№ 1-кс/756/2371/24
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

Слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

підозрюваного - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

провівши судове засідання у кримінальному провадженні №0003337 від 20.10.2024 за підозрою:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, не одруженого, дітей на утриманні не має, не працевлаштованого, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

22.10.2024 вказане клопотання надійшло до Оболонського районного суду міста Києва і на підставі протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями було передано на розгляд слідчій судді ОСОБА_1 .

1.Зміст поданого клопотання

У поданому клопотанні слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування без права внесення застави.

В обґрунтування зазначеного клопотання вказано, що досудовим розслідуванням встановлено, що 10.10.2024 року у невстановлений досудовим розслідуванням час доби, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували за адресою: АДРЕСА_2 .

Надалі, знаходячись за вищевказаною адресою, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин один до одного виник словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_6 умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 10.10.2024 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, і бажаючи їх настання, несподівано для потерпілої ОСОБА_6 наніс декілька ударів правою та лівою руками зжатими в кулак по голові, внаслідок чого остання отримала тяжке тілесне ушкодження, а саме: закритої черепної мозкової травми, гематому над лівою півкулею головного мозку, множинні забої м`яких тканин голови.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень - злочину, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України

2. Позиції сторін кримінального провадження

Прокурор ОСОБА_4 підтримала викладені в клопотанні доводи, просила його задовольнити, навела додаткові аргументи щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення. Також прокурор стверджувала, що під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без застосування застави. Також повідомила, що підозрюваний перебуває у розшуку за самовільне залишення військової частини та до підозрюваного застосовувалися заборонні приписи по відношенню до потерпілої та інших осіб через вчинення домашнього насильства.

Підозрюваний ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою. Просив застосувати домашній арешт.

Захисник підозрюваного ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, просив застосувати домашній арешт. Заперечував проти наявності ризику впливу на свідків, зазначав, що підозрюваний визнав свою вину та не знає де проживають свідки. Ризик переховування спростовував тим, що підозрюваний прийшов сам в судове засідання та під вартою не перебуває. Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень заперечував та зазначав, що не можна обґрунтовувати клопотання тим, що особа була раніше судимою.

3.Мотиви та оцінка слідчого судді

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З аналізу зазначених вище норм законодавства можна підсумувати, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчому судді необхідно перевірити:

1) чи набула особа статусу підозрюваного?

2) чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні такою особою кримінального правопорушення?

3) чи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України?

4) чи наявні інші обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України?

5) чи можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту та чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження?

6) які обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідно покласти на підозрюваного, у випадку внесення застави?

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора, слідчий суддя, надаючи відповіді на вказані питання, доходить таких висновків.

3.1. Щодо набуття статусу підозрюваного

Запобіжний захід на стадії досудового розслідування може застосовуватися тільки до особи, яка має статус підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру та особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Як встановлено слідчим суддею, 21 жовтня 2024 року письмове повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_3 , про що в матеріалах, долучених до клопотання, міститься письмова розписка останнього про його отримання.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_3 , має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.2. Щодо наявності обґрунтованої підозри

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_3 , міг вчинити саме інкримінований йому кримінальне правопорушення. При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, в межах цього кримінального провадження ОСОБА_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме у умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження.

Зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів, встановлено, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснюється за фактом того, що 10.10.2024 року у невстановлений досудовим розслідуванням час доби, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували за адресою: АДРЕСА_2 .

Надалі, знаходячись за вищевказаною адресою, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин один до одного виник словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_6 умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 10.10.2024 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, і бажаючи їх настання, несподівано для потерпілої ОСОБА_6 наніс декілька ударів правою та лівою руками зжатими в кулак по голові, внаслідок чого остання отримала тяжке тілесне ушкодження, а саме: закритої черепної мозкової травми, гематому над лівою півкулею головного мозку, множинні забої м`яких тканин голови.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Підсумовуючи, слідча суддя вважає, що викладені вище обставини на даному етапі досудового розслідування з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням, оскільки для стороннього спостерігача прослідковувався б зв`язок між описаними діями та наслідками, які за версією обвинувачення полягали у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини в особливо великих розмірах з метою збуту.

При цьому, відповідні обставини вчинення розслідуваних злочинів, які враховані при оцінці обґрунтованості повідомленої ОСОБА_3 підозри, встановлені слідчим суддею на підставі таких досліджених під час досудового засідання копій документів:

-протоколом огляду місця події від 20.10.2024, який проводився за адресою: АДРЕСА_2 у ході якого виявлено та вилучено: планшет, який було запаковано до спеціального пакету №RIC2050369;

-довідкою з КМКЛ ШМД №3, виданої ОСОБА_6 ;

-випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_6 ;

- повідомленням про підозру ОСОБА_3 від 21.10.2024 за ч. 1 ст. 121 КК України;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 20.10.2024, щодо відомих йому обставин вчинення даного злочину та нанесення потерпілій тілесних ушкоджень;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 20.10.2024, щодо відомих йому обставин вчинення даного злочину та нанесення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 20.10.2024, щодо відомих йому обставин вчинення даного злочину та нанесення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 20.10.2024, щодо відомих йому обставин нанесення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 20.10.2024, щодо відомих йому обставин нанесення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень;

- Оглядом відеозапису від 21.10.2023 на якому потерпіла ОСОБА_6 розповідає про нанесення їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Оцінивши вказані документи в їх сукупності з доводами клопотання та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_3 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Крім того, в судовому засіданні сторона захисту заявила низку клопотань, зокрема: клопотання про допит свідків, клопотання про внесення застави та заперечення на клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про допит свідків сторона захисту обґрунтувала необхідністю підтвердження обставин добровільності видачі підозрюваним речовини. Прокурор не заперечував цих обставин, зазначив, що дійсно після зупинення підозрюваного та виклику слідчо-оперативної групи останнім було добровільно видано пакети з речовиною. Відтак, слідча суддя дійшла висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню з огляду на недоцільність проведення цих допитів.

3.3.Щодо наявності ризиків

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Сторона обвинувачення в судовому засіданні вказувала на ризики того, що підозрюваний ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та здійснювати вплив на потерпілу і свідків.

3.3.1. Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідча суддя ураховує, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем ЗСУ, що не зупинило останнього перед вчиненням тяжкого злочину спрямованого на умисне завдання тяжких тілесних ушкоджень, що вказує на можливість вчинення ОСОБА_3 аналогічних кримінальних правопорушень.

Також ОСОБА_3 04 жовтня 2019 року, був засуджений Оболонським районним судом за вчинення аналогічного кримінального правопорушення до покарання у виді 5-ти років позбавлення волі із заміною покарання на іспитовий термін 3 роки.

3.3.2. Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Слідча суддя враховує, що підозрюваний обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість невідворотного у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, ОСОБА_3 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Крім того, з огляду на матеріали клопотання, підозрюваний на даний час перебуває у розшуку через самовільне залишення військової частини.

При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.

На думку слідчого судді, співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за тяжкий злочин у найближчій перспективі робить цей ризик актуальним.

3.3.3. Щодо ризику незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні

У випадку, якщо підозрюваний буде перебувати на свободі, неможливо буде отримати повні та об`єктивні показання від свідків та потерпілої у кримінальному провадженні, оскільки, перебуваючи на волі, підозрюваний може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння, а особливо залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України.

3.4.Щодо наявності інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідча суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності також існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: ОСОБА_3 має постійне місце проживання; на утриманні не повнолітніх чи малолітніх дітей не має; не одружений; перебуває у розшуку за самовільне залишення військової частини; постійного місця роботи не має; раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

Інші ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України слідчим суддею не встановлено в судовому засіданні.

Наведені, на думку суду, обставини свідчать про те, що у судовому засіданні прокурор довів обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого правопорушення, існування ризиків (пункти 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) і що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків. Отже, наявні достатні підстави для застосування запобіжного заходу такого , як - тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом,

Установлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що застосування до підозрюваного ОСОБА_3 лише такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою є, наразі, необхідним для запобігання встановленим у судовому засіданні ризикам, як встановлено і неможливість застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу. А отже, стосовно ОСОБА_3 підлягає застосуванню запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Між тим, запобіжний захід не може перевішувати строку досудового розслідування, оскільки із закінченням строку досудового розслідування, кримінальне провадження має бути закритим. Тож, з метою недопущення порушень прав підозрюваного, у випадку закінчення строків досудового розслідування та не спрямування обвинувального акту до суду, слід визначити строк дії ухвали із таким застереженням.

3.5. Щодо альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Таким чином, ураховуючи те, що вирішення питання застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави є правом суду, слідча суддя вважає не можливим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_3 визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

При цьому, слідча суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись статтями 7, 31, 177, 178, 3, 184, 194, 198, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_13 , погоджене прокурором прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.12.2024 включно.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.

Тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 21.12.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Термін дії ухвали до 21.12.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє їх виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному та прокурору, а також для виконання конвойній службі.

Повний текст ухвали суду складено та проголошено 25 жовтня 2024 року.

Слідча суддя ОСОБА_1