Справа № 461/8923/24
Провадження № 1-кс/461/7114/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2024 року. м. Львів.

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові погоджене прокурором клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0001119 від 05.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0001119 від 05.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий просить суд накласти арешт на речі, які були вилучені 08.11.2024 в ході проведеного обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1. попередньо ідентифіковані грошові кошти в розмірі 300 доларів США;

2. мобільний телефон марки OUKITEL модель WP38 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-карткою мобільного оператора Київстар із абонентським номером НОМЕР_3 ;

3. мобільний телефон марки Samsung модель Galaxy A21S SM-A217F/DSN IMEI 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 без сім-картки.

Клопотання вмотивоване наступним. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , обіймаючи посаду водія ІНФОРМАЦІЯ_2 за попередньою змовою із невстановленими особами вимагає у ОСОБА_5 неправомірну вигоду у розмірі 300-500 доларів США для себе чи третьої особи за вирішення питання щодо оновлення військово-облікових даних останнього.

Слідчий у клопотанні зазначає, що 08.11.2024 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 санкціонований ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова із дотриманням правил, передбачених ст.ст. 223, 233, 234, 236 КПК України, в ході якого виявлено та вилучено:

1. попередньо ідентифіковані грошові кошти в розмірі 300 доларів США;

2. мобільний телефон марки OUKITEL модель WP38 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-карткою мобільного оператора Київстар із абонентським номером НОМЕР_3 ;

3. мобільний телефон марки Samsung модель Galaxy A21S SM-A217F/DSN IMEI 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 без сім-картки.

Вказані вище вилучені речі постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки в сукупності з іншими доказами мають важливе значення для доказування у даному кримінальному провадженні.

Тому слідчий просить з метою збереження речових доказів клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Згідно з клопотанням просить проводити розгляд справи у відсутності слідчого.

Власник майна в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом скерування смс-повідомлення, що підтверджується довідкою про доставку sms.

Перевіривши надані матеріали та дослідивши докази по цих матеріалах, слідчий суддя встановив наступне.

05.11.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001119 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

У провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001119 від 05.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , обіймаючи посаду водія ІНФОРМАЦІЯ_2 за попередньою змовою із невстановленими особами вимагає у ОСОБА_5 неправомірну вигоду у розмірі 300-500 доларів США для себе чи третьої особи за вирішення питання щодо оновлення військово-облікових даних останнього.

08.11.2024 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, в ході якого виявлено та вилучено:

1. попередньо ідентифіковані грошові кошти в розмірі 300 доларів США;

2. мобільний телефон марки OUKITEL модель WP38 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-карткою мобільного оператора Київстар із абонентським номером НОМЕР_3 ;

3. мобільний телефон марки Samsung модель Galaxy A21S SM-A217F/DSN IMEI 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 без сім-картки.

Вказані вище вилучені речі постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Приписами ч.5 ст. 171 КПК України встановлено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається з матеріалів провадження, 08.11.2024 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова в ході якого виявлено та вилучено: попередньо ідентифіковані грошові кошти в розмірі 300 доларів США; мобільний телефон марки OUKITEL модель WP38 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-карткою мобільного оператора Київстар із абонентським номером НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки Samsung модель Galaxy A21S SM-A217F/DSN IMEI 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 без сім-картки

Слідчий в порядку визначеному ст. 93 КПК України визнав вилучені речі речовими доказами відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 08.11.2024 року, та 09.11.2024 року скерував поштовим відправленням до Галицького районного суду м. Львова клопотання про накладення арешту на вилучене майно, що підтверджується відповідною накладною із поштового відділення «Укрпошта» від 09.11.2024 року та описом вмісту відправлення, яке надійшло на адресу Галицького районного суду м. Львова 15.11.2024 року.

Процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального проваджений зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і з будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (ч.ч.1, 2 ст.113 КПК України).

Згідно з ч. ч. 1, 6, 7 ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Якщо відповідну дію належить вчинити в суді або в органах досудового розслідування, то строк закінчується у встановлений час закінчення робочого дня в цих установах. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час.

Статтею 116 КПК України передбачено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

З урахуванням того, що 09.11.2024 року слідчим було скеровано поштовим відправленням клопотання про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку 08.11.2024 року, яке надійшло на адресу Галицького районного суду м. Львова 15.11.2024 року, слідчий суддя приходить до висновку, що процесуальний строк для звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна не є пропущеним.

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого під час обшуку майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину, яке має значення для цього кримінального провадження, і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування,.

На переконання слідчого судді, вимоги клопотання на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Клопотання слідчого про арешт майна, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Підставами накладення арешту є необхідність проведення експертиз, тому необхідно забезпечити зберігання даних речових доказів шляхом накладання арешту.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання, погоджене прокурором, слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0001119 від 05.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - задовольнити.

Накласти арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати, користуватись та розпоряджатись, на речі, які були вилучені 08.11.2024 в ході проведеного обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1. попередньо ідентифіковані грошові кошти в розмірі 300 доларів США;

2. мобільний телефон марки OUKITEL модель WP38 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-карткою мобільного оператора Київстар із абонентським номером НОМЕР_3 ;

3. мобільний телефон марки Samsung модель Galaxy A21S SM-A217F/DSN IMEI 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 без сім-картки.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду - протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1