Справа № 127/1775/16-к
Провадження №11-кп/801/735/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0007183 від 24.10.2015 за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 30.04.2024, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колонтаїв Краснокутського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.05.2013 Хмельницьким міськрайонним судом за а ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування цього покарання на підставі ст.ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком 2 роки;

- 17.09.2013 Летичівським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 21.05.2014 Летичівським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді на 3 роки 4 місяці позбавлення волі;

- 19.05.2016 Летичівським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі;

- 04.02.2019 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 6 років 9 місяців позбавлення волі;

- 11.06.2020 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі;

- 01.04.2021 Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 8 років 2 місяців позбавлення волі,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та покарання, призначеного вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01.04.2021, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна, зарахувавши у строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01.04.2021.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 30.04.2024.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 24.10.2015, близько 01 год 00 хв, знаходячись в дворі, біля будинку АДРЕСА_2 , повторно, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою його подальшої реалізації, підійшов до автомобіля марки «Geely Emgrand 7», д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, білого кольору, ринкова вартість якого станом на 24.10.2015 згідно висновку експерта №243 від 14.12.2015 становить 171930 грн, який належить ОСОБА_10 та скориставшись відсутністю власника, проник в середину автомобіля. Перебуваючи в середині салону автомобіля, у відділенні підлокітника ОСОБА_7 знайшов ключ від замка запалення даного автомобіля, завів його та поїхав у невідомому напрямку, розпорядившись ним на власний розсуд.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 3 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення кримінального правопорушення повторно та яке завдало великої матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його винуватості, вважає, що вирок суду стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289 КК України підлягає скасуванню в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Прокурор вважає, що судом не в повній мірі враховано ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особу обвинуваченого. Зазначає, що ОСОБА_7 неодноразово судимий за умисні тяжкі злочини проти власності, не працює, не бажає ставати на шлях виправлення, а тому є необґрунтованим призначення майже мінімального покарання за ч. 3 ст. 289 КК України. Також вказує на допущені порушення кримінального закону при призначені остаточного покарання з врахуванням ст. 70 КК України та зарахуванні покарання за попередніми вироками.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, виступ обвинуваченого та захисника, які поклались на розсуд суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ч. 3 ст. 289 України, за вказаних у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Доводи прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання колегія суддів вважає безпідставними.

Згідно зі ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд врахував характер, обставини та наслідки вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані, які характеризують особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, а також обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують.

Доводи прокурора стосовно наявності підстав для призначення більш суворого покарання суддів вважає необґрунтованими.

Положеннями ч. 2 ст. 50 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Призначене ОСОБА_7 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення зазначеним вище вимогам відповідає, воно є пропорційним характеру скоєних дій, їх небезпечності, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, доводи наведені прокурором в апеляційній скарзі про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність при призначенні остаточного покарання обвинуваченому та зарахування покарання за попередніми вироками апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

В п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.

Так, відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У такому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України, за вчинення якого ОСОБА_7 засуджено оскаржуваним вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.04.2024, скоєно ним до ухвалення судами ще чотирьох попередніх вироків стосовно нього, а саме: вироку Летичівського районного суду Хмельницької області від 19.05.2016 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 296, ст.ст. 70, 71 КК України; вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.02.2019 за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України; вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.06.2020 за ч. ч. 2, 3, 5 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304, ч.ч. 1, 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України та вироку Староконстянтинівського районного суду Хмельницької області від 01.04.2021 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України.

При цьому покарання, призначене вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 19.05.2016, було враховано вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.02.2019, а покарання, призначене вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.06.2020, враховано вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01.04.2021.

Однак покарання, призначене вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.02.2019, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357 КК України на 6 років 9 місяців позбавлення волі, наступними двома вироками (від 11.06.2020 та від 01.04.2021) не враховувалося.

Ухвалюючи оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_7 , суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення йому остаточного покарання із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України. Проте судом застосовано вказану норму кримінального закону щодо покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком Староконстянтинівського районного суду Хмельницької області від 01.04.2021.

Вінницький міський суд Вінницької області, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_7 , не звернув увагу на те, що хоч покарання за попереднім вироком від 04.02.2019 обвинувачений і відбув, проте для призначення остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень мають значення саме призначені попередніми вироками засудженому покарання.

Саме до таких висновків щодо необхідності врахування покарання, призначеного за усіма попередніми вироками при призначенні особі остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, дійшла об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №760/26543/17.

Крім цього, оскільки ОСОБА_7 відбув покарання за попереднім вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.02.2019 у виді 6 років 9 місяців позбавлення волі, тому цей строк підлягав зарахуванню на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в статті 72 КК України, як відбута частина покарання за попереднім вироком, що не зроблено Вінницьким міським судом Вінницької області.

Таке неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України, є підставою для зміни вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 30.04.2024 стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289 КК України змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289 КК України на 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.02.2019 і вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01.04.2021 остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 8 (восьми) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

В строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати повністю відбуте покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.02.2019 та частково відбуте покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01.04.2021.

В решті вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 30.04.2024 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4