УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1222/23

Провадження № 1-в/568/55/24

18 вересня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

представник пробації ОСОБА_3

прокурор ОСОБА_4

засуджений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Дубенського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області про вирішення питання про приведення вироку Радивилівського районного суду Рівненської області від 13.09.2023 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає АДРЕСА_1

ВСТНОВИВ

До Радивилівського районного суду Рівненської області надійшло подання Дубенського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області про вирішення питання про приведення вироку Радивилівського районного суду Рівненської області від 13.09.2023 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. стосовно засудженого ОСОБА_5 .

Клопотання обгрунтовано тим, що вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 13.09.2023 р. у справі № 568/1222/23 ОСОБА_5 засуджений за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням на нього обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Просив звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння, яке завдало матеріальну шкоду на суму меншу ніж 3028 грн. відповідно положень ЗУ № 3886-ІХ від 18.07.2024.

В судовому засіданні представник пробації клопотання підтримав та просив задовільнити.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки, ОСОБА_5 звільнений від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, тому він є особою, яка не має судимості, відповідно до вимог ст. 89 КК України.

Засуджений підтримав доводи прокурора, проте просив звільнити його від відбування покарання.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд враховує настпуне.

Відповідно положення ст.51 КУпАП у редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі - в ред. ЗУ № 3886-ІХ від 18.07.2024), який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до 3028 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Так, з системного аналізу кримінального закону, судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину. Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 13.09.2023 р. у справі № 568/1222/23 ОСОБА_5 засуджений за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням на нього обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання. Вирок набрав законної сили 13.10.2023 р.

Ухвалою від 18.09.2024 р. задоволено клопотання Дубенського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» та звільнено ОСОБА_5 засудженого вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 13.09.2023 р. від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

А відтак, ОСОБА_5 є особою, яка не має судимості відповідно до вимог ст. 89 КК України.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання пробації.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.5, 74 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Подання Дубенського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області про приведення вироку у відповідність до вимог законодавства - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1