Справа № 183/5764/24
№ 1-кп/183/1572/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000531 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ялта АР Крим, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби, призваного по мобілізації на посаді водія 3 піхотного відділення 3 піхотного взводу 1 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2023 №4 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 прийнято на військову службу відповідно до Указу Президента «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року, на посаду гранатометника 1 піхотного відділення 2 піхотного взводу 1 піхотної роти, ВОС-103061А.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2024 року № 93 солдата ОСОБА_4 звільнено від займаної посади та призначено, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31.03.2024 року № 17-РС на посаду водія 3 піхотного відділення 3 піхотного взводу 1 піхотної роти, ВОС -790037А.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 11,16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, сумлінно виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, військовослужбовець ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, положень наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, зберігання бойових припасів здійснюється відповідно до дозвільної системи, яка є особливим порядком виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», визначено, що під незаконним зберіганням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв розуміються умисні дії, які полягають у володінні (незалежно від тривалості в часі) без відповідного дозволу або із простроченням його дії будь-яким із зазначених предметів, що знаходиться не при особі, а в обраному нею місці.

Всупереч вищевказаним нормативно-правовим актам ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України за наступних обставин.

Так, на початку квітня 2024 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи поблизу с. Калинівка Донецькій області під час виконання бойового завдання у невстановленому місці (більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на території бойових дій знайшов три споряджені корпуси ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 з трьома уніфікованими запалами ручних гранат модернізовані типу УЗРГМ промислового виготовлення. ОСОБА_4 до 23 квітня 2024 року зберігав в належній йому сумці з особистими речами, для можливості застосування під час бойових дій в зоні бойових дій Донецької області, що було обумовлено бойовою обстановкою.

24 квітня 2024 року ОСОБА_4 покинув бойові позиції підрозділу військової частини населеного пункту АДРЕСА_3 та вирушив до місця свого постійного проживання, а саме: АДРЕСА_2 . При цьому, ОСОБА_4 повинен був здати знайдені вибухові речовини, проте умисно залишив їх у себе в сумці для перевезення до АДРЕСА_2 .

Так, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, направлений на носіння вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, зібравши свої речі разом із сумкою в якій в свою чергу знаходилась вибухові речовини - три споряджені корпуси ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 з запалами типу УЗРГМ та поїхав до дому до АДРЕСА_2 .

По прибуттю до дому до с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

У подальшому 24 квітня 2024 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений) ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети, а саме три споряджені корпуси ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 з запалами типу УЗРГМ являються вибухові речовини відніс та поклав їх за адресою: АДРЕСА_2 .

Після чого, 28 квітня 2024 року в період часу з 12 години 16 хвилин по 13 годину 19 хвилини слідчим СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, проведено невідкладний обшук в порядку ст. 233 КПК України, в будинку за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено три споряджені корпуси ручної осколкової оборонної гранати Ф-1, промислового виготовлення, з трьома уніфікованими запалами ручних гранат модернізовані типу УЗРГМ промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні для здійснення вибуху, котрі ОСОБА_4 зберігав без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. У скоєному щиро кається.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно злочин, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у зберігання, носінні вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 263 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Однак, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, за місцем служби характеризується посередньо, на обліках у лікарів не перебуває.

Тому, з урахуванням обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, а також відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України (акт знищення (знешкодження) № вибухових матеріалів або таких, що їх нагадують №490 від 08.05.2024 року, згідно яким, корпуси гранат Ф-1- 3шт та запали типу УЗРГМ 3 шт., які придатні для виробництва вибуху, знищено).

Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 1 514,56 гривень (висновок судової вибухо - технічної експертизи № СЕ 19/104-24/18342-ВТХ від 16.05.2024 року, у розмірі 1 514,56 грн.).

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 1 514 гривень 56 копійок.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1