УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю представника власника майна - адвоката ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

секретаря - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_2 , про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/24610/24 провадження № 1-кс/761/15837/2024) від 16 липня 2024 року в рамках кримінального провадження № 0000810 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 386 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2024 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_2 , про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/24610/24 провадження № 1-кс/761/15837/2024) від 16 липня 2024 року в рамках кримінального провадження № 0000810 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 386 КК України, а саме вилученого 03-04.07.2024 року, під час проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: предмети ззовні схожі на купюри ЄВРО номіналом 50 ЄВРО у кількості 19 штук, предмети ззовні схожі на купюри ЄВРО номіналом 200 ЄВРО у кількості 59 штук, предмети ззовні схожі на купюри ЄВРО номіналом 100 ЄВРО у кількості 112 штук, предмети ззовні схожі на купюри Долари США номіналом 100 Доларів у кількості 2 штук.

В обґрунтування клопотання адвокат зазначає, що ГСУ СБУ здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000810 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 386 КК України. Разом з тим, під час проведення невідкладного обшуку за місцем реєстрації та проживання батька ОСОБА_5 - ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , в період часу із 03.07.2024 по 04.07.2024 слідчим було вилучено грошові кошти, які належать ОСОБА_5 16.07.2024 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва було накладено арешт на вищевказані грошові кошти.

Крім того, адвокат зазначає, що ОСОБА_5 не має жодного процесуального статусу у вказаному кримінальному провадженні. Разом з тим, остання офіційно працевлаштована, а саме працює бортпровідницею, та не має змоги зберігати грошові кошти, тому передає їх родичам для зберігання. Між тим, під час проведення обшуку представникам органу досудового розслідування було повідомлено про те, що гроші належать ОСОБА_5 . Крім того, вказує, що вказані грошові кошти не відповідають ознакам ст.98 КПК України.

Окрім того, зі змісту клопотання вбачається, що на думку адвоката вказані грошові кошти не залишили на собі слідів вчинення кримінального правопорушення, оскільки відповідно до протоколу ідентифікації та вручення грошових коштів від 03.07.2024 року заявнику було вручено 5000 дол. США та імітаційних 25000 дол. США, для проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого екмперименту. Разом з тим, під час обшуку вказані грошові кошти не було вилучено. Враховуючи вищевикладене, адвокат ОСОБА_2 просить скасувати арешт майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 16.07.2024 року.

Адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Прокурор ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту майна. Разом з тим, вказав, що постанова про визначення вказаних грошових коштів не скасована, ухвала про накладення арешту на майно переглядалась Апеляційним судом.

Заслухавши пояснення адвоката та прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, судом встановлено, що ГСУ СБУ здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000810 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 386 КК України.

Під час проведення невідкладного обшуку за місцем реєстрації та проживання батька ОСОБА_5 - ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , в період часу із 03.07.2024 по 04.07.2024 слідчим було вилучено грошові кошти, які належать ОСОБА_5

04.07.2024 року вилучене майн обуло визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

16.07.2024 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва було накладено арешт на вищевказані грошові кошти.

Зі змісту вищезазначеної ухвали вбачається, що арешт на грошові кошти було накладено з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, унеможливити їх спотворення, приховування, перетворення.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів, що відпали підстави для подальшого збереження зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження, а також потреби забезпечення проведення експертиз із залученням вказаного майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим.

У зв`язку з чим, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_2 , про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/24610/24 провадження № 1-кс/761/15837/2024) від 16 липня 2024 року в рамках кримінального провадження № 0000810 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 386 КК України.

Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_2 , про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/24610/24 провадження № 1-кс/761/15837/2024) від 16 липня 2024 року в рамках кримінального провадження № 0000810 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 386 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8