Справа номер №303/6680/24
Провадження №1-кс/303/995/24
УХВАЛА

Іменем України

про застосування запобіжного заходу

10 серпня 2024 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

слідчий суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

старшого слідчого СВ

Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001001, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

в с т а н о в и в :

10 серпня 2024 року старший слідчий СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи та розуміючи, що 24 лютого 2022 указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан на всій території України, спільно з ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами за попередньою змовою групою осіб, нехтуючи Конституцією та Законами України, вчинили перешкоджання Збройним Силам України в особливий період за таких обставин.

Так, у невстановлений наразі час, місце та спосіб ОСОБА_7 отримав від невстановлених наразі осіб «замовлення» на підпал автомобілів військовослужбовців та знищення іншого майна шляхом підпалу, належного працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 , в обмін на грошову винагороду.

Знаючи, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс в суспільстві, у тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації, або не виявляють бажання бути призваними на військову службу, а представниками російської федерації у соціальних мережах умисно створюється негативний імідж та поширюється негативна інформація про діяльність працівників та військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , спрямована на створення хибного уявлення в суспільстві про безнадійність оборони країни, а також те, що негативна інформація супроводжується висвітленням працівників та військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , як ворогів українського народу, а їхня законна діяльність щодо мобілізації, висвітлюється як протиправний геноцид населення, що поєднується із неправомірними закликами щодо помсти працівникам та військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_2 з боку осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації, умисно, з корисливою метою, вирішив перешкодити законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань під час здійснення ними мобілізації/призову на військову службу в особливий період, шляхом спонукання, підбурювання громадян до знищення майна працівників та військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З цією метою, в період із 30 липня 2024 року по 09 серпня 2024 року, усвідомлюючи об`єктивно існуючу небезпеку свого діяння та бажаючи настання передбачуваних наслідків, які полягають у незаконному створенні перешкод, перепон, для недопущення, припинення відповідної законної діяльності військових формувань, за відсутності ознак державної зради у вигляді підривної діяльності проти України, діючи з корисливим мотивом, що полягав в отриманні прибутку залучив ОСОБА_6 для пошуку осіб, які б в обмін на частину отриманої ним грошової винагороди, вчиняли знищення майна, працівників та військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом підпалу, знімали вчинення злочинів на відео, а відзнятий відеоматеріал надсилали через ОСОБА_6 йому для подальшого пересилання замовнику з метою його поширення, шляхом розміщення, на тематичних інформаційних каналах рекламних повідомлень зацікавлених осіб.

Так, ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, за попередньою змовою групою осіб з метою вчинення дій спрямованих на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період організували, шляхом надання інформації про особу, та транспортний засіб, надали поради та вказівки щодо вчинення злочину та здійснили оплату за знищення шляхом підпалу автомобілів, що належать працівникам Мукачівського РТЦК.

На виконання завдання ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , підшукав на території міста Мукачево особу ОСОБА_8 (особа зі зміненими анкетними даними), якій 30 липня 2024 року через месенджер «Телеграм» з мобільного номеру НОМЕР_1 надіслав фото списку з особами та автомобілями які потрібно спалити, в обмін на грошову винагороду, а після отримання від ОСОБА_6 , відео імітаційного спалення особою ОСОБА_8 автомобіля «Skoda Fabia» 2004 року реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить працівниці Мукачівського РТЦК- ОСОБА_9 , шляхом підпалу за адресою: АДРЕСА_1 , після чого організував оплату за виконаний підпал, шляхом надсилання грошової винагороди в сумі 16000 гривень на картковий рахунок НОМЕР_3 .

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_6 , на виконання завдання ОСОБА_7 , 03 серпня 2024 року через месенджер «Телеграм» з мобільного номеру НОМЕР_1 замовив особі ОСОБА_8 знищення шляхом підпалу автомобіля «Skoda Octavia» 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить працівниці Мукачівського РТЦК- ОСОБА_10 , в обмін на грошову винагороду, а після отримання від ОСОБА_6 , відео імітаційного спалення особою ОСОБА_8 , 07 серпня 2024 року близько 02 годині 11 хвилин, автомобіля Skoda Octavia» 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_4 шляхом підпалу за адресою: АДРЕСА_2 , після чого організував оплату за виконаний підпал, шляхом надсилання грошової винагороди в сумі 12000 гривень на картковий рахунок НОМЕР_3 виконавцю.

Крім того, ОСОБА_6 , на виконання завдання ОСОБА_7 , 08 серпня 2024 через месенджер «Телеграм» з мобільного номеру НОМЕР_1 замовив особі ОСОБА_8 пошкодження квартири працівнику Ужгородського РТЦК, шляхом підпалу вхідних дверей за адресою: АДРЕСА_3 , в обмін на грошову винагороду, після чого отримав та передав ОСОБА_7 , на перевірку та оплату в разі справжності відео імітаційного підпалу особою «Б», 08 серпня 2024 року близько 01 годині 03 хвилин вхідних дверей за вказаною вище адресою.

В такий спосіб ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та інші невстановлені наразі особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинили дії спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, які виразилися в умисному пошкодженні чужого майна шляхом підпалу, що в подальшому повинно було набути суспільного резонансу та вплинути на довіру населення до військовослужбовців Збройних Сил України та сприяло б зростанню напруження у суспільстві, формування негативного ставлення до окремих осіб, які виконували свій обов`язок у складі територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та Збройних сил України в цілому, а також формування стійких передумов для подальшої відмови громадян від виконання своїх конституційних обов`язків в особливий період, а від так перешкоджанню діяльності підрозділів РТЦК та НОМЕР_5 в сфері проведення мобілізації та Збройних сил України в цілому.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частино 1 статті 114-1 КК України, а саме перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30 липня 2024 року, громадянин ОСОБА_7 , отримавши замовлення від невстановлених на даний час осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, бажаючи мати стабільне джерело доходів від протиправної діяльності, за перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, з метою виготовлення та поширення шляхом розміщення, на тематичних інформаційних каналах рекламних повідомлень відеоматеріалу, спрямованого на спонукання, підбурювання громадян до знищення майна працівників та військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирішили систематично вчиняти умисне знищення чужого майна, військовослужбовцям та працівникам РТЦК.

При цьому, усвідомлюючи, що вчинення запланованих злочинів можливе лише при об`єднанні групи осіб, детальному плануванні їх дій, розподілі обов`язків, забезпеченні взаємозв`язку та координації поведінки, розуміючи, що вказана діяльність є протиправною та маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого часу, спланував досягнути поставленої мети шляхом створення і керування групою, до якої залучив раніше судимого ОСОБА_6 , якому доручив підбір громадян, які б погодилися вчиняти знищення чужого майна шляхом підпалів автомобілів військовослужбовцям та працівникам РТЦК.

Так, на виконання завдання ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , підшукав на території міста Мукачево особу ОСОБА_8 (особа зі зміненими анкетними даними), якій 30 липня 2024 року в обмін на грошову винагороду в сумі 16000,00 грн, замовив знищення автомобіля «Skoda Fabia» 2004 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 шляхом підпалу, який належить працівниці ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 , а після отримання від ОСОБА_6 , відео імітаційного спалення особою ОСОБА_8 автомобіля «Skoda Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_2 шляхом підпалу за адресою: АДРЕСА_1 .

01серпня 2024 року о 14 годині 44 хвилин ОСОБА_7 отримав від невстановлених осіб, грошові кошти за виконане замовлення у сумі 27119 грн., з картки «Raiffeisen Bank» № НОМЕР_6 , розподілив їх між співучасниками групи, а саме ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, а грошова винагорода в сумі 16000 гривень була перерахована особі ОСОБА_8 на картковий рахунок НОМЕР_3 .

В такий спосіб ОСОБА_6 вчинив усі дії охоплені його умислом на знищення чужого майна шляхом підпалу, однак наслідки не настали з причин, що не залежали від його воді, а саме через втручання правоохоронних органів і імітування ними обстановки злочину.

Крім того, не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свої дії охоплені єдиним умислом на знищення чужого майна ОСОБА_6 , на виконання завдання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 через месенджер «Телеграм» з мобільного номеру НОМЕР_1 замовив особі ОСОБА_8 знищення шляхом підпалу автомобіля «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_4 який належить працівниці ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 , в обмін на грошову винагороду, а після отримання від ОСОБА_6 , відео імітаційного спалення особою ОСОБА_8 , 07 серпня 2024 року близько 02 годині 11 хвилин, автомобіля Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_4 шляхом підпалу за адресою: АДРЕСА_2 , після чого організував оплату за виконаний підпал, шляхом надсилання грошової винагороди в сумі 12000 гривень на картковий рахунок НОМЕР_3 виконавцю.

В такий спосіб ОСОБА_6 вчинив усі дії охоплені його умислом на знищення чужого майна шляхом підпалу, однак наслідки не настали з причин, що не залежали від його воді, а саме через втручання правоохоронних органів і імітування ними обстановки злочину. Крім того, не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свої дії охоплені єдиним умислом на пошкодження чужого майна ОСОБА_6 , на виконання завдання ОСОБА_7 , через месенджер «Телеграм» з мобільного номеру НОМЕР_1 замовив особі ОСОБА_8 пошкодження квартири працівнику Ужгородського РТЦК, шляхом підпалу вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 , в обмін на грошову винагороду, після чого отримав та передав ОСОБА_7 , на перевірку та оплату в разі справжності відео імітаційного підпалу особою ОСОБА_8 , 08 серпня 2024 року близько 01 годині 03 хвилин вхідних дверей у вище вказаній квартир.

В такий спосіб ОСОБА_6 вчинив усі дії охоплені його умислом на знищення чужого майна шляхом підпалу, однак наслідки не настали з причин, що не залежали від його воді, а саме через втручання правоохоронних органів і імітування ними обстановки злочину.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 27, частиною 2 статті 28, частиною 2 статті 15 - частини 2 статті 194 КК України, а саме в закінченому замаху на умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

В сукупності ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених частиною 1 статті 114-1 КК України, а саме у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, та кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч частиною 2 статті 27, частиною 2 статті 28, частиною 2 статті 15 - частини 2 статті 194 КК України, а саме у закінченому замаху на умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,5 частини 1 статті 177 КПК України, які полягають в наступному: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Беручи до уваги вищезазначене, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, просив відносно підозрюваного ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання просили задоволити, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є злочином проти основ національної безпеки України, та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Підстави для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням обставин вчиненого ним злочину відсутні, тому просили застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою. Свої доводи захисник мотивував відсутністю ризиків застосування саме такого запобіжного заходу, просив застосувати більш м`який вид запобіжного заходу.

Заслухавши доводи прокурора та слідчого про необхідність задоволення клопотання, думку підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слід прийти до наступного.

Стаття 29 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Клопотання слідчого, яке надійшло до суду відповідає вимогам КПК України.

10 серпня 2024 року о 03 годині 20 хвилин ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною 1 статті 114-1 КК України, а саме у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, та кримінального правопорушення (злочину) передбаченого частиною 2 статті 27, частиною 2 статті 28, частиною 2 статті 15 - частини 2 статті 194 КК України, а саме у закінченому замаху на умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.

Підозрюваний копію клопотання та матеріалів, що обґрунтовують його обвинувачення отримав о 09 годині 50 хвилин 10 серпня 2024 року, що стверджується його особистим підписом, з участю захисника.

Надані стороною обвинувачення докази та матеріали кримінального провадження свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 114-1 та частиною 2 статті 27, частиною 2 статті 28, частиною 2 статті 15 - частини 2 статті 194 КК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як зазначено вище, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 114-1 та частиною 2 статті 27, частиною 2 статті 28 - частини 2 статті 15; частиною 2 статті 194 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статті 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Пунктами 3,4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, визначено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та при розгляді клопотання довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню, ухилення від органів досудового розслідування, впливати на свідків, продовжити злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення, та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке може бути призначено підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, спрямованого проти основ національної безпеки України, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Усвідомлюючи тяжкість покарання підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений пунктом 2 частини 1 статті 177 КПК України, існує через те, що органом досудового розслідування наразі не встановлене місцезнаходження інших осіб причетних до даного кримінального правопорушення та знаряддя вчинення правопорушення, що має істотне значення у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, існує ризик пов`язаний з тим, що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою неможливо буде запобігти контактам ОСОБА_6 з свідками, на яких може вчинити вчинення тиск.

Крім того, з метою ухилення від кримінальної відповідальності він зможе як сам, так і на його вимогу використовуючи інших осіб, впливати, або вимагати впливу на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення (пункт 5 частини 1 статті 177 КПК України).

При цьому слід врахувати, що підозрюваний раніше судимий, ніде не працює, у нього відсутні офіційні джерела доходів, його стан здоров`я дозволяє йому зникнути з місця проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Слід зазначити, що відповідно до статті 176 КПК України до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та не вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та можливість призначення міри покарання у вигляді позбавлення волі, застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не представляється можливим.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що встановити осіб з оточення підозрюваного, які викликають довіру в органу досудового розслідування не має, він є повнолітньою особою, а тому відносно останнього не представляється обрати запобіжний захід у вигляді особистої поруки. Також відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Таким чином, виходячи із вищезазначених доведених у ході розгляду клопотання обставин, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів кримінального провадження переконується, що більш м`який запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_6 буде недостатнім для запобігання ризикам, які навів слідчий, тому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Між тим, відповідно до частини 3 статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Вирішуючи питання щодо можливості визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні слід врахувати, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, спрямованого проти основ національної безпеки України, а тому позиція органу досудового розслідування щодо неможливості застосування застави як альтернативного запобіжного заходу є прийнятною.

Таким чином, клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без можливості внесення застави обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 131,132,182-184,194,196,206,372,395 КПК України слідчий суддя,

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001001, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Обрати стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької області, міста Макіївка, мешканця АДРЕСА_5 , з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого, громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 27, частиною 2 статті 28, частиною 2 статті 15 частини 2 статті 194, частиною 1 статті 114-1 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою відраховувати з 09 серпня 2024 року (з моменту затримання).

Термін дії ухвали закінчується 07 жовтня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11