УХВАЛА

Справа № 495/9950/24

Номер провадження 1-кп/495/991/2024

22 листопада 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі : головуючої судді- ОСОБА_1

при секретарі- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському в режимі відеоконференції клопотання прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кілія Кілійського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, який проходить службу за призивом під час мобілізації на посаді механік приймальних радіопристроїв в званні «молодший сержант»

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

сторони кримінального провадження :

прокурор Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного

регіону- ОСОБА_3

обвинувачений- ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4

потерпіла- ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

18.11.2024 прокурор Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001431 від 04.10.2024 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України у відношенні ОСОБА_4 .

1 - Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому,що 04 жовтня 2024 року приблизно о 05 годині 20 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухаючись по АДРЕСА_1 , побачив потерпілу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка також рухалася по вказаній вулиці в напрямку центрального ринка м. Білгород-Дністровський на плечі у якої звисала жіноча сумка. В цей час у обвинуваченого ОСОБА_4 виник корисний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом його відкритого викрадення, а саме сумки потерпілої.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, почав переслідувати потерпілу ОСОБА_7 , яка в свою чергу помітивши підозрілу особу, яка рухається слідом за нею, направилася до дверей Білгород-Дністровської міської ради, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де почала кликати на допомогу. В цей момент до ОСОБА_7 підійшов обвинувачений ОСОБА_4 , який реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна вчиненого в умовах воєнного стану, усвідомлюючи та оцінюючі свої дії, посягаючи на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи завдати таку шкоду, шляхом ривку, відкрито заволодів сумкою потерпілої ОСОБА_6 , всередині якої знаходився належний останній мобільний телефон марки «Samsung» в чохлі червоного кольору з сім-картою мобільного оператора «Київстар», а/н НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 6500 грн., пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , банківська карта «Моно Банк» та банківська карта «Приват Банк».

Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, обернувши викрадене на свою користь, спричинивши потерпій ОСОБА_7 матеріальний збиток.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 177 КПК України є: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вдатися до спроб будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину.

З урахуванням положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України прокурор просила не визначити розмір застави у кримінальному провадженні та обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки застава може бути обрана лише у виключених обставинах.

2 - Доводи сторін.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила його задовольнити.

Обіинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили застосувати більш м`який вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання, або визначити мінімальний розмір застави.

3 - Мотивація суду.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з 31 жовтня 2024 року знаходиться кримінальне провадження № 0001431 від 04.10.2024 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному КПК України.

Суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.

Згідно обвинувального акту від 25 жовтня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Кілія Кілійського району Одеської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, який проходить службу за призивом під час мобілізації на посаді механік приймальних радіопристроїв в званні «молодший сержант» обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), чиненого в умовах воєнного стану.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві немає чіткого визначення обґрунтованої підозри, суд звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Суд наголошує, що на даному етапі судового розгляду при вирішенні питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, повноваження суду обмежується оцінкою доказів на предмет їх переконливості щодо висновку про можливість вчинення кримінального правопорушення за конкретних обставин та конкретною особою. Отже, на даній стадії мова йде виключно про обґрунтоване припущення.

3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий чи прокурор.

Суд оцінює наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та зазначає, що існують підстави вважати, що обвинувачений може:

3.2.1. Переховуватись від суду, оскільки він обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, тому є підстави вважати, що обвинувачений, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від суду.

Співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження.

3.2.2. Перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином: не з`являтись до суду, затягувати судовий розгляд іншим чином, що буде мати негативний вплив на завершення судового розгляду у розумні строки.

3.2.3 Незаконно впливати на свідків, потерпілу, яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом обвинуваченого, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань. Дослідивши доводи сторони обвинувачення суд погоджується з існуванням зазначеного ризику.

При встановленні наявності цього ризику суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

3.2.4. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Оскільки ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності спроможний продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а також може вчинити нове кримінальне правопорушення, пов`язане з дезертирством органом досудового розслідування наполягав на існуванні зазначеного ризику щодо обвинуваченого.

Оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ч. 1 ст.177 КПК України, суд вважає, що стосовно ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слід зазначити, що особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого та встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, також, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу вимогу.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, так як обвинувачений ОСОБА_4 знаючи, що він обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від суду.

За таких обставин, зазначені в клопотанні ризики, а саме впливати на потерпілу, переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення є належно обґрунтованими та застосування більш м`яких запобіжних заходів недостатнє для забезпечення судового розгляду кримінального провадження. .

3.4 - Застосування відносно підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Частиною 3 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028 гривень.

Частиною четвертою ст.182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При визначенні ОСОБА_4 розміру застави, суд наряду з положеннями ст.ст. 182,183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain).

Враховуючи доведені стороною обвинувачення обставини, у випадку внесення застави суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне визначити розмір застави щодо особи у сумі,що складає 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 177,178, 182, 183, 184, 314-315 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк,що не перевищує 60 днів, тобто по 20.01.2025 року включно, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 без визначення розміру застави.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,що станом на 22.11.2024 року становить 90 840 гривень.

У разі внесення застави звільнити негайно ОСОБА_8 з-під варти на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 та покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не відлучатися за межі Білгород-Дністровського району без дозволу прокурора або суду;

- прибувати до прокурора,який здійснює процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження або суду за першим викликом;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення;

- здати на зберігання Білгород-Дністровському відділу Державної міграційної служби в Одеській області, свої документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 22.11.2024 року о 13 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1