Справа № 362/3365/23
Провадження № 1-в/362/277/24
Ухвала

і м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2024 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (у режимі відеконференції),

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові Київської області подання представника Білоцерківського районного відділу № 1 філії Держаної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області (далі-орган пробації) про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування призначеного покарання вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2023 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки

встановив:

Представник органу пробації звернулася до суду з вищезазначеним поданням, яке мотивоване тим, що ОСОБА_4 засуджений 12.07.2023 за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, від відбування якого звільнений з випробовуванням. Засуджений перебуває на обліку в органі пробації з 21.08.2023 по теперішній час. Вказує, що 30.08.2023 засудженому роз`яснено покладені на нього судом обов`язки, встановлені КВК України та законом України «Про пробацію», відповідальність за ухилення від виконання покладених обов`язків та допущених кримінальних та адміністративних правопорушень, про що відібрано відповідні пояснення та підписку. Також винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію: перший та третій четвер кожного місяця, з якою він ознайомився під підпис. Однак ОСОБА_4 систематично порушує покладені обов`язки тричі (01.02.2024, 15.02.2024 та 18.07.2024) не з`явився на чергову реєстрацію до органу пробації, вчиняв адміністративні правопорушення (09.08.2023 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, 01.02.2023 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, 31.03.2024 за ст. 124 КУпАП, 08.05.2024 за ч. 1 ст. 121 КУпАП та 20.06.2024 за ч. 5 ст. 126 КУпАП ) за що на нього накладені адміністративні стягнення. На її думку, вищезазначене свідчить про небажання ОСОБА_4 стати на шлях виправлення. З наведених підстав просила скасувати звільнення від відбування вищезазначеного покарання з випробуванням та направити ОСОБА_4 для відбування покарання за вироком суду.

Представник органу пробації до суду не прибув, просив проводити розгляд подання без його відсутності.

ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні цього подання і підтвердив, що дійсно тричі не зявився до органу пробації на реєстрацію, оскільки у нього погіршилося самопочуття і звертався до лікаря, що підтвердив суду документально. У телефонному режимі повідомляв представнику органу пробації про погане самопочуття, але його пояснення враховані не були. Також погодився, що притягувався до адміністративної відповідальності і наголосив, що усі ці правопорушення стосуються порушень на транспорті.

Прокурор у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні цього подання, оскільки ОСОБА_4 підтвердив поважність своїх неявок на реєстрацію.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали подання і особової справи, суд дійшов висновків про таке.

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2023 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 03.06.2023 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_6 , за якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, КК України, ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, від відбування кого звільнений з іспитовим строком 2 (два) роки, з покладенням відповідних обов`язків у порядку ст. 76 КПК України.

Вирок суду набрав законної сили 14.08.2023.

ОСОБА_4 перебуває на обліку в органі пробації з 21.08.2023 по теперішній час.

30.08.2023 засудженого ОСОБА_4 ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, а також винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію перший третій четвер кожного місяця. Про це ОСОБА_4 . ознайомлено, що підтверджується проставленням його особистого підпису у відповідній графі.

01.02.2024, 15.02.2024 та 18.07.2024 ОСОБА_4 не прибув на чергову реєстрацію до органу пробації, у своїх письмових пояснення вказував, що хворів і тому звертався до лікаря.

Крім того з матеріалів особової справи ОСОБА_4 вбачається, що він неодноразово, у період іспитового строку, притягався до адміністративної відповідальності, зокрема: 09.08.2023 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, 01.02.2023 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, 31.03.2024 за ст.. 124 КУпАП, 08.05.2024 за ч. 1 ст. 121 КУпАП та 20.06.2024 за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якій кореспондують положення ч. 1 ст. 166 КВК України, суд направляє засудженого для відбування покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до п.2 ч.3 Розділу ІХ Наказу №272/5 від 29.01.2019 Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі» невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених).

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Ч.ч.1, 2 ст. 166 КВК України обумовлено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

У силу ч. 4 ст. 166 КВК України письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Як уже зазначено, за період іспитового строку ОСОБА_4 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративних стягнень та допустив три неявки на реєстрацію. Разом з тим, з листка реєстрації видно, що ці неявки допущені в тривалому розриві в часі.

До того ж, судом досліджені довідки з медичної установи на підтвердження того, що 01.02.2024, 15.02.2024 та 18.07.2024 ОСОБА_4 звертався до медичної установи за допомогою.

Наведені обставини, на думку суду, на теперішній час не дають підстав для висновку про те, що ОСОБА_4 не бажає стати на шлях виправлення з огляду на те, що протягом іспитового строку він виконує покладені на нього судом обов`язки, неофіційно, але працює, за місцем проживання скарг на нього не надходило, нових кримінальних правопорушень не вчиняв.

Суд зауважує, що безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є наявність умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та інші обставини, які вказують на небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Зважаючи на вищезазначене та встановлені при розгляді подання обставини, враховуючи причини невиконання ОСОБА_4 обов`язків за вироком суду, їхню черговість та пояснення останнього щодо причин неявки, його ставлення до скоєного, враховуючи позицію прокурора, який заперечив проти задоволення подання, суд вважає, що доцільно відмовити у задоволенні подання через відсутність достатніх даних, які б безумовно свідчили про злісне небажання засудженого ОСОБА_4 ставати на шлях виправлення, а тому скасування звільнення останнього від відбування покарання з випробовуванням є передчасним.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні подання представника Білоцерківського районного відділу № 1 філії Держаної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області (далі-орган пробації) про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання ОСОБА_4 .

Матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 за № 278/2023 повернути до Білоцерківського районного відділу № 1 філії Держаної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1