Справа № 461/9398/24
Провадження № 1-кс/461/7248/24
УХВАЛА

26.11.2024 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

в с т а н о в и в:

25.11.2024 ОСОБА_3 через систему Електронний Суд звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова зі скаргою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області; зобов`язати уповноважених осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області прийняти та невідкладно зареєструвати в Єдиному реєстрі досудових розслідувань його заяву про вчинення кримінального правопорушення від 22.11.2024, яка була скерована через електронну пошту; зобов`язати уповноважених осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області розпочати досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ст.203 Кримінального Кодексу України та повідомити письмово у встановленому законом порядку та строк про початок кримінального провадження заявника.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 22.11.2024 ним було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення до Головного управління Національної поліції у Львівській області про вчинення дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ст.203 Кримінального Кодексу України. Зі змісту заяви, 27.10.2024 ним було здійснено замовлення тенту та металевого каркасу до легкового причепу у ОСОБА_4 за номером мобільного телефону: НОМЕР_1 , та на вимогу останнього здійснено проплату у повному об`ємі у розмірі 10800 грн на банківську картку дружини ОСОБА_4 ОСОБА_5 . Відповідно до усного договору - вказана продукція мала бути мені доставлена протягом тижня. Однак, заволодівши коштами, ОСОБА_4 куплений товар не відправив. Він неодноразово телефонував до ОСОБА_4 , однак останній лише обіцяв, що товар буде відправлений з дня на день. 08.11.2024 він повідомив ОСОБА_4 про те, що у разі невиконання ним умов договору, він буде змушений звернутися до правоохоронних органів. 09.11.2024 ОСОБА_4 перекинув кошти у розмірі 10800 грн на його картку. Зазначає, що приблизно три місяці тому він придбав легковий причіп у ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 . Оголошення про продаж даних легкових причепів він знайшов на сайтах «OLX» та «AUTO RIA». Таким чином, оскільки ОСОБА_4 на своєму подвір`ї здійснює масове виробництво та продаж легкових причепів без жодних дозвільних документів та ліцензій, при цьому ухиляючись від сплати податків та використовуючи найману працю без належного оформлення, вважає, що в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ст.203 Кримінального Кодексу України. Разом з тим, після звернення до ГУНП у Львівській області з заявою про вчинення кримінальних правопорушень, жодних дій, спрямованих на внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового слідства органом досудового розслідування не вчинялося.

Ухвалою слідчого судді від 25.11.2024 відкрито провадження у справі за скаргою, призначено судове засідання.

26.11.2024 заступником начальника ВП начальником СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 подано заперечення щодо скарги, в яких просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 в повному обсязі, з огляду на наступне. До Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області за належністю скеровано матеріали за зверненням ОСОБА_3 від 22.11.2024. У ході аналізу заяви ОСОБА_3 та доданих до неї документів, не встановлено достатньої інформації, яка вказує на вчинення будь-якого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , а також необхідної для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зокрема, заявник вказує на ймовірне вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.203 КК України, яка є декриміналізованою, а також передбаченого ч.3 ст.212 КК України, однак у заяві не вказано з яких підстав заявник дійшов висновку про наявність вказаного складу злочину, не надав будь-яких доказів, які вказують на суму завданих збитків, що в даному випадку має бути в особливо великому розмірі, та відрізняє саме вчинення кримінального правопорушення від адміністративного правопорушення. Для дачі додаткових пояснень, з метою отримання додаткової інформації про ймовірно вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_3 не прибув. Відтак, відомості по його заяві не внесено до ЄРДР у зв`язку з необґрунтованістю його заяви, відсутністю будь-яких доказів, які б вказували на вчинення саме кримінального правопорушення.

Скаржник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, в поданій скарзі розгляд такої просить здійснювати без його участі.

Представник Головного управління Національної поліції у Львівській області у судове засідання не з`явився, хоча належним чином були повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності скаржника та у відсутності слідчого на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що така до задоволення не підлягає, виходячи із наступних міркувань.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме у запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Так, відповідно до пункту 5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Згідно з пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч.1 ст.214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Відповідно до частин 1, 2 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом пункту 4 ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

Згідно з ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, з врахуванням вищенаведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК України).

Таким чином, з наведених вище норм вбачається, що обов`язок доведення підставності заявленої вимоги у даному випадку покладається на скаржника.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому: 1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова Верховного Суду від 16.05.2019 у справі за єдиним унікальним номером 761/20985/18); 2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань» (постанова Верховного Суду від 30.09.2021 у справі за єдиним унікальним номером 556/450/18).

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів скарги, 22.11.2024 на електронну адресу Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 надіслав заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ст.203 КК України.

У вказаній заяві ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_4 на своєму подвір`ї здійснює масове виробництво та продаж легкових причепів без жодних дозвільних документів та ліцензій, при цьому ухиляючись від сплати податків та використовуючи найману працю без належного оформлення.

Зазначена заява ОСОБА_3 від 22.11.2024 була скерована Головним управлінням Національної поліції у Львівській області до Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області за належністю.

Відповідно до поданих заступником начальника ВП начальником СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 заперечень встановлено, що у ході аналізу заяви ОСОБА_3 та доданих до неї документів, не встановлено достатньої інформації, яка вказує на вчинення будь-якого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , а також необхідної для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зокрема, заявник вказує на ймовірне вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.203 КК України, яка є декриміналізованою, а також передбаченого ч.3 ст.212 КК України, однак у заяві не вказано з яких підстав заявник дійшов висновку про наявність вказаного складу злочину, не надав будь-яких доказів, які вказують на суму завданих збитків, що в даному випадку має бути в особливо великому розмірі, та відрізняє саме вчинення кримінального правопорушення від адміністративного правопорушення. Для дачі додаткових пояснень, з метою отримання додаткової інформації про ймовірно вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_3 не прибув. Відтак, відомості по його заяві не внесено до ЄРДР у зв`язку з необґрунтованістю його заяви, відсутністю будь-яких доказів, які б вказували на вчинення саме кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що стаття 203 КК України, яка передбачала відповідальність за зайняття забороненими видами господарської діяльності, та за якою ОСОБА_3 просив розпочати досудове розслідування, виключена з Кримінального кодексу України на підставі Закону №4025-VI від 15.11.2011.

Частина 3 статті 212 КК України встановлює відповідальність за умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана їх сплачувати, вчинені особою, раніше судимою за ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), або якщо вони призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів в особливо великих розмірах.

Разом з тим, до матеріалів скарги ОСОБА_3 не долучено будь-яких належних та допустимих доказів того, що в діях ОСОБА_4 дійсно мало місце відповідні кримінальні правопорушення, про які зазначено заявником у заяві про вчинені кримінальні правопорушення.

Таким чином, враховуючи наведене, приходжу до висновку, що у скарзі та долучених матеріалах відсутні відомості, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення кримінальних правопорушень. В ході розгляду скарги не встановлено будь-яких вагомих обставин, існування котрих обґрунтовує необхідність розпочати досудове розслідування за поданою ОСОБА_3 заявою про кримінальні правопорушення.

Окрім цього, слідчий суддя враховує вимоги ст.218 КПК України, згідно якої досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Так, Головним управлінням Національної поліції у Львівській області заява ОСОБА_3 від 22.11.2024 скерована до Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області за належністю.

В поданій скарзі, заявник оскаржує бездіяльність уповноважених осіб саме Головного управління Національної поліції у Львівській області, однак слідчий суддя приходить до висновку, що оскільки заява ОСОБА_3 скерована до Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області за належністю, а тому в діях уповноважених осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області відсутня бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В свою чергу, уповноваженими особами Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області після отримання заяви про вчинення кримінальних правопорушень, з дотриманням вимог чинного законодавства, перевірено її та встановлено факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, зазначених заявником, а відтак правомірно не було внесено відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Із врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 28.11.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1