ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2024 року про накладення арешту на майно, яке було вилученого 25.10.2024 року за місцем проживання ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження №000553 від 24.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст.27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_5

власника майна ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна вилученого 25.10.2024 року за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а також транспортні засоби, якими користується ОСОБА_6 .

Слідчий суддя дійшов висновку, що у матеріалах кримінального провадження відсутні належні докази на підтвердження того, що вилучені грошові кошти були отримані в результаті протиправної діяльності, крім того прокурором не доведено, що вилучені банківські картки, печатки мають доказове значення та відповідають критеріям речового доказу. Твердження прокурора про те, що автомобіль придбаний за кошти, які отримані від протиправної діяльності не підтверджено долученими матеріалами, окрім того автомобіль належить ОСОБА_8 , яка не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні.

Також зазначено, що автомобіль не може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, яке розслідується за ознаками ч.1, ч.2 ст.204 КК України.

В апеляції:

- прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу, якою клопотання прокурора про арешт майна задовольнити та накласти арешт на: банківські картки: «Приватбанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , «Ощадбанк» № НОМЕР_5 ; дві печатки на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ; предмети схожі на грошові кошти номіналом: 2 купюри по 500 Євро, 3 купюри по 50 Євро, 1 купюра 100 Євро, 1 купюра 5 Євро, 5 купюр по 100 доларів США; транспортний засіб марки«SEAT LEON», д/н НОМЕР_6 , VIN: НОМЕР_7 , сірого кольору; ключ запалення від вказаного автомобіля; свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_8 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000553 від 24.10.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст.27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України.

В рамках досудового розслідування встановлено осіб ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , діяльність яких спрямована на незаконне виготовлення, збут тютюнових виробів в порушення порядку обігу підакцизних товарів, та як наслідок отримання від такої діяльності незаконного прибутку. Зазначає, що виявлене та вилучене в ході обшуку майно отримано в результаті протиправної діяльності, а вказаний транспортний засіб відповідає критеріям речового доказу та має доказове значення на даній стадії досудового розслідування. Зазначає, що метою арешту майна відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України є забезпечення потреб досудового розслідування та конфіскації у тому числі і спеціальної, а також забезпечення цивільного позову. Вказує на те, що органом досудового розслідування проведені негласні слідчі дії, які підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих злочинів, а тому підстав для відмови у накладанні арешту на майно, яке перебувало у користуванні підозрюваного відсутні.

Вислухавши прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених в ній підстав, підозрюваного ОСОБА_6 , який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши надані, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх не прийнятними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При розгляді апеляційної скарги прокурора колегія суддів зважає на положення статей 170-173 КПК України, якими передбачено, що для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Частиною 1 ст. 98 КПК України, передбачено речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався та з огляду на встановлені ним фактичні обставини інкримінованого злочину, та через недоведеність стороною обвинувачування, факту того, що вилучені банківські картки, грошові кошти використовувались саме ОСОБА_6 у протиправній діяльності, а транспортний засіб, зберіг на собі будь-які сліди злочину, обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання.

Так, СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000553 від 24 жовтня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 204 КК України.

Згідно фабули відомостей ЄРДР кримінального провадження №000553, слідує, що не пізніше січня місяця 2024 року, на території Дніпропетровської області група осіб за попередньою змовою, не маючи дозволу на виготовлення і реалізацію підакцизних товарів-ліцензії на роздрібну торгівлю підакцизними товарами, відкрили цех, де з використанням обладнання, що забезпечує виробництво тютюнової продукції, почали здійснювати масове виробництво тютюнових виробів, які в подальшому з використанням поштового зв`язку збували на території Дніпропетровської, Київської областей та у м. Харкові.

Приймається до уваги, що ані в клопотанні ані в апеляційній скарзі не наведено достатніх даних про те, що саме вилучені банківські картки, грошові кошти, печатки на які просить накласти арешт прокурор використовувались саме у протиправній діяльності чи призначались для придбання тих чи інших знарядь злочину.

З огляду на те, що банківські картки, інше майно, яке було вилучено за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме у квартирі власником якої є ОСОБА_14 та в якій проживають інші особи, достеменно стверджувати про те, що останні належать саме ОСОБА_6 чи використовувались ним в протиправній діяльності неможливо. Також у клопотанні про арешт та апеляційній скарзі не вказано яке саме доказове значення мають вилучені банківські картки, печатки не наведено також ризиків задля забезпечення яких прокурор просить застосувати даних захід забезпечення.

Встановлено, що транспортний засіб ««SEAT LEON», д/н НОМЕР_6 , VIN: НОМЕР_7 , згідно реєстраційних документів належить на праві власності ОСОБА_8 , якій не пред`явлено підозри у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим накладання арешту з метою спеціальної конфіскації на майно особи, яка не є підозрюваним, суперечить вимогам закону.

Приймається до уваги, що досудове розслідування в рамках вказаного кримінального провадження здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 204 КК України, при цьому санкція даної статті, як додатковий вид покарання передбачає лише конфіскацію незаконно виготовлених товарів, знарядь виробництва, сировини для їх виготовлення.

При цьому, додаткового виду покарання у виді конфіскації особистого майна, санкція даної статті не передбачає, отже накладання арешту на майно, що не було предметом, знаряддям злочину ст. 204 КК України та належить третім особам у даному випадку є неприйнятним.

З огляду на наведене доводи прокурора про необхідність накладання арешту на транспортний засіб, не є переконливими, оскільки стороною обвинувачення дійсно не надано доказів, що автомобіль марки «SEAT LEON», д/н НОМЕР_6 , зберіг на собі сліди злочину, чи був безпосереднім знаряддям вчинення злочину.

Так, 25.20.2024 року за результатами проведеного обушку автомобіля будь-яких заборонених предметів, знарядь чи засобів для виготовлення тютюнових виробів чи самих підакцизних товарів у вказаному авто не виявлено, що в свою чергу свідчить про відсутність слідів злочину на ньому, чим спростовуються ствердження прокурора про зворотне.

За відсутності об`єктивних даних про те, що вилучені банківські картки та транспортний засіб, печатки здобуті в результаті протиправної діяльності чи зберегли на собі будь-які сліди злочину, а також їх невідповідність критеріям ст. 98 КПК України, застосування заходу забезпечення у виді арешту є неприпустимим, оскільки прокурором відповідно до вимог ст. 173 КПК України не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ст. 170 цього Кодексу.

Зважається на те, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосуванні призведе до приховування, пошкодження, зникнення, втрати, використання, передачі майна.

Звертається увага, що прокурором у клопотанні та апеляційній скарзі не наведено даних про існування дійсних ризиків щодо майна на яке останній просить накласти арешт.

За таких обставин, колегія враховує сталу судову практику ЄСПЛ , а саме правові позиції викладені у справах «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року), в яких зазначено, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Отже, слідчий суддя обґрунтовано, відмовив в задоволенні клопотання про накладання арешту забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності із завданнями кримінального провадження.

З огляду на наведене, у задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а оскаржувану ухвалу, - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2024 року про накладення арешту на майно яке було вилученого 25.10.2024 року за місцем проживання ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження №000553 від 24.10.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст.27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4