Ухвала

14 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 578/276/22

провадження № 51-4356 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 17 червня 2024 року стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ,

встановив:

Як убачається зі змісту касаційної скарги, вироком Сумського районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 року ОСОБА_4 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за п.12 ч.2 ст. 115 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч.1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення.

Визнано винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено їй покарання:

-за ч.1 ст. 127 КК України (в редакції закону на момент скоєння злочину) у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 17 червня 2024 року вирок Сумського районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 року залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ставить питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку, при цьому просить поновити строк на його касаційне оскарження.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів вважає, що вона підлягає поверненню з огляду на таке.

Захисник засудженої ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить поновити пропущений строк на подання касаційної скарги у зв`язку з тим, що повний текст оскаржуваної ухвали Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2024 року отримано нею 03 липня 2024 року, а тому, посилаючись на ст. 24 КПК України, вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.

Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу. Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов'язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.

При цьому, визначений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень.

Водночас, особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право, оскільки хоча ст. 117 КПК України і містить норму щодо поновлення пропущеного строку, проте це є можливим лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку, тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Так, ухвала Сумського апеляційного суду, якою залишено без зміни вирок Сумського районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 рокущодо ОСОБА_4 та ОСОБА_6 постановлена 17 червня 2024 року, відтак, строк на касаційне оскарження вказаної ухвали закінчився 17 вересня 2024 року.

При цьому, як вбачається із копії ухвали Сумського апеляційного суду від 17 червня 2024 року, захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 була присутня в судовому засіданні апеляційного суду під час постановлення оскаржуваної ухвали та висловлювалась по суті апеляційної скарги, а тому, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку про обізнаність захисника із результатами апеляційного розгляду та порядком оскарження ухвали суду.

Натомість, касаційна скарга захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 направлена на адресу Верховного Суду лише 30 вересня 2024 року, що підтверджується накладною АТ «Укрпошта» від 30 вересня 2024 року за №552, тобто зазначений документ направлений до Суду через13 днів після спливу тримісячного строку з дня постановлення ухвали судом апеляційної інстанції.

За таких обставин захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою поза межами строку касаційного оскарження судових рішень.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження захисник, зокрема, зазначила, що повний текст судового рішення був отриманим нею лише 03 липня 2024 року та вважає, що строк на касаційне оскарження порушено з поважних причин.

Проте, захисник у своїй касаційній скарзі не наводить обґрунтувань про те у зв`язку із чим остання була позбавлена можливості звернутися до суду касаційної інстанції з метою реалізації права на касаційне оскарження у строк, встановлений законом, будучи обізнаною із результатом апеляційного перегляду у день проголошення рішення суду апеляційної інстанції, з огляду на її безпосередню участь в судовому засіданні апеляційної інстанції;

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Разом з тим, поважність причин визначається судом у разі неможливості своєчасного подання скарги або іншого документа через стихійне лихо, катастрофу, хворобу, відрядження, трагічні та інші непередбачувані події в житті людини, а також будь-які інші обставини, що не дозволили учаснику процесу завчасно подати відповідний документ.

Натомість, доводи захисника щодо отримання повного тексту судового рішення лише 03 липня 2024 року, не можуть вважатися поважними причинами для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки з огляду на приписи ч. 2 ст. 426 КПК України, обрахування строку на касаційне оскарження із дня вручення копії судового рішення передбачено лише для засудженого, який тримається під вартою.

Водночас, право на касаційне оскарження захисником, як юридично обізнаною особою, реалізоване фактично через 13 днів після закінчення тримісячного строку на відповідне касаційне оскарження, при цьому, жодних обґрунтованих підстав такого тривалого зволікання, яке б виправдовувало такі обставини, у клопотанні про поновлення строку не наведено.

Також суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Таким чином, клопотання захисника засудженої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 не містить переконливих доводів на обґрунтування підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, а тому вимога про поновлення строку не підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

З урахуванням зазначеного касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Відмовити захиснику засудженої ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Сумського районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 року та ухвали Сумського апеляційного суду від 17 червня 2024 року стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 05 грудня 2023 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 17 червня 2024 року з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3