Справа № 617/171/22
Провадження № 1-кп/948/87/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2024 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка кримінальне провадження № 0000019 від 13.01.2022 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Хотімля, Чугуївського (колишнього Вовчанського) району, Харківської області, громадянин України, непрацюючий, неодружений, має професійно-технічну освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 13.04.2004 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 24.01.2006 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. З от. 185, ч. 1 ут. 296, ст. 70, ч. 5 ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, 03.01.2008 на підставі постанови Первомайського районного суду Харківської області від відбуття покарання умовно-достроково звільнений, не відбутий строк 1 рік 10 місяців 26 днів;

- 09.07.2009 Апеляційним судом Харківської області за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців, звільнений 13.02.2017 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 20.01.2022 Вовчанським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК У країни до розбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.- 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки (вирок не набрав законної сили), має не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в :

на розгляді Машівського районного суду є вказане кримінальне провадження.

У судовому засідання захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 підтримала заявлене нею клопотання про закриття кримінального провадження за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, посилаючись на те, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України, «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX. Зазначеним Законом крадіжки на суму, що не перевищують 3028 грн., віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Натомість ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.357 КК україни та ч.2 ст.185 КК України, а саме у викраденні банківської картки та у вчиненні крадіжки коштів зі вказаної картки в сумі 1459,50 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та просив закрити провадження у справі у зв`язку з декриміналізацією закону.

Обвинуваченому роз`яснено, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на судовий розгляд у загальному порядку.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши клопотання захисника, думку учасників судового процесу, суд приходить до таких висновків.

Згідно з обвинувальним актом від 31.01.2022, 07.01.2022 року у період часу з 10:45 год. по 14:09 год, ОСОБА_5 , маючи єдинний злочинний умисел, направленеий на таємне викрадення чудого майна, а саме грошових коштів, які знаходяться на банківській картці АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ), яка належить потерпілій ОСОБА_6 , переконавшись в тому, що його злочинні дії залишаться непоміченими сторонніми особами, діючи повторно, таємно, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні магазину ФОП «Хмілев», що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , здійснив 6 (шість) операцій з банківською карткою, а саме розрахувався нею за покупку товарів на суму 1459,50 грн, тим самим скоїв крадіжку вищевказаних грошових коштів, які належать потерпілій ОСОБА_6 .

Своїми умисними, незаконними та протиправними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1459,50 грн.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

09.08.2024 набув чинності Закон України 18.07.2024 року N 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону N 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону N 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 вчинив 07.01.2022.

Станом на 01.01.2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн., 50 відсотків від його розміру становили 1240,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону N 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2481 грн.

Як убачається з обвинувального акта, діями ОСОБА_5 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 в розмірі 1459,50 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_5 майна становила 1459,50 грн., тобто меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2481 грн., суд вважає, що з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України, а саме у даному випадку ч. 2 ст. 185 КК України.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За змістом ч. 3 ст. 479-1 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Беручи до уваги те, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, суд вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, чим не погіршується становище обвинуваченого, і щодо такого закриття не заперечують сторони кримінального провадження, у тому числі обвинувачений.

Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові №0306/7567/12 від 13 січня 2021 року.

Судовий розгляд кримінального провадження № 0000019 від 13.01.2022 стосовно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України продовжити.

Долю речових доказів суд не вирішує, оскільки розгляд крмиінального провадження за ч.1 ст.357 КК України потрібно продовжити, а речові докази невід`ємно пов`язані зі вказаним крмиінальним провадженням.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284, 479-2 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

задовольнити клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 ..

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 13.01.2022 стосовно ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Судовий розгляд кримінального провадження № 0000019 від 13.01.2022 стосовно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України - продовжити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Машівський районний суд Полтавської області, який постановив ухвалу, протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1