 01.04.2022, де зазначено, що за наведеною адресою він проживає разом із співмешканкою.

Показання ОСОБА_24 ( ОСОБА_14 ), надані суду апеляційної інстанції про те, що до проведення обшуку в квартиру приходили працівники поліції, яких вона добровільно впустила і які ходили по квартирі, а також просили її зробити чай, будь-якими доказами не підтверджуюься і не ставлять під сумнів законність проведеного в квартирі обшуку. При цьому вона пояснила, що не бачила у працівників поліції сумки або об`ємних речей в яких могли перебувати виявлені і вилучені у подальшому зброя та бойові припаси.

Оскільки свідок ОСОБА_24 ( ОСОБА_14 ) перебувала в шлюбних відносинах з ОСОБА_11 , а наразі - у дружніх і є зацікавленою у кримінальному провадженні особою, її показання щодо надання дозволу на проникнення до житла під тиском працівників поліції і підписання порожніх аркушів протоколу слідчої дії, колегія суддів оцінює критично. При цьому враховується, що такі показання свідка спростовуються сукупністю досліджених та наведених вище доказів, які не ставлять під сумнів добровільність згоди ОСОБА_24 ( ОСОБА_14 ) на проникнення до житла, де вона проживала разом із ОСОБА_11 і дотримання процесуальних гарантій, які захищали здатність останньої висловлювати свою справжню думку під час проведеного огляду.

Посилання суду першої інстанції на те, що заява про добровільну згоду на огляд житла мала бути написана до початку проведення такої слідчої дії, не випливає із вимог процесуального закону, якими лише передбачено виникнення права слідчого чи прокурора на проникнення до житла і проведення в ньому обшуку, зокрема у випадку згоди власника житла чи іншого володіння особи. При цьому така усна згода ОСОБА_26 ( ОСОБА_24 ) зафіксована відеозаписом до протоколу огляду місця події від 30.03.2022.

Колегія суддів погоджується з посиланням суду першої інстанції про допущення органом досудового розслідування вимог процесуального закону при проведенні огляду місця події 30.03.2022 за місцем проживання ОСОБА_11 , що виразилось у не роз`ясненні учасникам слідчої дії їх прав та обов`язків.

Разом з цим наведене, колегія суддів не визнає істотним порушенням вимог процесуального закону, тобто таким порушенням, що впливає на законність проведеної слідчої дії і дає підстави для визнання її протоколу недопустимим доказом.

При цьому враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 02.09.2020 (справа № 750/10813/15-к) про те, що відсутність зафіксованого на відеозаписі роз`яснення учасникам обшуку їх прав і обов`язків не призводить до обов`язкового визнання такого доказу недопустимим внаслідок порушення вимог ст. 233 КПК України. При вирішенні питання про допустимість такого протоколу обшуку слід виходити з того, чи була надана учасникам слідчої (розшукової) дії реальна можливість реалізувати свої, навіть формально не роз`яснені, права, зокрема робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку, знайомитися з текстом протоколу, робити зауваження і доповнення до протоколу, а у разі відмови від підписання протоколу - дати письмові пояснення щодо причин відмови від підписання, які заносяться до протоколу.

Зі змісту протоколу, складеного за результатами огляду місця події від 30.03.2022, долученого до нього відеозапису та показань понятих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 вбачається, що учасникам слідчої дії була забезпечна реальна можливість реалізувати свої права, в тому числі робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду, знайомитися зі змістом протоколу, робити зауваження і доповнення до нього.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів вважає, що огляд місця події від 30.03.2022, що фактично є обшуком проведений у спосіб, передбачений КПК України та за наявності для цього підстав, тому не визнає протокол цієї слідчої дії недопустимим доказом.

Оскільки суд апеляційної інстанції визнав належним і допустимим доказом протокол огляду місця події від 30.03.2023, висновки експертів № СЕ-19/124/22/2639-БЛ від 29.05.2022 та № СЕ-19/124/22/2630-БЛ від 31.03.2022, предметом дослідження яких були вогнепальна зброя та бойові припаси, вилучені під час огляду за місцем проживання ОСОБА_11 , також визнаються такими, що відповідають критеріям, передбаченим ст. 85, 86 КПК України. Крім того колегія суддів зауважує, що такі висновки експертів відповідають положенням ст. 101, 102 КПК України і сумнівів у достовірності наведених у них обставин, не викликають.

Установлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини кримінального провадження спростовують висновки суду першої інстанції про недоведеність вчинення ОСОБА_11 інкримінованого кримінального правопорушення та безпідставність його виправдування.

Зокрема оцінюючи зібрані докази в даному кримінальному провадженні за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України доведена.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні про необхідність скасування виправдувального вироку щодо ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 263 КК України та ухвалення нового вироку, є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що виправдувальний вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16.03.2023 щодо ОСОБА_11 необхідно скасувати та ухвалити новий вирок апеляційного суду, в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргами на вирок суду першої інстанції, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України.

При призначенні покарання ОСОБА_11 колегія суддів керується ст. 50, 65 КК України, правовими позиціями викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, відноситься до тяжких злочинів; особу винного, який раніше не судимий, на спеціальних обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває (Том 1, а.п. 166), за місцем проживання ( АДРЕСА_2 ) характеризується негативно (Том 1, а.п. 164); дані досудової доповіді про середню ймовірність вчинення ОСОБА_11 повторного правопорушення та його середню небезпеку для суспільства, у тому числі окремих осіб (Том 1, а.п. 60-62).

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , відповідно до ст. 66, 67 КК України, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_11 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на 4 роки.

Підстав для призначення ОСОБА_11 більш м`якого за розміром покарання або із застосуванням положень ст. 69 КК України, колегією суддів не встановлено. Даних про те, що за станом здоров`я ОСОБА_11 позбавлений можливості відбувати покарання у виді позбавлення волі, матеріали кримінального провадження не містять.

На думку колегії суддів, покарання ОСОБА_11 за санкцією частини статті КК України у визначених межах, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, його меті, та не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідає справедливому балансу між загальними інтересами суспільства, та вимогами захисту основоположних прав особи.

Враховуючи наведені дані про особу винуватого, встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та діючи в межах заявлених прокурором апеляційних вимог, колегія суддів вважає за можливе звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за поведінкою останнього під час такого звільнення, поклавши обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта (висновок експерта СЕ-19/124-22/2639-БЛ від 24.05.2022, висновок експерта СЕ-19/124-22/2630-БЛ від 31.03.2022) підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_11 (Том 1, а.п. 135, 144).

Доля речових доказів, переданих на зберігання в камеру речових доказів ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області відповідно до постанови від 31.03.2022 (Том 1, а.с.119-120), вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Колегія суддів позбавлена можливості вирішити долю речових доказів, переданих на зберігання в камеру речових доказів ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області відповідно до постанови від 30.03.2022 (Том 1, а.с.108), про що вказує в апеляційній скарзі прокурор, оскільки предмети схожі на пістолет та три патрони не є предметом даного кримінального провадження, а стосуються виключно кримінального провадження № 0000133, яке виділено з кримінального провадження № 0000079.

Керуючись ч. 15 ст. 615, ст. 404, п. 3 ч. 1 ст. 407, ст. 409, 411 - 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_13 задовольнити частково.

Вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16 березня 2023 року щодо ОСОБА_11 , скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 2 (два) роки та покласти обов`язки передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 3 775, 64 грн.

Речові докази: мисливську рушницю, травматичний пістолет з двома порожніми магазинами (сейф пакет 4378384), набої в кількості 24 шт. (сейфпакет № 4474333), набої в кількості 12 шт. (сейфпакет № 4474339), пістолет «газовий» з магазином (сейфпакет № 4379369), які передані на зберігання в камеру речових доказів ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області відповідно до постанови від 31.03.2022, передати до відділу логістики ГУНП в Черкаській області.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців у порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді