ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1433/24 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1845/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Самовільне залишення військової частини або місця служби
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 червня 2024 року відносно ОСОБА_8 , -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий Львівської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, за фахом фінансист, одруженого, утриманців та неповнолітніх дітей не має, інвалідності та хронічні захворювання спростовує, військовослужбовець на посаді водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 (на момент вчинення кримінального правопорушення), у військовому званні « солдат», зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , утриманців не має, раніше не судимий,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та призначено йому покарання, на підставі цього закону у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально - виконавчій установі закритого типу.

Як установив суд, Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.11.2022 солдата ОСОБА_8 , військовослужбовця за мобілізацією, призначено на посаду водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Вимоги ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_8 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, солдат ОСОБА_8 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжено по теперішній час.

Так, ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_8 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів 25.12.2022 вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, в умовах воєнного стану без дозволу командування та поважних причин тимчасово, вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 25.12.2022, самовільно залишив місце несення військової служби, а саме місце розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_8 , в період з 25.12.2022 до 17.11.2023, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення служби, а саме місця розташування військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі ОСОБА_8 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд до 17.11.2023 до моменту його прибуття до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві.

В своїй апеляційній скарзі з урахуванням змінених доводів захисник ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок скасувати, а обвинуваченого звільнити від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ч.5 ст. 401 КК України, кримінальне првадження закрит згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України..

Вказує, що обставин, що обтяжують покарання судом не встановлені, обвинувачений раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має постійне місце роботи.

Визнав свою вину, щиро розкаявся.

Обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України вчинене вперше, командир військової частини надав згоду на подальше проходження служби обвинуваченим.

Також апелянт долучив до апеляційної скарги характеристику на обвинуваченого з місця служби та довідку про обставини поранення обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не заперечував проти апеляційної скарги, думку захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу зі зміненими доводами, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 визнано винним, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Злочин ОСОБА_8 вчинено вперше.

Також захисником долучено до своєї апеляційної скарги клопотання командира військової частини НОМЕР_2 , згідно якого командир надає згоду на подальше проходження ОСОБА_8 військової служби у військовій частині НОМЕР_3 .

Крім того, у вказаному клопотанні зазначено, що ОСОБА_8 незважаючи на вчинення ним кримінального проступку готовий сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок та накази командирів, дотримуватись Законів України.

При цьому, ОСОБА_9 22.07.2024 року отримав поранення, виконуючи обов`язки військовослужбовця.

У своїй заяві, яку обвинувачений надіслав на адресу суду апеляційної інстанції ОСОБА_8 повідомив, що підтримує апеляційну скаргу захисника, наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих обставин.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні існують всі умови передбачені ч.5 ст. 401 КК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405,406, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 червня 2024 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження стосовно стосовно ОСОБА_8 за ч.5 ст. 407 КК України на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України закрити.

Зобов`язати ОСОБА_8 невідкладно, але не пізніше 72 (сімдесяти двох) годин прибути до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства Оборони України.

Зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_2 Міністерства Оборони України невідкладно поновити на військовій службі ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді