Справа № 296/3719/20
Вирок

Іменем України

16 серпня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горький, Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, інваліда 2 групи, неодруженого, без постійного місця проживання, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-20.05.2011 р. вироком Любарського районного суду Житомирської області за ст.ст. 296 ч.1, 71, 72 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

-07.07.2015 р. за ч.3 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі,

за ч. 3 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 05.04.2020 близько 21 год. 45 хв. каретою швидкої медичної допомоги доставили до травматологічного відділення КП «Лікарня №1» ЖМР по вул. В. Бердичівській, 70, в м. Житомирі, для проведення медичного огляду. Після надання медичної допомоги ОСОБА_4 не хотів залишати приміщення травматологічного відділення КП «Лікарня №1» ЖМР, почав ображати та намагався завдати удару медичному працівнику ОСОБА_7 , у зв`язку з чим черговий лікар ОСОБА_5 вивів ОСОБА_4 за двері, після чого останній почав наносити удари по вхідним дверям та вікну, на що ОСОБА_5 вийшов на вулицю та попросив припинити вказані дії.

В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 безпричинно виник злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , раніше судимий за хуліганство, діючи з прямим умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, та супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась у насильстві, перебуваючи у травматологічному відділенні КП «Лікарня №1» ЖМР, що є громадським місцем, під час медичного огляду розпочав поводити себе агресивно та висловлюватись нецензурною лайкою в бік медичного персоналу відділення, а саме ОСОБА_5 .

Після огляду, ОСОБА_4 продовжував поводити себе агресивно та після того як він вийшов з відділення на вулицю, ОСОБА_5 почув сильний удар у вікно та вийшов на вулицю щоб припинити протиправні дії ОСОБА_4 .

В цей же час, ОСОБА_4 перебуваючи на сходах, які ведуть до входу у відділення, тримаючи в правій руці невстановлений слідством предмет наніс ним один удар в область правої руки ОСОБА_5 , чим заподіяв останньому тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани на правому передпліччі, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи неодноразово допитаним в суді в якості обвинуваченого, свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав повністю та в судовому засіданні пояснив, що будь-яких правопорушень 05 квітня 2020 року не вичиняв, вказані події не пам`ятає, але вчинити такі дії він не міг.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується:

-показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який показав, що в день та час, точно не пам`ятає коли, але все правильно зазначено в обвинувальному акті, він знаходився на своєму робочому місці, оскільки він працює ортопедом-травматологом по наданню цілодобової екстреної медичної допомоги. Обвинувачений перебував у травмпункті. Його, можливо, доставили туди швидкою. Він (обвинувачений) перебував на території лікарні, сидів на стільчиках перед оглядовою кімнатою. Під час огляду останній вів себе зухвало, вживав нецензурну лексику, відмовлявся від повноцінного огляду. Після цього він залишив відділення травматологічного пункту та пішов на вулицю. Через декілька хвилин почувся гучний звук у вікно. Напевно, обвинувачений хотів вибити вікно, однак через те, що склопакет вікна був міцний, йому це не вдалося. Він (потерпілий) вийшов на ганок та побачив обвинуваченого, який, тримаючи в руках щось гостре, схоже на канцелярський ніж, замахнувся на нього. Побачивши замах руки обвинуваченого, він ( потерпілий) виставив руку вперед та отримав тілесні ушкодження. Нанесення йому удару обвинуваченим супроводжувалось погрозами та матюками. Він одразу відчув біль, викликав поліцію та службу охорони. Після нанесення удару обвинуваченим він (потерпілий) зайшов до травмпункту та почав обробляти рану. В нього була колото-різана рана правого передпліччя. Обвинувачений в той час побіг в невідомому напрямку по території лікарні. Хоч обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння, однак він міг рухатись, бігти та прискорюватись. Коли приїхала служба охорони, вони одразу ж викликали поліцію. Медичну допомогу йому у відділенні надавав колега у відділенні, це відображено у журналі надання медичної допомоги, однак, на лікарняному не був. Коли він закінчив робочу зміну та їхав вулицями міста додому, то побачив обвинуваченого, який йшов по вулиці в тому самому одязі та із тими ж самими травмами. Під час огляду обвинувачений був неохайний, неголений, в брудному одязі, одягнений був у зелені штани, синю куртку та на плечі була спортивна сумка. В нього були рани на волосистій частині голови, яким було декілька днів-подряпини шкіри, які вже покрились кірочкою. Свіжих, відкритих ран у нього не було, активної кровотечі теж не було. При огляді обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, було чути запах алкоголю, був агресивний, хитка хода, порушення вимови, виражався нецензурно. Повноцінний огляд він обвинуваченому не провів, оскільки той відмовився. Де огляд його проводився- точно не пам`ятає, або у гіпсовочній, або в оглядовій . При цьому, здається, був присутній молодший медичний персонал. Немає розмежування між наданням медичної допомоги людям із психічними відхиленнями чи іншим особам. Наступного дня, коли він їхав містом, побачив обвинуваченого, викликав працівників поліції та назвав прикмети останнього. За цими прикметами його і затримали. Однак до того часу, поки поліція затримала обвинуваченого він ( потерпілий) його супроводжував, спочатку ішли по вул. В. Бердичівській в районі музичної школи, потім піднялись на Польову, обвинувачений зайшов в один із під`їздів будинку по вул. Селецькій, пробув там десь 10 хв та пішов в район Центру крові, де його і затримали працівники поліції.

До слідчого його (потерпілого) викликали, також проводили слідчий експеримент. Якщо при огляді особа відмовляється назвати свої дані, то просто в журналі огляду записується як «невідомий». Чи обвинувачений розумів, що йому огляд проводить лікар-невідомо, але він (потерпілий) був одягнений у халат та був із бейджиком.

-поясненням свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що в день, коли привезли в травмпункт обвинуваченого, вона була на своєму робочому місці на зміні. Чергувала разом із потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Обвинуваченого привезли швидкою дуже п`яного, посадили на стілець. Він спав, його розбудили та надали медичну допомогу. В нього були забої та маленькі ранки, які обробили. Він не хотів покидати приміщення, почав обзиватись, бігав за нею (свідком), погрожував їй та хотів вдарити кулаком. Однак, лікар ОСОБА_9 вивів його за двері, а обвинувачений почав махати лезом із канцелярського ножа та зачепив лікаря. Поранивши лікаря, обвинувачений втік. Вказана подія трапилась в 2020 році, час вона не пам`ятає, на вулиці було темно, можливо, було десь близько 8 години вечора. Швидка обвинуваченого доставила до травмпункту. Він ( ОСОБА_11 ) хотів, аби його поклали спати у відділенні, однак, коли йому в цьому відмовили, він почав лаятись, битися з нею. В його госпіталізації не було необхідності. Потім він почав погрожувати свідку, що її вб`є та почав махати ножиком, однак потерпілий ОСОБА_9 заступився та сам був поранений. Коли ОСОБА_9 вивів дану особу на вулицю, вони закрили відділення та його не впускали всередину. Тоді ОСОБА_11 почав стукати у вікно та двері, хотів розбити вікно. Тоді лікар ОСОБА_9 вийшов та попросив його не стукати у вікно та аби той зліз із підвіконня. Тоді вона побачила, як ОСОБА_11 дістав лезо, воно заблистіло та тоді лікар схопився за руку. ОСОБА_11 наніс поранення лікарю в передпліччя, якої руки-вона не пам`ятає. Після того, як ОСОБА_11 спричинив тілесне ушкодження лікарю він втік, а вони вже надавали медичну допомогу лікарю, бо дуже сильно йшла кров із місця поранення. Вона не веде реєстрацію осіб, однак, такий журнал в них є. До її обов`язків входило дивитись, аби ОСОБА_11 не впав, поки спав, бо він був дуже п`яний. Медсестра обробляла рани, а вона (свідок) тримала його, аби він не впав. Спочатку він був майже без свідомості, однак, потім почав бігати, погрожувати. Коли він проспався на стільці, а пройшло десь 2 години, мова в нього була вже нормальна, йому сказали, аби йшов додому, бо не потребує госпіталізації. Його попросили покинути приміщення, коли надали допомогу та він міг йти ногами. Спочатку в нього (обвинуваченого) були розширені зіниці, однак, через 1-5-2 год., коли проспався, зіниці були нормальні. Охорони в лікарні немає, її викликають, коли хтось погрожує. Охорону викликали тоді, коли ОСОБА_11 вже порізав лікаря. Після того, як лікарю нанесли пошкодження, він продовжував перебувати на своєму робочому місці, працював. Її (свідка) в поліцію для дачі пояснень викликали, також допитували на робочому місці. Слідчий експеримент проводили, підписи на документах її (свідка).

-поясненням свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона не бачила, що саме трапилось та що було. Вона була на прийомі та почула крик. На зміні були вона (медсестра), лікар ОСОБА_9 та ОСОБА_13 (санітарка). Почули крик за вікном, побіг ОСОБА_9 туди, вона побігла за ним на східці, побачила, як йде лікар та тримається за плече, із руки ллється кров. Він (лікар) сказав, що їхній пацієнт порізав його. Пацієнта вона пам`ятає, йому надавали перед цим медичну допомогу, оскільки той був побитий та подряпаний. Вона тоді обробляла йому садна та подряпини на обличчі. Сам момент нанесення лікарю ОСОБА_9 тілесних ушкоджень вона не бачила, їй сказали, що той, хто наніс таке поранення, втік. Коли відбулась сказана подія та як прізвище даної особи - вона (свідок) не пам`ятає. Коли обвинуваченого доставили у травмпункт - вони записували дані зі швидкої, оскільки та особа не могла говорити, була дуже п`яна. Пізніше прийшли до них поліцейські та сказали, що вказану особу встановили. Дану особу доставили, тримаючи під руки, не міг йти, був дуже п`яний, йому обробили рани, він проспався, очухався та почав дебоширити, обзиватись та вискочив на вулицю. Коли вони почули крик санітарки ОСОБА_13, вибіг лікар ОСОБА_9 , потім вона побачила, як із руки лікаря тече кров та лікар повідомив, що його поранив пацієнт. Допомогу лікарю ОСОБА_9 потім надавали вона та операційна сестра, ставили крапельницю, обробили рану та перев`язали. Лікар після надання йому медичної допомоги був на зміні - продовжував працювати. Її (свідка) по даному випадку допитували працівники поліції, інші слідчі дії чи проводились із нею - вона не пам`ятає. Коли пацієнтів привозять, вона їх реєструє в журналі. Обсяг надання медичної допомоги визначає лікар. В обвинуваченого на обличчі було несвіже садно, був у якомусь стані, неадекватний. Вони на зміні були у спеціальному медичному одязі.

-поясненням свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що він на «швидкій» привіз у травмпункт хворого, передав черговому лікарю та поїхав. Це було увечері весною 2020 року. Швидку викликала поліція, пацієнт лежав на газоні навпроти першої лікарні. Виклик у «швидку» був на АДРЕСА_2 : навпроти лікарні лежить побита людина. На місці була поліція. На газоні лежав чоловік, від нього було чути запах алкоголю, лице заросле, на обличчі були синці, скарги були, що його побили тиждень тому та болить голова. Він піднявся із газону і його повезли у травмпункт. Дані пацієнта вони записували з його слів. Картку швидкої допомоги заповнював він (свідок). Привезли пацієнта у травмпункт, посадили в коридорі, зайшов він (свідок) у прийомну до лікаря, надав йому супровідний лист, де вказано всі дані пацієнта, діагноз та адреса, де той проживає. У картці також зазначають прізвище чергового лікаря (кому передають пацієнта). Вказану особу передали лікарю ОСОБА_9 , потім відмічають у планшеті, що вільні і на цьому все. У бригаді 2 фельдшери, поки один оглядає особу, інший заповнює картку виклику. Коли особа відмовляється підписуватись у картці (щодо відсутності підпису пацієнта у картці), то вони не можуть пацієнта примусити поставити такий підпис.

-поясненням свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що десь рік тому навесні її запросили в якості понятої працівники поліції. Вона із працівниками поліції піднялась на 4 поверх в кабінет з лівої сторони, 3 чи 4 номер кабінету. Разом із нею ще був один понятий, молодий хлопчина і була присутня якась жіночка у віці. Цій жіночці показали 4 фотографії та вона на фотографії показала особу. Коли жіночку спитали, чи вона когось на фотографіях впізнає, вона показала якусь особу. Їй (свідку) вказана жіночка не казала, за якими критеріями вона впізнала дану особу. Перед цим їй слідчий пояснив (як свідку) права та обов`язки: слухати та підписати папери, справедливо відповідати за все. Фотографії були невеличкі, це були ксерокопії фотографій;

-витягом із Єдиного реєстру досудових розслідувань № 00001607 від 06.04.2020 р. за заявою ОСОБА_5 про спричинення останньому тілесних ушкоджень ОСОБА_16 ;

-протоколом огляду місця події від 06.04.2020 р. з участю потерпілого ОСОБА_5 , згідно якого було оглянуто ганок ТМО № 1 за адресою АДРЕСА_2 , де на стіні на відстані 1 м від краю було виявлено сліди речовини бурого кольору;

-висновком експерта № 660 від 06.04.2020 р., згідно якого у ОСОБА_5 виявлено колото-різану рану на правому передпліччі, яка утворилась від дії колюче-ріжучого предмету, не виключено в термін та за обставин, казаних обстеженим, та відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 10.04.2020 р. з участю потерпілого ОСОБА_5 , згідно якого останній розповів та показав про обставини вчинення хуліганських дій обвинуваченим 05.04.2020 р.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2020 р. з участю потерпілого ОСОБА_5 , згідно якого останній на фото № 2 впізнав особу, яка 05.04.2020 р. близько 22.00 год., перебуваючи біля входу до травматичного відділення КУ Лікарня № 1», спричинила йому тілесні ушкодження. Дану особу він впізнав за рисами обличчя, формою носа, очима;

-висновком експерта № 710 від 14.04.2020 р., згідно якого у потерпілого ОСОБА_5 мало місце тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани верхньої третини правого передпліччя. Вказане тілесне ушкодження виникло від дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа. Тощо, могло виникнути 05.04.2020 р при обставинах, вказаних потерпілим ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту за його участю. Описане тілесне ушкодження у ОСОБА_5 відноситься до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я.;

-картою виїзду швидкої допомоги від 05.04.2020 р., згідно якої ОСОБА_4 було доставлено до лікарні із діагнозом-численні забої волосистої частини голови, чути запах алкоголю;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2020 р. з участю свідка ОСОБА_7 , яка розповіла про події 05.04.2020 р., а саме нанесення про обставини вчинення хуліганських обвинуваченим в травматологічному відділенні в КУ «Лікарня№ 1»;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.04.2020 р. з участю свідка ОСОБА_7 , яка на фото № 4 за зачіскою, формою очей, впізнала особу, яка 05.04.2020 р. спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_5 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.04.2020 р. з участю свідка ОСОБА_14 , який на фото № 4 за рисами обличчя, формою носа впізнав особу, яку 05.04.2020 р. близько 21.45 год. було доставлено до травматологічного відділення КП «Лікарня № 1» ЖМР;

-рапортом від 05.04.2020 р., де по лінії 102 надійшло повідомлення, що ОСОБА_4 наніс ножове поранення лікарю ОСОБА_5 , який перебував на робочому місці;

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.04.2020 р. ОСОБА_5 , згідно якої ОСОБА_4 наніс останньому тілесні ушкодження під час перебування ОСОБА_5 на робочому місці.

Крім зазначеного, суд бере до уваги, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 308-2023 від 20.06.2023 року:

1. ОСОБА_17 , 1980 р.н., в момент кримінального правопорушення страждав на легку розумову відсталість (помірну дебільність) з психопатизацією за збудливим типом (F 70.1 МКХ-10).

2. ОСОБА_18 в момент скоєння злочину не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

3. ОСОБА_18 в даний час виявляє клінічні ознаки легкої розумової відсталості (помірної дебільності) з психопатизацією за збудливим типом (F 70.1 МКХ-10).

4. Вище вказаний психічний розлад у ОСОБА_19 не є тимчасовим розладом психічної діяльності. Ступінь наявної у ОСОБА_19 розумової відсталості та емоційно-вольових порушень обмежує його здатність в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.

5. ОСОБА_18 на даний час потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем перебування.

6. Відповідь на питання: «Чи міг психічний стан обвинуваченого в момент події інкримінованого правопорушення впливати на правильність сприйняття, запам`ятовування, відтворення фактів, що мають значення для справи?» - див. п.2 та п.9.

7. Психічні властивості ОСОБА_19 , мають виражений характер і можуть справляти істотний вплив на його поведінку під час інкримінованих йому подій.

8. ОСОБА_18 виявляє зниження інтелектуально-мнестичної сфери до ст. помірної дебільності з емоційно-вольовою нестійкістю по збудливому типу.

9. Індивідуальні властивості психічних процесів ОСОБА_19 могли вплинути на адекватність сприйняття ситуації та на її відтворення у свідченнях.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_20 пояснила, що наявність в обвинуваченого легкої розумової відсталості (помірна дебільність) з психопатизацією за збудливим типом (F 70.1 МКХ-10) не виключає кримінальну відповідальність за вчинене та до нього може бути застосовано кримінальне покарання, щодо призначення примусового лікування - може бути призначене разом із кримінальним покаранням.

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю підтверджується викладеними вище доказами.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 20.06.2023 року під час вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_4 , в момент скоєння злочину, не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_20 пояснила, що наявність в обвинуваченого легкої розумової відсталості (помірна дебільність) з психопатизацією за збудливим типом (F 70.1 МКХ-10) не виключає кримінальну відповідальність за вчинене та до нього може бути застосовано кримінальне покарання, примусове лікування може бути призначене разом із кримінальним покаранням.

В той же час, судом не було винесено рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_4 обмежено осудним, тому відповідно до ст. 20 ч.2 КК України, йому може бути призначено кримінальне покарання за вчинене, при цьому, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до неодноразових рішень ККС/ВС відсутність освіти не перешкоджає особі розуміти обвинувачення та захищати свої права під час кримінального провадження, а саме: для здатності особи самостійно здійснювати своє право на захист не потрібно вищої чи середньої освіти, при цьому, особі потрібен такий стан психічних функцій (сприйняття, уваги, пам`яті, мислення) та емоційно-вольової сфери обвинуваченого, що забезпечить правильне відображення дійсності і створить передумови для повноцінної інтелектуальної діяльності.

В судовому засіданні поведінка обвинуваченого була адекватною ситуації, його показання в суді були послідовними, логічно побудованими та спрямованими за свій захист.

Судом по даному кримінальному провадженню встановлено, що під час досудового розслідування слідчим роз`яснювались права та обов`язки обвинуваченого, зокрема, право на безоплатну вторинну правову допомогу, однак, обвинувачений добровільно відмовився від послуг адвоката.

В судовому засіданні 09 червня 2020 року обвинуваченим, якому судом було роз`яснено його права та обв`язки як обвинуваченого, було заявлене клопотання про призначення йому захисника через Центр надання безоплатної вторинної правової допомоги та вказаний захисник йому був призначений.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та йому призначалось покарання у виді позбавлення волі та він відбував покарання у місцях позбавлення волі.

Стороною обвинувачення в якості доказу було надано суду протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.04.2020 р. з участю свідка ОСОБА_12 , яка на фото № 1 за формою обличчя, формою носа, очима впізнала особу, яка 05.04.2020 р. спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_5 . Однак, допитаний в суді понятий ОСОБА_21 показав, що він під час проведення даної процесуальної дії присутній не був та у самому протоколі стоїть не його підпис.

В зв`язку з зазначеним суд визнає вказаний доказ недопустимим.

Суд також вбачає, що підстав для визнання слідчого експерименту від 10.04.2020 р. з участю потерпілого ОСОБА_5 та слідчого експерименту від 13.04.2020 р. з участю свідка ОСОБА_7 неналежними та недопустимими доказами немає.

Всі інші докази по даному кримінальному провадженню (крім протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.04.2020 р. з участю свідка ОСОБА_12 ) також є належними та допустимими, тому покладаються судом в основу обвинувального вироку.

На підставі викладеного суд вважає винуватість обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 296 КК України, як умисні дії, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинені особою, раніше судимою за хуліганство.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 296 КК України, є нетяжким.

Обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зловживає спиртними напоями, на даний час не працює, постійного місця проживання не має, після зміни міри запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання ухилявся від суду.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого по справі, є рецидив кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства не можливе, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді двох років трьох місяців одного дня позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з 27 червня 2024 року.

Відповідно до ст. 72 ч.5 КК України, зарахувати засудженому ОСОБА_4 до строку відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (з 17 квітня 2020 року по 27 травня 2022 року (включно) та з 27 червня 2024 року до 16 серпня 2024 року (включно), а всього зарахувати два роки три місяці один день позбавлення волі.

На підставі викладеного, покарання вважати відбутим та звільнити засудженого з-під варти негайно в залі суду.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1