Справа № 445/1643/24
Провадження № 1-кп/445/265/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000352 від 28.06.2024, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.06.2024 близько 09 години 26 хвилин інспектором ВРПП Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 та інспектором ВРПП Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 під час виконання покладених на них обов`язків з безперервного та цілодобового патрулювання території обслуговування з метою виявлення та запобігання вчиненню адміністративних та кримінальних правопорушень на території м. Золочева та Золочівського району Львівської області, за адресою: АДРЕСА_2 на підставі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», було виявлено, що водій ОСОБА_4 керував автомобілем марки «ГАЗ 33021 212», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із неналежно зафіксованим вантажем. Під час спілкування із ОСОБА_4 виявлено, що такий, керував транспортним засобом марки «ГАЗ 33021 212», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із ознаками сп`яніння, однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку, на місці відмовився.

У подальшому, 28.06.2024 у 09 годині 42 хвилині, під час складання працівниками поліції протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, знаходячись на ділянці дороги по АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності, а працівники поліції є службовими особами, уповноваженими на складання протоколу про адміністративні правопорушення, діючи з прямим умислом, маючи на меті уникнення адміністративної відповідальності, незважаючи на попередження поліцейського про кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди, неодноразово пропонував інспектору відділу реагування патрульної поліції Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 4 (чотири) тисячі гривень, які в подальшому поклав у свій паспорт громадянина України та передав інспектору відділу реагування патрульної поліції Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_7 , за не вчинення відносно нього працівником поліції, який згідно вимог ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, дій з використанням наданого службового становища, а саме: не складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Однак, поліцейські ВРПП Золочівського РВП ГУНП у Львівській області, відмовилися від отримання неправомірної вигоди, наданої ОСОБА_4 , склали протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та повідомили про дану події службу «102» для виклику слідчо-оперативної групи Золочівського РВП ГУНП у Львівській області, після чого грошові кошти під час огляду місця події були оглянуті та вилучені.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, тобто у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

19.07.2024 між прокурором Золочівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , підозрюваним ОСОБА_4 та захисником підозрюваного ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 468 КПК України.

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 369 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини.

Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

В угоді про визнання винуватості сторони узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18020 гривень із застосуванням спеціальної конфіскації грошей у розмірі 4000 грн., які були предметом кримінального правопорушення, у порядку ст. 96-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в скоєнні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, і передбачено ч. 1 ст. 369 КК України визнав повністю, щиро розкаявся. Угоду про визнання винуватості підтримав та просив її затвердити.

Захисник зазначену угоду підтримав та просив її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при укладенні угоди між прокурором та підозрюваним дотримані вимоги та правила КПК України та КК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, оскільки санкція ч. 1 ст. 369 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Зміст угоди про визнання винуватості між прокурором, підозрюваним, захисником відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують відповідно до ст. 67 КК України покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція чи обіцянка службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором, підозрюваним, захисником угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Згідно з частиною 9 статті 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до положень частини 1 статті 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цьогоКодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Спеціальна конфіскація, відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначались (використовувались) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне долю речових доказів у вигляді грошових коштів, а саме 4000 грн., на підставі статей 96-1 та 96-2 КК України,- застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність Держави.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно обвинуваченого не обирався, підстави для його обрання на теперішній час також відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 342-351,473-475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19.07.2024, підписану в кримінальному провадженні № 0000352 від 28.06.2024, укладену між прокурором Золочівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18020,00 (вісімнадцять тисяч двадцять грн. 00 коп.) гривень.

Заходи забезпечення у виді арешту, які накладені на підставі ухвали слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 29.07.2024 - скасувати.

На підставі ст. 96-1, ст.96-2 КК України грошові кошти в сумі 4000,00 (чотири тисячі грн. 00 коп.) гривень( купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії АЗ номер 0512526; купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії ВВ номер 2422145; купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії УД номер 4355393; купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії СЖ номер 5432379; купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії ХД номер 7326028; купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії УГ номер 4769962; купюра номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії ФЖ номер 4899687; купюра номіналом 200 (двісті) гривень, серії ДЕ номер 6236850; купюра номіналом 200 (двісті) гривень, серії ГЖ номер 2140984; купюра номіналом 50 (п`ятдесят) гривень, серії АР номер 7661382; купюра номіналом 50 (п`ятдесят) гривень, серії АЛ номер 2021951) -в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність Держави.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1