Єдиний унікальний номер 722/2229/24
Номер провадження 1-в/722/349/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни клопотання начальника державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» прозвільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України, засудженого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_5 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, у якому, посилаючись на вимоги Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, що набрав чинності 09.08.2024 року, а також на положення ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, просив привести у відповідність із законодавством України вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької областівід 24.02.2017 року, за яким ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» та вироку Краматорського міського суду Донецької областівід 29.10.2012 року, невідбута частина покарання якого на підставі ст.71 КК України до вироку Краматорського міськрайонного суду Донецької областівід 16.04.2013 року та на підставі ч.4 ст.70 КК України невідбута частина тпокарання приєднана до вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької областівід 24.02.2017 року.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.

Представник виправної колонії та засуджений в судове засідання не з?явилися, подавши до суду письмові заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Заслухавши думку прокурора та дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання.

Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч.2 ст.74 КК України.

Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотню дію законів та інших нормативно-правових актів та ст.5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч.2 ст.74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст.536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч.2 ст.74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6,7(крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні),13-1,14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як встановлено із матеріалів особової справи, вироком Краматорського міського суду Донецької області від 29.10.2012 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Вироком Краматорського міського суду Донецької області від 16.04.2013 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено йому покарання у вигляді 1 (одного) місяця арешту з триманням в умовах ізоляції.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Краматорського міського суду Донецької області від 29.10.2012 року у вигляді 64 (шістдесяти чотирьох) годин громадських робіт з розрахунку відповідно до ст.72 КК України, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, та остаточно призначити 1 (один) місяць 8 (вісім) днів арешту з триманням в умовах ізоляції.

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької областівід 24.02.2017 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 3 (три) місяці з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.1 ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 16.04.2013 року та остаточно призначити покарання у виді 7 (сім) років 4 (чотири) місяці позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.

Відповідно до положення ч.2 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковиний мінімум доходів громадян це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Як вбачається із мотивувальної частини вироку Краматорського міського суду Донецької області від 29.10.2012 року, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке мало місце 05.08.2012 року на суму 691,00 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2012 року складав 536,50 грн. (1097,00 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2017 х на 50%). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 536,50 грн. х 2 = 1073,00 грн.

Як вбачається із мотивувальної частини вироку Краматорського міського суду Донецької області від 16.04.2013 року, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. ст.389 КК України, як умисне ухилення від відбування громадських робіт, будучи засудженим до такого покарання.

Як вбачається із мотивувальної частини вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24.02.2017 року, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинене за попередньою змовою групою осіб, який мав місце з 19.01.2013 року по 20.01.2013 року на суму 5868,00 грн. та 821,80 грн.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2017 року складав 800,00 грн. (1600,00 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2017 х на 50%). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 800,00 грн. х 2 = 1600,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно вироку Краматорського міського суду Донецької області від 29.10.2012 року ОСОБА_4 05.08.2012 року таємно викрав чуже майно на суму 691,00 грн., що станом на момент вчинення крадіжки складає суму меншу одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (1073,00 грн.).

Згідно вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24.02.2017 року ОСОБА_4 здійснив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинене за попередньою змовою групою осіб з 19.01.2013 року по 20.01.2013 року на суму 5868,00 грн. та 821,80 грн., що станом на момент вчинення крадіжки складає суму бішу одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (1600,00 грн.).

Таким чином, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, вважаючи ОСОБА_4 засудженим за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24.02.2017 року за ч.2 ст.187, ч.1 ст.72, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 4 (чотири) місяці.

На пiдставi ст.58 Конституції України, ст.5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.369-372, 376, 392, 395, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт, призначеного вироком Краматорського міського суду Донецької області від 29.10.2012 року у зв`язку із усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24.02.2017 року за ч.2 ст.188, ч.1 ст.72, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 4 (чотири) місяці.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: