Справа № 953/8604/24
Провадження № 1-кп/953/1077/24
В И Р О К
24 вересня 2024 року м. Харків
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, який ніде не зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
28.04.2009 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 12.09.2011 на підставі постанови Жовтневого районного суду м. Харкова умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 5 місяців 9 днів;
13.05.2015 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309, ч.1 ст.317, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 20.11.2017 на підставі ухвали Харківського районного суду Харківський області від 27.04.2016 умовно-достроково з не відбутим строком 9 місяців 2 дня;
06.02.2020 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.2. ст.186, ст.70 КК України до 4 років, звільнений 12.12.2023,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.263 КК України,
На початку червня 2024 року більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 при невстановлених в ході досудового розслідування обставин знайшов: корпус ручної гранати Ф-1 з підривачем типу УЗРГМ до ручних гранат; корпус ручної гранати М67 з підривачем М213 до ручних гранат; корпус ручної гранати GHO-1 з підривачем JVA1634 до ручних гранат «Sirpalekasikranaatti m/50».
Після цього, обвинувачений в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 «Про затвердження Положення про дозвільну систему» та наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» забрав зазначені боєприпаси, тим самим незаконно придбав їх, відніс додому та почав зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу.
Окрім того, ОСОБА_4 , 05.07.2024 близько 11 год. 14 хв., перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут бойових припасів, з метою незаконного особистого збагачення, незаконно збув особі під вигаданими анкетними даними - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за грошову винагороду в розмірі 3000,00 грн. корпус гранати Ф1 з підривачем до гранати типу УЗРГМ, які у штатному з`єднанні, є гранатою Ф1, яка відноситься до бойових припасів.
Також, ОСОБА_4 29.07.2024 близько 12 год. 19 хв., перебуваючи у під`їзді № 1 за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає останній, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут бойових припасів, з метою незаконного особистого збагачення, незаконно збув особі під вигаданими анкетними даними - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за грошову винагороду в розмірі 3000,00 грн. корпус гранати М 67 з підривачем до гранати типу АДРЕСА_2 , яка відноситься до бойових припасів.
Таким чином, ОСОБА_4 в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 «Про затвердження Положення про дозвільну систему» та наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» вчинив збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
Окрім того, 29.07.2024 в ході проведення обшуку, здійсненого на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 23.07.2024, в період часу з 16 год. 49 хв. до 18 год. 17 хв за місцем мешкання ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 виявлено та вилучено: корпус гранати іноземного виробництва GHO-1 RDX та підривач до ручних осколкових гранат VRT JVA 1634 (є вибуховим пристроєм, відноситься до засобів підриву), які ОСОБА_4 незаконно зберігав за місцем свого мешкання.
16 вересня 2024 року між прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України.
Угода містить формулювання та обсяг обвинувачення, а також правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка відповідає тим, що зазначені в обвинувальному акті та істотні для відповідного кримінального провадження обставини.
Угода містить інформацію про беззастережне визнання ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Угодою про визнання винуватості встановлено, що ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення.
При вирішенні питання щодо міри покарання прокурором у відповідності до вимог ст.470 КПК України враховано обставини та узгоджено із ОСОБА_4 міру покарання за ч.1 ст. 263 КК У країни у виді трьох років позбавлення волі.
В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав укладення угоди, зазначивши, що зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.
Обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє те, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. При цьому він має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Незважаючи на це, наполягає на укладенні угоди. Повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою.
Захисник ОСОБА_5 підтримала укладення угоди між обвинуваченим та прокурором.
Прокурор угоду підтримав, зазначив про її добровільність. Повідомив, що кримінальне правопорушення належить до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості. Повідомив суду обставини, які ним було враховано при укладенні угоди про визнання винуватості, що фактично відповідають змісту самої угоди.
Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав:
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468 - 475 цього Кодексу.
Судом, встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів.
Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє роз`яснені йому права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, суть обвинувачення та вид покарання.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст. 263 КК України, тобто придбання, зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а також за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання, зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Згідно зі ст.67 КК України обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , вчинення кримінальних правопорушень з використанням умов воєнного стану.
Згідно з ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
На переконання суду, узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даним про особу обвинуваченого.
Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
В ході досудового розслідування до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 29.07.2024. Суд вважає за необхідне зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення, починаючи з 29.07.2024 за ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Зважаючи на встановлені обставини та вид покарання, який призначає суд, запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», суд залишає без змін до набрання цим вироком законної сили.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Московського районного суду м. Харкова 02.08.2024 (нп №1-кс/643/930/24 та нп №1-кс/643/931/24), відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст.373, 469, 472, 475 КПК України, суд-
Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 вересня 2024 року, укладену між прокурором Салтівської Окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення за ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, починаючи з дня його фактичного затримання, а саме з 29.07.2024 до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до набрання вироком законної сили.
Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме:
грошові кошти в сумі 3000 грн, а саме: 3 купюри номіналом 1000 гривень, а саме: купюра номіналом 1000 гривень ГП3300201; купюра номіналом 1000 гривень ГР0261623; купюра номіналом 1000 гривень БМ2846195 - повернути державі, в особі Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції в Харківській області Національної поліції України, скасувавши з них арешт.
корпус ручної гранати Ф-1 з підривачем типу УЗРГМ до ручних гранат; корпус ручної гранати М67 з підривачем М213 до ручних гранат; корпус ручної гранати GHO-1 з підривачем JVA1634 до ручних гранат «Sirpalekasikranaatti М/50» - знищити, скасувавши з них арешт.
мобільний телефон ТМ «Samsung» у корпусі чорного кольору з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім карткою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 повернути власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувавши арешт.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1