У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2024 р. м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Солом`янського районного суду м. Києва, клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000318, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 3 ст. 436 - 2 КК України, та додані до нього матеріали,

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2024 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000318, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 3 ст. 436 - 2 КК України, та додані до нього матеріали.

10 вересня 2024 року (на підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 09.09.2024 року) клопотання та додані до нього документи були передані в провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, щослідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000318, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2024, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 436-2 КК України. З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у: здійсненні виправдування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році та тимчасової окупації частини території України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України. здійсненні виправдування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 лютого 2014 року російською федерацією розпочато ведення агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, в тому числі, і шляхом вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію півострова Крим, захоплення державних установ та організацій, військових частин. Постановою ради федерації федеральних зборів рф «Про використання збройних сил російської федерації на території України» від 01 березня 2014 року № 48-СФ за результатами звернення президента рф, виходячи з інтересів безпеки життя громадян рф, особового складу військового контингенту збройних сил рф, що дислокується на території України (АР Крим), надано згоду президенту рф на використання збройних сил рф на території України. 24.02.2022 Збройними силами Російської Федерації здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України та розпочато ведення агресивної війни проти України, захоплення її території, яке на даний час триває. У зв`язку з чим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжено і діє на даний час. Факт повномасштабного збройного вторгнення не приховувався владою Російської федерації, а також установлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема Резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії російської федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ та ін.)». В подальшому постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 та постанови Правління Національного банку України за № 18 від 24.02.2022 з рф заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків з державою-агресором. 27.09.2022 Постановою КМУ №1076 «Про заборону вивезення товарів з України на митну територію російської федерації» заборонено вивезення за межі митної території України товарів за зовнішньоекономічними договорами (контрактами), торговельною країною та/або країною призначення яких є російська федерація. Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 42 Конституції України закріплено, що кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. В свою чергу, після повномасштабного вторгнення ЗС РФ на територію України у громадянина України ОСОБА_6 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше кінця квітня 2024 року виник та сформувався стійкий злочинний умисел, направлений на вчинення кримінально караного діяння, що полягає у здійснення виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році та тимчасової окупації частини території України. Крім того, ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, на виконання свого злочинного умислу вирішив вчиняти протиправне діяння шляхом здійснення дзвінків на номери мобільних телефонів невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які являються друзями, колегами, родичами та/або клієнтами в ході роботи в службі таксі останнього, за допомогою невстановленого технічного пристрою, з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , спрямованого на здійснення виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році та тимчасової окупації частини території України. Так, 29.04.2024 0 13 год 04 хв., 30.04.2024 0 09 год 30 хв., 30.04.2024 0 09 год 56 хв., 30.04.2024 0 12 год 44 хв., 09.05.2024 0 13 год 39 хв., 09.05.2024 0 17 год 43 хв. ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці за допомогою невстановленого технічного пристрою, з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , що перебував у його розпорядженні здійснив телефонні дзвінки невстановленій досудовим розслідуванням особа на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , на номер мобільного телефону НОМЕР_3 , на номер мобільного телефону НОМЕР_3 , на номер мобільного телефону НОМЕР_4 , на номер мобільного телефону НОМЕР_5 , в ході якого повідомив наступне: на номер мобільного телефону НОМЕР_6 , мовлення щодо спілкування було направлено для проведення експертизи. Згідно висновку експерта КНДІСЕ Міністерства юстиції України № 7676/24-36/7677/24-61 від 31.07.2024 за результатами проведення комплексної судової психолого-лінгвістичної експертизи мовлення у наданих на дослідження матеріалах, а саме в телефонних розмовах громадянки України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міститься інформація щодо виправдовування збройної агресії російської федерації проти України та тимчасової окупації частини території України. При цьому, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , переслідуючи явно злочинний намір, здійснив вказане протиправне діяння в контексті триваючої збройної агресії російської федерації проти України, яка розгорнута на всій території, отже, вчинив усі залежні від нього дії на шкоду інформаційній безпеці людини і громадянина, суспільству та держави, та довів свій злочин до кінця. Таким чином, за викладених обставин, ОСОБА_6 підозрюється у здійсненні виправдування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році та тимчасової окупації частини території України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України. Крім того, ОСОБА_6 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше середини травня 2024 року вирішив повторно вчинити кримінально каране діяння, що полягає у здійснення виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році. Разом з тим, ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, на виконання свого злочинного умислу вирішив повторно вчиняти протиправне діяння шляхом здійснення дзвінків на номери мобільних телефонів невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які являються друзями, колегами, родичами та/або клієнтами в ході роботи в службі таксі останнього, за допомогою невстановленого технічного пристрою, з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , з метою здійснення виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році. Так, 16.05.2024 0 09 год 53 хв. , 16.05.2024 0 09 год 53 хв., 23.05.2024 0 14 год 29 хв., ОСОБА_6 повторно усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці за допомогою невстановленого технічного пристрою, з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , що перебував у його розпорядженні здійснив телефонних дзвінок невстановленій досудовим розслідуванням особа на номер мобільного телефону НОМЕР_5 , на номер мобільного телефону НОМЕР_5 , на на номер мобільного телефону НОМЕР_5 , мовлення щодо спілкування було направлено для проведення експертизи. Згідно висновку експерта КНДІСЕ Міністерства юстиції України № 7676/24-36/7677/24-61 від 31.07.2024 за результатами проведення комплексної судової психолого-лінгвістичної експертизи мовлення у наданих на дослідження матеріалах, а саме в телефонних розмовах громадянки України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міститься інформація щодо виправдовування збройної агресії російської федерації проти України. При цьому, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , переслідуючи явно злочинний намір, здійснив вказане протиправне діяння в контексті триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розгорнута на всій території, отже, вчинив усі залежні від нього дії на шкоду інформаційній безпеці людини і громадянина, суспільству та держави, та довів свій злочин до кінця. Таким чином, за викладених обставин, ОСОБА_6 підозрюється у здійсненні виправдування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України. Крім того, ОСОБА_6 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше середини кінця травня 2024 року вирішив повторно вчинити кримінально каране діяння, що полягає у здійснення виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році. Разом з тим, ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, на виконання свого злочинного умислу вирішив повторно вчиняти протиправне діяння шляхом здійснення дзвінків на номери мобільних телефонів невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які являються друзями, колегами, родичами та/або клієнтами в ході роботи в службі таксі останнього, за допомогою невстановленого технічного пристрою, з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , з метою здійснення виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році. Надалі, 31.05.2024 0 11 год 41 хв., 01.06.2024 0 14 год 56 хв., 02.06.2024 0 08 год 04 хв., 04.06.2024 0 13 год 10 хв., 04.06.2024 0 13 год 19 хв., 04.06.2024 0 20 год 48 хв., 04.06.2024 0 21 год 21 хв., 05.06.2024 0 16 год 30 хв., 05.06.2024 0 17 год 58 хв., 05.06.2024 0 19 год 46 хв., 05.06.2024 0 23 год 32 хв., ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці за допомогою невстановленого технічного пристрою, з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , що перебував у його розпорядженні здійснив телефонних дзвінок невстановленій досудовим розслідуванням особа на номер мобільного телефону НОМЕР_5 , на номер мобільного телефону НОМЕР_7 , на номер мобільного телефону НОМЕР_5 , на номер мобільного телефону НОМЕР_5 , на номер мобільного телефону НОМЕР_8 , на номер мобільного телефону НОМЕР_9 , на номер мобільного телефону НОМЕР_10 , на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , НОМЕР_11 , на номер мобільного телефону НОМЕР_12 , на номер мобільного телефону НОМЕР_13 , на номер мобільного телефону НОМЕР_14 , мовлення щодо спілкування було направлено для проведення експертизи. Згідно висновку експерта КНДІСЕ Міністерства юстиції України № 7676/24-36/7677/24-61 від 31.07.2024 за результатами проведення комплексної судової психолого-лінгвістичної експертизи мовлення у наданих на дослідження матеріалах, а саме в телефонних розмовах громадянки України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міститься інформація щодо виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України. При цьому, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , переслідуючи явно злочинний намір, здійснив вказане протиправне діяння в контексті триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розгорнута на всій території, отже, вчинив усі залежні від нього дії на шкоду інформаційній безпеці людини і громадянина, суспільству та держави, та довів свій злочин до кінця. Таким чином, за викладених обставин, ОСОБА_6 підозрюється у здійсненні виправдування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України. 15.08.2024 в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000318 від 10.04.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 436-2 КК України. 15.08.2024 ОСОБА_6 повідомленя про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 436-2 КК України було вручено особисто. Крім того, у ході досудового розслідування встановлено, що у власності підозрюваного ОСОБА_6 , пер ебуває нерухоме майно, зокрема: Об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , (загальною площею - 32.1 кв.м, житлова площа - 15.4 кв.м, знаходиться, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 00). Одноосібний власник ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу, серія та номер: 98 від 28.01.2014. Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості с арешт майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Також, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою чи у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності, або у володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Таким чином, необхідним та достатнім для запобігання вказаним ризикам є визначення виду обмеження у вигляді заборони відчужувати майном. Документами, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати є відомості з державних реєстрів України. Враховуючи викладене, просив накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3, у кримінальному провадженні № 0000318 від 10.04.2024, заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду відчужувати належне йому майно, а саме на: Об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 00), що належить підозрюваному ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_15 ), особисто на праві приватної власності, з метою забезпечення вироку в частині конфіскації майна.

В судове засідання слідчий з`явився, клопотання підтримав, просив його задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, власник майна в судове засідання не викликався з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000318, 10.04.2024 року до ЄРДР було внесено кримінальне провадження з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 436 - 2 КК України, повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - кримінальне провадження з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 436 - 2 КК України, повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - кримінальне провадження з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 436 - 2 КК України, повідомлено про підозру ОСОБА_6 (а.с. 15 - 17).

Відповідно до Повідомлення про підозру від 15 серпня 2024 року, ОСОБА_6 повідомлено про те, що він підозрюється у здійсненні виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році та тимчасової окупації частини території України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 436 - 1 КК України; здійсненні виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатою у 2014 році повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 436 - КК України (а.с. 62 - 79).

Слідчим додано до клопотання рапорт про виявлення кримінального правопорушення старшого оперуповноваженого на ОВО 2 сектору 4 відділу ГВ «Д» УЗНД ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 від 08 квітня 2024 року (а.с. 23 - 24), Доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій (у порядку ст. ст. 40 та 41 КПК України) (а.с. 25 - 26), листи щодо виконання доручення Начальника 4 відділу ГВ «Д» УЗНД ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 (а.с. 27 - 29), Протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 12 квітня 2024 року (а.с. 31- 34), Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 квітня 204 року (а.с. 35 - 38), Пояснення ОСОБА_9 від 29 березня 2024 року (а.с. 39 - 42), Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії в рамках кримінального провадження від 31 травня 2024 року (а.с. 43 - 61).

Таким чином, дослідивши матеріали справи слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 436 - 2 КК України.

При цьому, санкція ч. 3 ст. 436-2 КК України, передбачає покарання, зокрема, у вигляді конфіскації майна або без такої.

Відповідно до частини 1 статті 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №373099256 від 05.04.2024 року, ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_15 ) є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00 (а.с. 80 - 81).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Таким чином, з врахуванням того, що майно перебуває у власності ОСОБА_6 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 436 - 2 КК України, при цьому, санкція ч. 3 ст. 436 - 2 КК України передбачає конфіскацію як вид покарання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні підстави, встановлені п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України для арешту майна.

Частиною 2 статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 - 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Також, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 436 - 2 КК України, таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання.

Враховуючи вищевикладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000318, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 3 ст. 436 - 2 КК України, підлягає задоволенню, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна з забороною відчуження, розпорядження та користування майном відповідає завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170 - 175, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000318, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 3 ст. 436 - 2 КК України,- задовольнити.

Накласти арешт (з забороною користування та розпорядження) на об`єкт нерухомого майна, який належать на праві власності громадянину України - ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_15 ) а саме: квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, підозрюваному, захиснику. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1