Справа № 953/6581/24
н/п 1-кс/953/6786/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2024 р. Слідча суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду клопотання слідчого СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001142 від 22.07.2024, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має середню освіту, студента 1 курсу НТУ «ХПІ», не одруженого, осіб на утриманні не маючого, не працюючого, раніше не судимого зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України

Встановив:

11.09.2024 до суду надійшло клопотання слідчого СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001142 від 22.07.2024, відносно ОСОБА_5 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначає, що СВ Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № №0001142 від 22.07.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21 липня 2024 року приблизно о 21:00 годині, ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел та діючи з хуліганських спонукань, ігноруючи правила поведінки, знаходячись у громадському місці здійснив постріл з стартового пістолету Ekol Major, який мав при собі, на що отримав зауваження від раніше не знайомого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому, діючи з хуліганських мотивів, ОСОБА_5 безпричинно розпочав словесну сварку з ОСОБА_7 , при цьому не звертаючи уваги на зауваження сторонніх осіб щодо припинення хуліганських дій, продовжував висловлювання нецензурною лайкою та махав руками перед обличчям ОСОБА_7 . В цей час між ними стала ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій ОСОБА_5 наніс удар предметом схожим на ніж, по правій руці, в результаті чого, згідно довідки від 21.07.2024 з КНП «ГКБСНП ім. проф. А.І.Мещанінова», ОСОБА_9 було нанесено колото різану рану правого плеча.

Після чого, ОСОБА_7 бажаючи уникнути отримання тілесних ушкоджень, запобігаючи насильству у відношенні себе, захищаючись, діючи правомірно, повалив на землю ОСОБА_5 , який діючи умисно та агресивно, застосовуючи в якості знаряддя злочину вищевказаний предмет схожий на ніж, діючи з особливою зухвалістю, почав хаотично наносити удари по обличчю та тулубу ОСОБА_7 (кількість в ході досудового розслідування не встановлено), в результаті чого згідно довідки №1930 КНП «Міська багатопрофільна лікарня №18» ХМР ОСОБА_7 було заподіяно множинні поверхневі колото-різані рани задньої частини лівої тулуба. В цей час ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 намагалася перешкодити діям ОСОБА_5 та в результаті чого отримала ножове поранення від ОСОБА_5 в область лівої ноги, в результаті чого згідно довідки № 929 отримала тілесне ушкодження у вигляд різаної рани задньої поверхні області лівого колінного суглобу.

22.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, - тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язане із опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, із застосуванням предмету спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

23.07.2024 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.09.2024 (включно).

У даному кримінальному провадженні виконано значний обсяг слідчих (розшукових ) дій, спрямованих на отримання та перевірку доказів.

Разом з тим закінчити розслідування у строк до 22.09.2024 не має можливості, оскільки для закінчення досудового розслідування, з метою неупередженого виконання вимог чинного кримінального процесуального кодексу України необхідно виконати наступне:

- звернутися до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, з метою вилучення медичної документації потерпілої ОСОБА_8 для проведення додаткової судово-медичної експертизи, після завершення післяопераційного лікування потерпілої;

- призначити додаткову судово-медичну експертизу потерпілій ОСОБА_8 , проведення якої стане можливим після закінчення лікування потерпілої післяопераційного втручання, для визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень;

- скласти та вручити повідомлення про зміну підозру ОСОБА_5 після отримання висновків судово-медичних експертиз потерпілих;

- отримати висновок судово-імунологічної експертизи речового доказу, а саме штанів з нашаруванням РБК, вилучених у підозрюваного ОСОБА_5 ;

- надати сторонам доступ до матеріалів досудового розслідування та ознайомити їх з матеріалами досудового розслідування;

- скласти обвинувальний акт;

- вручити обвинувальний акт.

Вказані дії не могли бути здійснені та завершені раніше з об`єктивних причин, а саме: великий обсяг експертних досліджень, виконання яких потребує значного часу, строком не менш ніж один місяць.

Постановою виконувача обов`язків керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_11 від 06.09.2024 срок досудового розслідування продовжено до 22.10.2024.

Також, станом на теперішній час у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала.

Прокурор зазначила, що зібрані докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК УКраїни та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила продовжити до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний з приводу клопотання прокурора заперечував, просив змінити на домашній арешт, вказуючи, що впливати на потерпілих та свідків не буде.

Адвокат проти клопотання заперечував, просить врахувати всі дані по особі підозрюваного, його соціальні зв*язки та обрати цілодобовий домашній арешт.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що в провадженні СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001142 від 22.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

22.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України 22.07.2024 року.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, останній є осудною особою, яка досягла 16-річного віку та є громадянином України.

За результатами розгляду даного клопотання про продовження застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: Рапортом від 21.07.2024;Рапортом від 21.07.2024;Рапортом від 21.07.2024;Протоколом ОМП від 21.07.2024;Протоколом огляду предмету від 22.07.2024;Заявою від 22.07.2024;Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;Протоколом пред`явлення для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_7 .Довідка від 22.07.2024;Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;Протоколом пред`явлення для впізнання за участі свідка ОСОБА_12 ;Заявою від 21.07.2024;Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ;Протоколом пред`явлення для впізнання за участі потерпілої ОСОБА_8 ;Довідкою від 21.07.2024;Заявою від 21.07.2024;Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ;Протоколом пред`явлення для пізнання за участі потерпілої ОСОБА_10 ;Довідкою від 22.07.2024;Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;Рапорт від 22.07.2024.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується.

Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_5 , дій, що кваліфікуються за ч.4 ст. 296 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбаченого п.1,3,5 ст.177 КПК України, а саме: - переховуватись від органів досудового розслідування та (або) суду;- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;- вчинити інше кримінальне правопорушення у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Крім того, слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідча суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , обставини вчиненого, його поведінку та переховування його від органів досудового розслідування у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків, потерпілих, враховуючи обставини кримінального правопорушення. Доводи підозрюваного, що він не буде впливати на свідків на потерпілих є необґрунтованими та не спростовують висновків суду.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України також є доведеним та обгрунтованим, враховуючи дані по особі підозрюваного, його поведінку під час вчиненого та після.

Слідча суддя враховує всі надані дані щодо особи ОСОБА_5 , який раніше не судимий, з його слів притягувався до адміністративної відповідальності, дані про середню освіту та повідомлення дані про навчання у ВНЗ онлайн, про те, що він не працює, не одружений, дітей або інших осіб на утриманні не має, проживає в м. Харкові.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідча суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , те, що злочин вчинений під час дії воєнного стану, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства так і держави в цілому, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, в умовах дії воєнного стану на території України.

При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

За таких обставин клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню, без визначення застави на підставі п.1 ч.4 ст. 183 КПК України та вважає її достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, з врахуванням всіх даних по особі підозрюваного та обставин кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків. Однак, слідча суддя вважає, що на цей час існують правові підстави для продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, з врахуванням наявних встановлених ризиків, даних про особу підозрюваного, і підстав для визначення іншого запобіжного заходу слідчий суддя не вбачає і не надано даних про такі обставини і самим підозрюваним, і його захисником.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 213, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

Постановив:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором по кримінальному провадженню № 0001142 від 22.07.2024 року задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування на 37 днів тобто до 22 жовтня 2024 року включно.

Зобов`язати слідчого СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про продовження взяття під варту останнього.

Встановити строк дії ухвали до 22.10. 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя