Пр-ня по справі № 1кп/521/1618/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

12 серпня 2024 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

із секретарем судового засідання - ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0000544 від 26.04.2024 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Берестяни, Самбірського району, Львівської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не офіційно працюючого поваром у торговому місці у мікрорайоні Радужному в м. Одесі, не одруженого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , який тимчасово проживав в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 07.03.2014 року Самборським м/с Львівської області за ч. 1 ст. 185 КК до штрафу у сумі 850 гривень; 2)22.06.2015 року Самборським м/с Львівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК остаточно до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком 2 роки; 3)01.03.2016 року Самборським м/с Львівської області за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 189, ст. 71 КК остаточно до позбавлення волі на строк 5 років, звільнився з місць позбавлення волі 19.04.2019 року умовно-достроково на 10 місяців 6 днів; 20.02.2020 року знятий з обліку органом пробації, у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_5 , захисник - адвокат ОСОБА_6

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1. ОСОБА_5 25 квітня 2024 року, у період часу між 23:20 та 23:25 біля магазину «Копійка», на АДРЕСА_3 , діючи умисно, з мотивів ревнощів, використовуючи власний розкладний ніж, завдав ОСОБА_7 два удари в область живота, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді двох колото-різаних ран передньої черевної стінки, які проникають у черевну порожнину із двома ушкодженнями поперечно-ободової кишки, що були небезпечні для життя в момент заподіяння, а також один удар в область грудної клітки з лівої сторони, спричинивши легке тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Після вчинення правопорушення, ОСОБА_5 з місця скоєння зник, а потерпілого ОСОБА_7 доставлено до лікарні для надання медичної допомоги.

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК, за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

2.1.Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та показав, що 25 квітня 2024 року приблизно о 23.30 годині, він прийшов до місця роботи колишньої співмешканки ОСОБА_9 , за адресою АДРЕСА_3 (магазин продажу пива «Берхаус») з метою поговорити. Розмова відбулась на підвищених тонах та під час руху по вулиці. В якийсь момент, ОСОБА_9 вирвалась вперед. В цей час, ОСОБА_5 побачив, як йому на зустріч майже біжить раніше незнайомий ОСОБА_10 , який пібіг і вдарив його кулаком руки в обличчя, від якого він впав. Одразу ж піднявшись, ОСОБА_5 дістав з кишені складний ніж, розклав його та наніс два-три удари по ОСОБА_10 в область живота. Після цього він пішов з місця події. Його було затримано через деякий час біля його місця проживання. Кається у вчиненому.

2.2.За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

2.3.Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

3.1.Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

3.2.Суд не визнає як обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, оскільки відповідно каяття не сталось і ОСОБА_5 нажаль не осягнув всієї глиби вчиненого. Так, у висловлюваннях ОСОБА_8 існують слова, які показують, що він жалкує про вчинок, який скоїв по відношенню до іншої людини. Натомість, такі висловлювання мають виключно природу страху перед покаранням. Обвинувачений жалкує не про власний порок, у вигляді злобного характеру та нестриманості, а про те, що його дії призвели до ув`язнення. Майбутнє покарання, не стільки лякає, скільки створює певні незручності у житті. Все це можливо побачити не тільки у виразах ОСОБА_8 але й у поведінці, манері спілкування, навіть погляді. Нижче у вироку суд надасть і такій поведінці власну характеристику.

3.3.Відомо, що щире каяття - це такий стан свідомості, який призводить людину до розуміння морально низьких вчинків, які скоєнні особою у минулому та критична їх оцінка в сьогоденні, яка дозволяє зробити відповідні висновки та взяти на себе зобов`язання на не вчинення їх в майбутньому.

3.4.Природньо такий стан людини призводить до сильних душевних страждань, до морального виснаження і бажання у будь-який спосіб виправити скоєне зло. У будь якому випадку, такі емоції надають можливість по іншому поглянути не тільки на минуле, але й перш за все на майбутнє. Однак, жодних емоційних переживань я не побачив у висловлюваннях обвинуваченого. Не було таких хвилювань в емоційному стані ОСОБА_8 , які б призвели до думки, що «так, він справді шкодує про вчинене, його сумління каже за нього, його сором можливо відчути лише з його погляду». Натомість перцепція у засіданні дає можливість переконатись, що каяття є штучною емоцією, яка є наслідком страху незручного покарання.

3.5.Безумовно, зала судового засідання та коло осіб, що в ньому знаходяться, не сприяють обвинуваченому у реалізації можливості проявити свої найпотаємніші почуття. Разом з тим, щире каяття - це такий стан душі, при якому свідоме бажання каятись і переконливо доводити свої почуття до іншого неможливо стримати або втиснути у загальнолюдські форми. «…Пильним може бути лише серце. Найголовнішого очима не побачиш»1. І справді каяття це справа більше серця ніж холодного розуму, яке очима не побачиш, однак обов`язково відчуєш. Іноді мовчання, набагато більше каже ніж оди каяття.

3.6.Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив кримінальних правопорушень.

4.Мотиви призначення покарання.

4.1.Переходячи до головного питання - призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також викладену вище обставину, що обтяжує покарання та відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

4.2.На початку необхідно надати оцінку особистості обвинуваченого. Так, ОСОБА_5 знаходиться у віці 30 років. Народився та виріс с. Берестяни, Самбірського району, Львівської області. Має середню-спеціальну освіту (повар-кондитер). Після початку війни, здійснював волонтерську діяльність, навіть виїжджав у Польщу і здійснював поставку товарів для ЗСУ. Приблизно у середині 2023 року приїхав в м. Одесу на роботу. Останнє місце роботи - продаж «шаурма» у мікрорайоні Радужному в м. Одесі. Має двох дітей від першого шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 та 30.11.2022 року народження. Розлучений. Діти, разом з дружиною проживають у Польщі. В м. Одесі проживає на орендованій квартирі. Спільно проживав з ОСОБА_9 . Однак з нею розлучився і бажав налагодити стосунки.

4.3.Окремо слід зазначити судимості ОСОБА_8 . Так, з наданих прокурором відомостей, ОСОБА_5 тричі судимий: 1)07.03.2014 року Самборським м/с Львівської області за ч. 1 ст. 185 КК до штрафу у сумі 850 гривень; 2)22.06.2015 року Самборським м/с Львівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК остаточно до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком 2 роки; 3)01.03.2016 року Самборським м/с Львівської області за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 189, ст. 71 КК остаточно до позбавлення волі на строк 5 років.

4.4.Цікавим є той факт, що він мав судимість у вигляді штрафу, який не сплатив, потім судимість з іспитовим строком і лише останню судимість з реальним відбуттям покарання у вигляді позбавлення волі. Тобто двічі суди надавали можливість ОСОБА_11 осягнути власні вчинки, двічі були милосердними до нього та намагались вказати шлях у житті, який є можливим поза межами в`язниці. Однак останній, вперто не бажав змінити власне життя та протягом двох років (з 2014 по 2016 роки) вчинив ряд умисних кримінальних правопорушень, деякі з яких були тяжкими злочинами проти власності.

4.5.Намагаючись ретроспективно прослідкувати події правопорушення, не можливо не звернути у вагу на сам зміст конфлікту, що відбувся між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 . Хоча обвинувачений намагався всіляко уникнути розповіді про ревнощі, прокурор намагався розумно пояснити мотив дій обвинуваченого. Встановлено, що стосунки між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 були припинені. Остання не бажала і спілкування з обвинуваченим, а тому у вказаний вечір намагалась уникнути розмови з ОСОБА_21 а також голосно розмовляла, оскільки останній її дратував. Сторонячись спілкування з ОСОБА_12 і виник словесний конфлікт. Встановлено також, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вже існували стосунки. Останній побачивши грубу та неадекватно поведінку ОСОБА_8 підійшов до нього і вдарив його. Однак жодної загрози для життя та здоров`я обвинуваченого не було. Щонайменше такого ступеню, який би дозволяв використати зброю (ніж).

4.6.Прокурор стверджує, що саме ревнощі стали мотивом дій ОСОБА_8 , який у запальному стані здійснив ножові поранення потерпілому ОСОБА_7 . Очевидно саме такий порядок речей можливо прослідкувати в діях обвинуваченого. Неконтрольована злість, жорстокість по відношенню до іншого, на фоні лютої злобливості як реакція на будь-яку поведінку, яка не сприймається обвинуваченим - є тими рисами характеру і темпераменту особистості ОСОБА_8 , які призвели його до злочинної поведінки. Метою дій останнього було спричинення саме тяжкого ступеню тілесних ушкоджень потерпілому. Про це свідчить як механізм так і локалізація ушкоджень (удари ножом у живіт). При звичайному перебігу подій, такі дії можуть призвести до смерті людини.

4.7.Багатий матеріал для дослідження надав обвинувачений під час його допиту у суді. Можливо було побачити, що рівень його розвитку дозволяє досить практично оцінити власні дії. І хоча деякі обставини він описував досить поверхнево і ізольовано від життя, можливо було побачити, що він приділяє увагу речам, які для правосуддя мають опосередкований характер, натомість факти і обставини, які мають важливе значення дещо приховує. Суд вважає, що певне лукавство не впливає на зміст визнання своєї вини особою. Це скоріш за все наслідки певного розуміння своїх вчинків, як морально низькі, а тому і бажання обговорювати публічно власні помилки не притаманне такому типу особистості. Пояснюючи свої дії, ОСОБА_5 очевидно розуміє не тільки тяжкість вчиненого злочину і його наслідки але й розуміє, що повинен відповідати. Зізнатись у цьому для нього неможливо, оскільки загальний культурний рівень особистості не дозволяє говорити з собою щиро і відверто.

4.8.Слід відмітити також, що для нього конфлікт, що відбувся, насправді поганий епізод життя, який перешкоджає його спокійному буттю. Ізоляція, яка може мати місце за наслідками дій, це перешкода у подальших свавільних діях. Однак думки про докори сумління, про відповідальність за свою поведінку перед іншими та мабуть перш за все перед собою - його не турбують. Покарання він боїться, лише як певний етап ізоляції від звичного життя.

4.9.Коли тобі не відома історія життя людини, тобі здається така поведінка дивною та досить не виваженою, оскільки на горизонті багато сумних та однотипних і пересічних днів, серед певної категорії людей. Однак, коли розумієш, що ОСОБА_5 в минулому (з 2016 по 2019 роки) відбув в місцях позбавлення волі 5 років, стає очевидним, що така поведінка є лише наслідком вже сформованої особистості, людини, яка звикла до боротьби у суворих умовах і її життєва позиція передбачає «Bellum omnium contra omnes»2. Це теж саме, що «природний стан» за ОСОБА_15 : «…поки люди живуть без спільної влади, що тримає всіх їх у страху, вони перебувають у тому стані, який називається війною, і саме у стані війни всіх проти всіх»3.

4.10.Якщо основою людини є дві якості: вміння володіти своїми почуттями та відповідальність за свої вчинки і дії, то ОСОБА_5 нажаль не здатний контролювати свої негативні емоції, свій гнів і злість, які є наслідком нестриманості. Вчинки і дії останнього показують злочинні нахили такої особистості та неконтрольовану вседозволеність, що у будь-який момент може призвести до застосування фізичного насилля та спричинення непоправного зла іншій людині або суспільним інтересам. Все викладене показує не тільки характер і темперамент обвинуваченого ОСОБА_8 , але й перш за все його не бажання сприймати світ по-перше таким як він є, а по друге, підкорятись законам та встановленим у суспільстві правилам поведінки. «Ніщо так прямо і явно не забезпечує і не наближає загального блага людей у ??цьому світі, як підкорення закону, ….. і ніщо не породжує стільки нещасть і плутанини, як нехтування ними»4.

4.11.Щогодинний досвід переконує нас, що ми маємо можливість утримувати свої потяги уявленням інших мотивів чи навіть просто уявленням необхідності міркування. Таке міркування не може бути злим або агресивним, адже тоді не існувало б суспільства. У будь-якому разі, наші думки, а разом з ними і дії повинні бути не шкідливим для оточуючих. Все це є частиною співіснування у демократичному суспільстві, у цивілізованій державі.

4.12.Навпаки, злочин породжує моральний борг, який повинен бути сплачений. На думку професора ОСОБА_22 «покаранням називаються ті заходи, які за вироком суду застосовуються проти злочинця, і які завдають йому страждань і забирають у нього різні види благ та прав, які йому належать. Покарання є прямим наслідком злочину. Це відображення від завданого удару, реакція з боку суспільства, інтереси якого зачеплені злочином»5. І хоча сучасний кримінальний закон прямо зазначає у ч. 3 ст. 50 КК, що покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, є очевидним, що за своїм змістом покарання приносить людині лише страждання. Натомість обвинувачений повинен розуміти, що вчиняючи злочинну дію, вона має наслідком невідворотне покарання, яке для нього буде певним чином стражданням, а також позбавить його різних видів благ та прав, які йому вільно належать у демократичному суспільстві. На жаль, такими благами розумно скористатись ОСОБА_5 не зміг.

4.13.Таким чином, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане з позбавленням волі. Щодо строку покарання, суд погоджується з думкою прокурора, вважаючи саме такий термін адекватним порушеному праву.

4.14.Підстав для застосування положень ст. ст. 69 та 75 КК не має, в тому числі враховуючи викладені вище обставини.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

5.1.Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч. 4 ст. 174 КПК, відповідно до якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

5.2.Речові докази -

1)фрагмент одягу, зовні схожий на капюшон червоного кольору із елементами чорного кольору, який виявлено та вилучено під час огляду місця події 26.04.2024 року за адресою АДРЕСА_3 ; 2)складний ніж сірого кольору із зображенням стріл, загальною довжиною 225 мм., відповідно до п. п. 1, 4 ч. 9 ст. 100 КПК необхідно знищити, як майно яке не має ніякої цінності і не може бути використано, а також як майно, пристосоване та використане як знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

3)куртку чорного кольору із підкладкою червоного кольору із биркою «CANADA», упаковану до картонної коробки коричневого кольору, відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК, необхідно повернути власнику, обвинуваченому ОСОБА_5 ;

4)спортивну кофту червоного кольору із елементами чорного кольору, биркою блакитного кольору «bilcee», на передній та задній частині поверхонь якої є плями речовини бурого кольору та пошкодження у вигляді порізів, які належать потерпілому ОСОБА_7 і яку вилучено 03.05.2024 року під час огляду речей за адресою АДРЕСА_4 , відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК, підлягає поверненню потерпілому ОСОБА_7 ;

5)футболку синього кольору із біркою «Tommy Hilfiger 5», яка має на своїй передній поверхні пляму речовини бурого кольору, у висушеному стані, а також два отвори, яка належить потерпілому ОСОБА_7 , відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК, залишити у потерпілого ОСОБА_7 (повернута слідчим 17.05.2024 року);

6)DVD-R диск з відеозаписами «Центру інтегрованої системи відеоспостереження та відео-аналітики м. Одеси» «Центр-077» від 25.04.2024 року, на підставі ч. 5, п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК, залишити в матеріалах кримінального провадження.

5.3.Враховуючи вид покарання, а також наявні обставини обраного заходу забезпечення кримінального провадження, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили - залишити без змін, як гарантію виконання вироку.

5.4.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК та призначити йому покарання, у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

1.2.Початок строку відбування покарання обвинуваченому обчислювати з моменту набрання законної сили вироком суду.

1.3.Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_11 до строку покарання, строк попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду за цим кримінальним провадженням з 26.04.2024 року по день набрання законної сили вироком суду.

1.4.З урахуванням вимог п. 1 ч. 4 ст. 374, ч. 1 ст. 534 КПК, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили, у вигляді тримання під вартою - вважати продовженим. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

1.5.На підставі ч. 2 ст. 534 КПК, вирок суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному та безумовному виконанню.

1.6.Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.05.2024 року, а саме з: 1)фрагменту одягу, зовні схожий на капюшон червоного кольору із елементами чорного кольору, який виявлено та вилучено під час огляду місця події 26.04.2024 року за адресою АДРЕСА_3 ;

1.7.Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.05.2024 року, а саме з: 1)одежі, яка належить потерпілому ОСОБА_7 і яка вилучена 03.05.2024 року під час огляду речей за адресою АДРЕСА_4 спортивної кофти червоного кольору із елементами чорного кольору, биркою блакитного кольору «bilcee», на передній та задній частині поверхонь якої є плями речовини буорого кольору та пошкодження у вигляді порізів.

1.8.Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 06.05.2024 року, а саме з: 1)складного ножа сірого кольору із зображенням стріл, загальною довжиною 225 мм.; 2)куртки чорного кольору із підкладкою червоного кольору із биркою «CANADA».

1.9.Скасувати заборони накладені ухвалами слідчих суддів у вигляді заборон розпоряджатись та користуватись зазначеним майном.

1.10.Речові докази -

1)фрагмент одягу, зовні схожий на капюшон червоного кольору із елементами чорного кольору, який виявлено та вилучено під час огляду місця події 26.04.2024 року за адресою АДРЕСА_3 ; 2)складний ніж сірого кольору із зображенням стріл, загальною довжиною 225 мм. - знищити;

3)куртку чорного кольору із підкладкою червоного кольору із биркою «CANADA», упаковану до картонної коробки коричневого кольору - повернути власнику, обвинуваченому ОСОБА_23 ;

4)спортивну кофту червоного кольору із елементами чорного кольору, биркою блакитного кольору «bilcee», на передній та задній частині поверхонь якої є плями речовини бурого кольору та пошкодження у вигляді порізів, які належать потерпілому ОСОБА_7 і яку вилучено 03.05.2024 року під час огляду речей за адресою АДРЕСА_4 - повернути потерпілому ОСОБА_7 ;

5)футболку синього кольору із біркою «Tommy Hilfiger 5», яка має на своїй передній поверхні пляму речовини бурого кольору, у висушеному стані, а також два отвори, яка належить потерпілому ОСОБА_7 - залишити у потерпілого ОСОБА_7 (повернута слідчим 17.05.2024 року);

6)DVD-R диск з відеозаписами «Центру інтегрованої системи відеоспостереження та відео-аналітики м. Одеси» «Центр-077» від 25.04.2024 року - залишити в матеріалах кримінального провадження.

1.11.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

1.12.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.13.Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

1.14.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1

[1] Антуан де Сент-Екзюпері, повість-казка «Маленький принц».

[3]Томас Гоббс, Твори у двох томах, Видавництво «Думка», Том 2 «Левіафан, або Суть, будова і повноваження держави церковної та цивільної» на 735 арк., Глава ХІІІ арк. 95.

[4] Джон Лок , Розвідка про людське розуміння (1671-1686 р.р.), Книга друга, Глава двадцять восьма. П. 11. Твори у трьох томах. Том 1. Інститут філософії «Думка». М. 1985 р. С. 408.

[5] О.Ф. Кістяківський «Елементарний підручник загального кримінального права» 1891 р., Репринтне видання Київ; Видавець Паливода А.В. 2009 р; С. 696

1 Антуан де Сент-Екзюпері, повість-казка «Маленький принц».

2 Латинський вираз, який дослівно перекладається як «війна всіх проти всіх».

3 Томас Гоббс, Твори у двох томах, Видавництво «Думка», Том 2 «Левіафан, або Суть, будова і повноваження держави церковної та цивільної» на 735 арк., Глава ХІІІ арк. 95.

4 Джон Лок , Розвідка про людське розуміння (1671-1686 р.р.), Книга друга, Глава двадцять восьма. П. 11. Твори у трьох томах. Том 1. Інститут філософії «Думка». М. 1985 р. С. 408.

5 О.Ф. Кістяківський «Елементарний підручник загального кримінального права» 1891 р., Репринтне видання Київ; Видавець Паливода А.В. 2009 р; С. 696