Справа № 761/2590/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4375/2024 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_11 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2023 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000535 від 18 січня 2017 року, повернуто прокурору,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, 21 січня 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва з Київської міської прокуратури надійшов обвинувальний акт з відповідними додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000535 від 18 січня 2017 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 грудня 2023 року обвинувальний акт було повернуто прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт за текстом, а також і у відповідному розділі «Відомості про потерпілих» містить в собі посилання лише на дату народження та місце проживання потерпілих у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , не містячи, у супереч вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, в собі відомостей з приводу їх місця народження та громадянства.

Крім того, не зважаючи на неодноразові виклики до суду зазначених вище потерпілих, жоден з них у судове засідання не з`явився та, відповідно, не дав можливості суду усунути вказаний недолік безпосередньо у підготовчому судовому засіданні, шляхом встановлення їх анкетних даних.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_14 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва та постановити нову ухвалу, якою призначити судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вважає, що ухвала суду є такою, що не в повній мірі відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, підставою для повернення прокурору обвинувального акту у зв`язку з невідповідністю вимогам, зазначеним в ч. 2 ст. 291 КПК України, повинна бути відсутність відомостей, зазначених в п. п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Таким чином, судом першої інстанції, при ухваленні рішення про повернення прокурору обвинувального акту повинно бути зазначено, відсутність яких саме відомостей унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Разом з тим, оскаржувана ухвала Шевченківського районного суду м. Києва містить формальний підхід, так як під час проведення досудового розслідування органом досудового розслідування були допитані та слідчим (прокурором) встановлено інформацію щодо анкетних відомостей потерпілих, тобто потерпілі надали ту конфіденційну інформацію відносно себе, яку вважали за необхідне та у сторони обвинувачення не має правового механізму впливу на потерпілого та отримання додаткової інформації, тому що правовий статус потерпілого та обвинуваченого відмежовується між собою за правовою природою.

Крім того, відомості які зазначені в обвинувальному акті в повній мірі відповідають вимогам положень 291 КПК України та дають можливість призначити судовий розгляд по суті. Про що і зазначено в обвинувальному акті - тобто органом досудового розслідування була встановлена інформація якої для проведення досудового розслідування та скерування обвинувального акту до суду вистачає, а саме: є прізвище і ініціали потерпілих, їх адреси проживання та контактні номера телефону наявні в обвинувальному акті, за допомогою вказаної інформації можливо ідентифікувати потерпілих та скерувати їм повістки про виклик до суду та у судовому засіданні встановити особу і допитати, однак головуючим у судовому засіданні вказаних дій з метою повного та неупередженого досудового розслідування проведено не було.

До того ж, сторона обвинувачення наголошує, що обвинувальний акт скеровано до суду до розгляду 19.01.2022 за № 31/1-163 вих-22, та з моменту скерування обвинувального акту і до моменту винесення оскаржуваної ухвали пройшло більше 2 років, що є порушенням ґрунтовних принципів які закріплені в КПК України, а саме: принципу верховенства права та розумних строків.

Повернення обвинувального акта є правом, а не обов`язком суду, і приводом для нього може стати не будь-яка формальна невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка реально перешкоджає призначенню судового розгляду.

Щодо порушень вимог кримінально процесуального закону судом першої інстанції, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, то прокурор вказує, що судом при постановленні оскаржуваної ухвали не взято до уваги вимоги ч. 6 ст. 22 КПК України, яка наголошує на тому, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З аналізу зазначених положень КПК України слідує, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали вийшов за межі наданих повноважень у підготовчому судовому засіданні.

Відтак, на думку сторони обвинувачення, прийняття судом першої інстанції рішення про повернення обвинувального акту прокурору суперечить вищевказаним принципам тому підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю доповідача,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора,

пояснення обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які також заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора,

перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Однак, з вказаним висновком суду колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Обвинувальний акт, як це передбачено ст. 291 КПК України, складається і підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Частиною другою цієї ж норми КПК передбачено, які відомості повинен містити в собі обвинувальний акт. Зокрема, поряд з іншими даними, в ньому повинні міститись: анкетні відомості кожного обвинуваченого, анкетні відомості кожного потерпілого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000535 від 18.01.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, вказаний процесуальний документ, за своїм змістом, у цілому відповідає вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки поряд з іншими відомостями, наведеними у вказаній нормі, містить анкетні відомості кожного обвинуваченого, потерпілого, а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в обвинувальному акті зазначено прізвище та ініціали потерпілих, їх адреси проживання та контактні номери телефонів, відтак за допомогою вказаної інформації можливо ідентифікувати потерпілих та скерувати їм повістки про виклик до суду та у судовому засіданні встановити особу.

Крім того, як слушно зазначає прокурор, під час проведення досудового розслідування органом досудового розслідування були допитані та слідчим (прокурором) встановлено інформацію щодо анкетних відомостей потерпілих, тобто потерпілі надали ту конфіденційну інформацію відносно себе, яку вважали за необхідне та у сторони обвинувачення не має правового механізму впливу на потерпілого та отримання додаткової інформації.

З огляду на це, суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав для висновку про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не відповідає вимогам КПК України, зокрема вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, а відтак підстави для його повернення прокурору були відсутні.

Також слід зазначити, що не зазначення повних анкетних даних у даному випадку не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, адже не тягне за собою обмеження прав потерпілих та не перешкоджає їх належній реалізації.

Таким чином, на думку колегії суддів, в ухвалі суду не наведені такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню даного кримінального провадження до судового розгляду.

Отже, висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України є необґрунтованими, а тому правові підстави для його повернення прокуророві відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у суду першої інстанції були відсутні.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314-317 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 398, 399, 401, 402, КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_11 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2023 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000535 від 18 січня 2017 року, повернуто прокурору - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314-317 КПК України.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4