Дата документу 05.08.2024 Справа № 335/2091/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний №335/2091/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/503/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який не одружений, є батьком 2 малолітніх дітей, не працевлаштований, на військовому обліку не перебуває, з його слів зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції (EASYCON).

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09 липня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого та продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, до 06 вересня 2024 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , та обставини вчинення кримінального правопорушення, яке посягає на основи Національної безпеки України, під час введеного в країні воєнного стану та повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку інкримінованого підозрюваному діяння, дають слідчому судді підстави для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На думку слідчого судді, вказаний запобіжний захід буде відповідати меті його застосування та зможе запобігти ризикам, визначеним ст.177 КПК України, які існують на цей час.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі зазначає, що вказаний запобіжний захід є занадто суворим та необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вказує, що ОСОБА_6 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, оскільки підозрюваний вважає, що він не причетний до скоєння злочину, в якому він підозрюється, вину у перешкоджанні діяльності ЗСУ разом з іншими особами не визнає.

Посилається на те, що підозрюваному у встановленому порядку повістка не вручалась, останній не перешкоджав законній діяльності ЗСУ, працівникам ТЦК, не поширював у мережі Інтернет завідомо неправдивих даних про діяльність ТЦК, не закликав блокувати їх діяльність, ніколи не переховувався від органів правопорядку та представників ТЦК, має стійкі соціальні зв`язки, родину на утриманні двох дітей, матір, постійне місце проживання та доходи від працевлаштування.

Зазначає, що підозрюваний не був затриманий під час виконання своїх дій працівниками ТЦК та СП , ніяких протиправних дій, викладених в повідомлені про підозру, не вчиняв. Під час затримання працівниками поліції не намагався сховатися, не намагався покинути місце, де відбувались події. Повідомлення про підозру ОСОБА_6 було вручено без участі захисника, що є порушенням права на захист.

Вважає, що слідчим суддею не було враховано, що підозрюваний має місце постійного проживання, а також твердження останнього, що він не намагатиметься переховуватись та впливати на свідків по справі, а сприятиме у з`ясуванні обставин цієї справи, так як особисто зацікавлений в тому, щоб по справі в короткі строки було встановлено всі обставини та було прийнято законне рішення.

Посилається на те, що вказані у клопотанні ризики не доведені та не знайшли свого підтвердження в суді, а ґрунтуються лише на припущеннях.

Вказує, що суд безпідставно не встановив розмір застави.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та змінити запобіжний захід на передбачений ст.179 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог в апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що його права були порушені при розгляді клопотання, оскільки слідчим суддею було проігноровано його повідомлення щодо порушення процедури вручення клопотання про продовження запобіжного заходу та норм КПК України в оформлені копії матеріалів, а саме те, що клопотання було вручено 08 липня 2024 року о 16 год. 20 хв. без участі захисника; постанови що зазначені в описі копії матеріалів кримінального провадження під номером 5, 6, 7 оформлені з порушенням п.1 ч.5 ст.110 КПК України за відсутністю часу прийняття вказаних постанов, дані порушення вказані в розписці про отримання клопотання.

Вказує, що у діях слідчого судді при винесені оскаржуваної ухвали існує порушення ряду статей КПК України.

Звертає увагу, що в копії матеріалів відсутні будь-які докази, щодо правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 КК України.

Зазначає, що абзац 6, 7 сторінки 4 клопотання від 05 липня 2024 року та підтвердження абзац 1 сторінки 5 цього клопотання, розуміючи, що ТЦК та СП утворені відповідно до положення «Про територіальні центри та комплектування та соціальної підтримки» затвердженого постановою КМУ 23 лютого 2022 року №154. У положенні йдеться про комплектування ТЦК та СП , а не ЗСУ, а ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та положення про проходження громадянами України військової служби в ЗСУ, затвердженого Указом Президента України надає правову підставу для такого комплектування і жодним чином не стосується комплектування ЗСУ, а тому не дають працівникам та державним службовцям ТЦК та СП повноважень комплектувати ЗСУ військовослужбовцями, а лише відповідно законодавству за трудовим договором, що має бути вольовим рішенням такого найманого працівника.

Вважає, що дії свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 неможна розцінювати, як дії військовослужбовців ЗСУ, а відмова визнання їх повноважень та вимога у звернені до ГУНП встановити правомірність переслідування, чинність та законність пред`явлених документів, в т.ч. підробка цих документів, викликом слідчої групи, дзвінком оператору 102 та написання повідомлення про ознаки скоєння злочину. Не може розглядатись як перешкоджання законної діяльності ЗСУ та не підпадає під ознаки скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий ОСОБА_11 за погодженням з прокурором ОСОБА_12 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст. 114-1 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, що полягає у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

14 травня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають, з таких підстав.

За змістом ст.199 КПК України, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання особи під вартою, має дослідити надані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу та з`ясувати конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався зазначених вимог закону при розгляді вищевказаного клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухано доводи самого підозрюваного, його захисника, прокурора з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, а саме у перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри підтверджується доказами, доданими до клопотання, вказаними як в самому клопотанні, так і в ухвалі слідчого судді, а саме: відомостями з протоколу огляду публікації в ютуб-каналі «Народная информационная служба» від 19 березня 2024 року; відомостями з протоколу огляду публікації в ютуб-каналі «Народная информационная служба» від 11 грудня 2023 року; висновком експерта від 19 квітня 2024 року №СЕ-19/108-24/4204-ЛД; показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року вказано на те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_6 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення, тобто про те, що підозра є обґрунтованою.

Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що надані слідчим докази отримані з порушенням порядку, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, колегією суддів не встановлено.

Крім того, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі слушно вказав, що питання обґрунтованості підозри вже було перевірено слідчим суддею раніше, а саме під час постановлення ухвали слідчого судді від 22 травня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , яка ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26 червня 2024 року залишена без змін.

В ході апеляційного розгляду стороною захисту вищевказаних висновків слідчого судді щодо обґрунтованості підозри не спростовано в установленому законом порядку.

В свою чергу, всі обставини провадження мають бути повно, всебічно і ретельно досліджені під час досудового розслідування, яке наразі триває.

Версія сторони захисту та обставини, на які посилаються підозрюваний та його захисник, також мають перевірятися в установленому законом порядку під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду, та оцінюватись у сукупності з іншими доказами.

З матеріалів провадження убачається, що доводи підозрюваного ОСОБА_6 про те, що потрібно розмежовувати підрозділи ЗСУ від ТЦК та СП , раніше вже перевірялися при вирішенні питання щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу та були спростовані прокурором в судовому засіданні при розгляді апеляційних скарг на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 травня 2024 року, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, зокрема, звернуто увагу, що відповідно до ч.1 ст.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», згідно з якою, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, а відповідно до вимог ст.3 Закону України «Про Збройні Сили України», Організаційно Збройні Сили України складаються в т.ч. з органів військового управління.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати та не зменшились, а саме ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обґрунтовуючи свої висновки в цій частині, слідчий суддя обґрунтовано вказав на те, що дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , та обставини вчинення кримінального правопорушення, яке посягає на основи Національної безпеки України під час введеного в країні воєнного стану та повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, свідчать про підвищену суспільну небезпеку інкримінованого підозрюваному діяння, дають слідчому судді підстави для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На думку слідчого судді, вказаний запобіжний захід буде відповідати меті його застосування та зможе запобігти ризикам, визначеним ст.177 КПК України, і які існують на цей час.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя врахував процесуальну поведінку ОСОБА_6 , а саме те, що підозрюваний, достовірно знаючи, що на розгляді суду перебуває клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також про дати судових засідань, у судові засідання двічі не з`явився, а також перешкодив працівникам поліції виконати ухвалу про його привід, що свідчить про порушення ним п.1 ч.7 ст.42 КПК України, відповідно до якого підозрюваний зобов`язаний прибути за викликом до слідчого судді, у зв`язку із чим ухвалою слідчого судді від 17 травня 2024 року клопотання прокурора про дозвіл на затримання підозрюваного було задоволено та надано дозвіл на його затримання.

При цьому, слідчий суддя врахував окрім іншого, дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який не одружений, є батьком двох малолітніх дітей, має місце проживання, разом з цим, останньому інкримінується вчинення кримінальних правопорушень шляхом розміщення відеоматеріалів у загальному доступі на відеохостингу «Ютуб», і у вказаному кримінальному провадженні не встановлені ще всі обставини вчинення інкримінованих останньому злочинів, а також всі особи, які причетні до вказаних злочинів.

Зважив слідчий суддя і на те, що злочини, у яких підозрюється ОСОБА_6 , вчинені за попередньою змовою групою осіб проти вжиття військовослужбовцями Збройних Сил України мобілізаційних заходів, під час дії воєнного стану, в.ч. і те, що така діяльність підозрюваного може продовжуватися, оскільки у судовому засіданні підозрюваний впевнено зазначав, що на відеоматеріалах у загальному доступі він звертався до народу і надавав роз`яснення щодо можливого вчинення дій після отримання людьми повісток від ТЦК та СП , посилаючись на те, що це його власна думка і він має право її висловлювати.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного. Вказані висновки слідчого судді ґрунтуються на матеріалах провадження.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, ступеню тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворості можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність продовження застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики не зменшились, та інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Посилання сторони захисту на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, спростовується матеріалами, доданими до клопотання.

Обставини, на які посилається сторона захисту, а саме те, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, у нього на утримані перебуває дві дитини та матір пенсіонерка, він має постійне місце проживання, джерело доходу, займається публічною діяльністю та волонтерством, не спростовують існування вказаних ризиків.

Більш того, в матеріалах провадження відсутні відомості про те, що ОСОБА_6 працевлаштований та має законне та стабільне джерело доходів. Джерело доходів його сім`ї не відоме.

В тому числі, не є слушними доводи сторони захисту стосовно порушення права підозрюваного на захист, яке полягає, на їх думку, в тому, що повідомлення про підозру вручене ОСОБА_6 без участі захисника.

Так, згідно з вимогами ст.52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного. В інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні: 1) щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою; 2) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою; 3) щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад; 4) щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту; 5) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, - з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо її осудності; 6) щодо реабілітації померлої особи - з моменту виникнення права на реабілітацію померлої особи; 8) щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження, - з моменту прийняття відповідного процесуального рішення; 9) у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості - з моменту ініціювання укладення такої угоди.

Обставин, передбачених вказаною статтею, які б вказували на обов`язкову участь захисника у цьому провадженні, не убачається.

Крім того, як убачається з матеріалів провадження, вручення повідомлення про підозру ОСОБА_6 14 травня 2024 року не супроводжувалось його затриманням.

В свою чергу, після затримання останнього участь захисника була забезпечена, отже права підозрюваного не були порушенні.

Доводи підозрюваного стосовно порушення процедури вручення підозрюваному клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, а саме вручення клопотання 08 липня 2024 року без участі захисника, також є безпідставними, оскільки, як зазначено вище, участь захисника у кримінальних провадженнях за підозрою осіб у вчиненні тяжких злочинів не є обов`язковою.

Разом з цим, при розгляді клопотання захисник був присутній, заперечував проти задоволення цього клопотання та підтримав доводи підозрюваного.

Доводи підозрюваного про те, що відсутні будь-які докази на підтвердження кваліфікації його дій за ч.2 ст.28 КК України, є передчасними.

Перевірка вказаного питання на цій стадії провадження до компетенції суду апеляційної інстанції не відноситься.

Те, що у постановах про призначення групи прокурорів, про об`єднання матеріалів досудових розслідувань, про здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні слідчою групою, на які посилається підозрюваний в своїй апеляційні скарзі, зазначено дату їх винесення, але не вказано відповідного часу, не свідчить про безпідставність кримінального провадження, не спростовує обґрунтованості висновків слідчого судді та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Твердження сторони захисту про неповноту з`ясування обставин слідчим суддею суперечать матеріалам провадження справи і змісту оскаржуваної ухвали, яка є належним чином вмотивованою.

З матеріалів провадження убачається, що доводи сторони захисту про те, що підозрюваному у встановленому законом порядку повістка не вручалась, раніше вже перевірялися при вирішенні питання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу та свого підтвердження не знайшли.

Порушень слідчим суддею при розгляді клопотання вимог КПК України, як про це зазначає сторона захисту, з наявних матеріалів провадження та з оскаржуваної ухвали не убачається.

Згідно з поданим клопотанням та матеріалами провадження, досудове розслідування не завершено з об`єктивних причин.

Строк дії попередньої ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 травня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчувався 14 липня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 липня 2024 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, а саме до 14 листопада 2024 року включно, у строк якого не входить строк на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження.

Отже, саме в межах строку досудового розслідування слідчим суддею продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , що узгоджується з вимогами ст.197 КПК України.

Як свідчать матеріали провадження та зміст оскаржуваної ухвали, всі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання, слідчим суддею дослідженні повно і всебічно.

Інші доводи, викладені в апеляційних скаргах підозрюваного та його захисника, а також ті, що були ними наведені під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, правильності висновків слідчого судді теж не спростовують.

Як зазначено вище, обґрунтованість підозри, існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість цим ризикам запобігти шляхом застосування до підозрюваного іншого ніж тримання під вартою запобіжного заходу в цьому випадку прокурором доведено.

В оскаржуваній ухвалі наведене переконливе обґрунтування щодо доведеності ризиків, про які ідеться у клопотанні, і неможливості цим ризикам запобігти шляхом застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу окрім як тримання під вартою.

В тому числі, в оскаржуваній ухвалі, з посиланням на встановлені під час розгляду клопотання обставини, прямо вказано на те, що у разі застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, запобігти наявним ризикам буде неможливо, у тому числі у разі визначення розміру застави.

Враховано слідчим суддею і положення ч.6 ст.176 КПК України,згідно з якими, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, слідчий суддя, продовжуючи до останнього строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахувавши підстави і обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, правомірно не визначив розмір застави, що не суперечить вимогам ч.4 ст.183 КПК України.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянтів про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Отже, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09 липня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого та продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, до 06 вересня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4