Справа № 751/7928/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/401/24
Категорія - застава. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

11 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 03 вересня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді застави,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, застосований запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 826 (вісімсот двадцять шість) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2501128 (два мільйони п`ятсот одна тисяча сто двадцять вісім ) гривень 00 копійок, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, на строк до 02 листопада 2024 року.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри пред`явленої ОСОБА_10 , яка підтверджується долученими до клопотання матеріалами, а також доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. З урахуванням даних, які характеризують особу ОСОБА_10 , обґрунтованості підозри у вчиненні шести кримінальних правопорушень у складі групи осіб за попередньою змовою, розміру заподіяної шкоди та даних про особу підозрюваного, слідчий суддя прийшов до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді застави у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 826 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб здатен запобігти наявним ризикам. При цьому зазначив, що вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним, суд підстав не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкодити встановленню істини у провадженні. Також зазначив, що обрання відносно ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу на даний час є недоцільним, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки особи.

В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, за виключенням періоду часу коли оголошений сигнал «Повітряна тривога», з метою збереження життя, перебуваючи в укритті.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, та такою, що була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Стверджує, про необґрунтоване посилання сторони обвинувачення на ризики, зазначені у ст. 177 КПК України, а також на те, що виключно застосування запобіжного заходу у вигляді застави може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Твердження слідчого та прокурора про те, що ОСОБА_10 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, адвокат вважає безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підтверджуються доданими до клопотання матеріалами, ані матеріалами кримінального провадження.

Звертає увагу на те, що сторона обвинувачення посилається також на тяжкість кримінального правопорушення у вчинення якого підозрюється ОСОБА_10 та ймовірність того, що останній може переховуватися від органів слідства та суду. Проте, зауважує, що сама по собі тяжкість злочину не може бути підставою для застосування запобіжного заходу. Вважає, що процесуальна поведінка ОСОБА_10 переконливо свідчить про те, що він не збирається переховуватися від органів досудового розслідування, і зворотнього, ні показання свідків, ні документи не містять, оскільки особа не вчиняє дій направлених на зміну місця проживання чи придбання квитків, такої інформації не містять і матеріали НСРД. Так, ОСОБА_10 має зареєстроване постійне місце проживання, високий рівень міцних соціальних зв`язків та позитивні характеризуючі матеріали, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

Переконаний захисник і в необґрунтованості ризику впливу на свідків, оскільки такий не підтверджений належними доказами.

Додатково підкреслює, що в порушення приписів ст. 9, ст. 12 п. 6 ч.1 ст. 184 КПК України, клопотання взагалі не містить обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, і таких доказів також надано не було.

За таких обставин, апелянт вважає, прокурором не доведено факту реального існування обставин, що зумовлюють мету застосування запобіжного заходу до підозрюваного, яка відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України полягає у забезпеченні виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Формальне посилання слідчого на можливість виникнення ризиків, передбачених пунктами 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, без переконливого обґрунтування такого твердження посиланням на конкретні обставини та докази, що їх підтверджують, на переконання захисника, є не більше ніж припущення, яке не може бути підставою застосування до ОСОБА_10 застави у розмірі 2 501 128 грн., що є непомірним для підозрюваного.

При цьому просить врахувати, що єдиним документом, яким визначено можливу суму розтрати майна КП «Спецкомбінат КПО» ЧМР є протокол огляду речей та документів від 26 серпня 2024 року, за участю спеціаліста, якою було здійснено розрахунки та складено порівняльну таблицю цін ФОП ОСОБА_11 з цінами, за якими ФОП ОСОБА_12 здійснює постачання товарів до КП «Спецкомбінат КПО» ЧМР та різниця між зазначеними цінами. Відтак, висновок про розтрату ввіреного майна службовими особами «Спецкомбінат КПО» ЧМР, органами досудового розслідування здійснено виключно на підставі складеної порівняльної таблички до протоколу огляду. При цьому, докази об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 191 КК України відсутні. Наведене, з точки зору адвоката, свідчить про відсутність будь-яких фактичних даних, належних доказів для повідомлення ОСОБА_10 про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України.

Щодо необґрунтовано непомірного розміру застави апелянт зазначає, що головною метою при визначенні його розміру є достатність для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків. Саме така позиція міститься у рішеннях Європейського суду з прав людини. Тоді як слідчий суддя, без переконливого обґрунтування та процесуального підтвердження доводів та мотивів, не надавши оцінку майнового стану підозрюваного та в сукупності з іншими обставинами, що визначає КПК України, визначив розмір застави, який є завідомо непомірним для підозрюваного, тим самим порушив прямі норми процесуального Закону та сталу практику національних судів та ЄСПЛ.

Просить врахувати, що невнесення підозрюваним застави на час розгляду апеляційної скарги, обумовлюється об`єктивними причинами, а саме відсутністю коштів у сім`ї підозрюваного, відсутністю у власності нерухомого та рухомого майна, а також відмовою банків в наданні кредитів для внесення застави.

Враховуючи, що до клопотання не долучено документів щодо майнового стану підозрюваного, а судом не враховано те, що ОСОБА_10 є працюючим пенсіонером, має основне місце роботи, за місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, що обумовлює необхідність обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж непомірна застава.

Крім того, акцентує увагу на тому, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які покладені на підозрюваного, виходять за межі строків досудового розслідування, строк якого закінчується 30 жовтня 2024 року, оскільки повідомлення про підозру вручене 30 серпня 2024 року, тоді як в ухвалі слідчого судді такі обов`язки покладено на строк до 02 листопада 2024 року, що вказує на покладення обов`язків поза межами строку досудового розслідування та є незаконним. При цьому оскаржувана ухвала не містить реквізитів депозитного рахунку на яким підозрюваний має вносити грошові кошти у вигляді застави.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисників, які просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або зменшити розмір застави, прокурора, який наполягав на обґрунтованості рішення слідчого судді та стверджував, що розмір застави цілком відповідає тим збиткам, які були завдані протиправними діями підозрюваного, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Як убачається з матеріалів клопотання, відділом СУ ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000533 від 04.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи одного з підприємств м. Чернігова, будучи у змові з іншими особами однієї із структурних установ даного підприємства, налагодили механізм із заволодіння державними коштами шляхом укладання фіктивних договорів (поза тендерної процедури) з підконтрольними суб`єктами господарювання на постачання товарів.

30 серпня 2024 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею встановлено, що надані до клопотання докази доводять обставини, що свідчать про наявність для стороннього спостерігача обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, і таке, на переконання колегії суддів підтверджується доказами, що долучені до клопотання та були належним чином досліджені слідчим суддею.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінальний процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відтак, колегія суддів відхиляє твердження захисника про відсутність доказів об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, як передчасні.

Також під час апеляційного розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що заявлені ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у даному кримінальному провадженні доведені стороною обвинувачення.

Зокрема те, що ОСОБА_10 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На думку колегії суддів, наведені слідчим суддею в ухвалі факти та обставини переконливо демонструють існування ризиків, про які у клопотанні зазначала сторона обвинувачення.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується: тяжкістю можливого покарання у вчинення якого підозрюється ОСОБА_10 , оскільки санкцією цієї статті передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що хоча і не є визначальним, проте враховується на ряду з іншими обставинами; наявністю у підозрюваного паспорту громадянина України для виїзду за кордон, а також зберігається висока імовірність для його виїзду, оскільки Чернігівська область знаходиться у прикордонній смузі з російською федерацією, а тому всі ці можливості можуть бути використані для виїзду за кордон та переховування від органів досудового розслідування й суду.

Про наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, свідчать обставини самого кримінального правопорушення, оскільки в комунальному підприємстві ще можуть зберігатися документи, які мають значення для встановлення обставин вчинення злочинів та істини у кримінальному провадженні. Слід зауважити, що фактично основною доказовою базою при розслідуванні такого виду злочинів є відповідні документи, знищення або приховання яких матиме негативні наслідки для досудового розслідування.

Також слідчий суддя правильно встановив наявність ризику незаконного впливу на свідків чи іншого підозрюваного у кримінальному провадженні, ураховуючи те, що як уже встановлено на даному етапі досудового розслідування, злочини вчинялися за попередньою змовою групою осіб, а тому узгодження своїх дій між підозрюваними у цьому кримінальному провадженні перешкоджати встановленню усіх обставин діяльності групи, приховає її учасників та осіб, які залучалися до діяльності групи, хоча і могли бути необізнаними зі злочинним умислом. Високий ступінь імовірності зберігається і щодо ризику впливу на свідків, оскільки підозрюваний продовжує обіймати керівну посаду, що не виключає впливу на підлеглих та інших учасників провадження з метою зміни свідчень, схилення до дачі неправдивих показань.

Крім того, колегія суддів вважає, що ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні підтверджується тим, що підозрюваний обізнаний з іменами свідків та інформацією про них, а тому , враховуючи, що міг в силу посади набути широкі соціальні контакти наявність даного ризику є цілком обгрунтованою.

Апеляційний суд, надаючи оцінку наведеним фактам, враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обумовлений можливістю створення штучних доказів та підбурювання осіб, які не були свідками кримінальних правопорушень, до дачі завідомо неправдивих показань.

Також колегія судді вважає, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб, тобто шляхом підготовки та здійснення тотожних цілеспрямованих дій упродовж тривалого часу, а тому, з метою уникнути кримінальної відповідальності, ризик вчинення інших злочинів щодо спотворення або зміни документів є обґрунтованим.

Отже, колегія суддів вважає ймовірність ризиків цілком доведеною стороною обвинувачення. Вказане не свідчить, що поза всяким сумнівом ОСОБА_10 здійснюватиме відповідні дії, але наведені факти, котрі підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, сторона захисту в ході апеляційного перегляду не спростувала. Тому, колегія суддів відхиляє доводи сторони захисту щодо недоведеності ризиків, наявність яких правильно встановив слідчий суддя.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності вказаних ризиків.

При цьому колегія суддів зауважує, що той запобіжний захід про застосування якого ставить питання захисник хоча і є більш суворим, відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України, проте, на переконання колегії суддів, домашній арешт в нічний період доби не може запобігти ризикам, які встановлені місцевим судом при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу та наразі продовжують існувати, а отже, не може бути ефективним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що на цьому етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді застави буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_10 та зможе запобігти встановленим ризикам, оскільки є співмірний існуючим ризикам.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що застава є достатньо ефективним запобіжним заходом, в основу якого покладено економічну зацікавленість у збереженні грошової суми. Свобода підозрюваного, при застосуванні цього запобіжного заходу обмежується шляхом загрози майнових втрат.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя визначаючи розмір застави підозрюваному ОСОБА_10 , достатньою мірою не врахував, що застава не є покаранням чи можливістю відшкодування збитків завданих протиправними діями за рахунок такої застави, а тому її надмірний розмір може перетворити заставу на безальтернативне ув`язнення особи. Саме тому законодавцем заборонено визначати підозрюваному завідомо непомірний розмір застави.

Порядок визначення розміру застави регулюється ст. 182 КПК.

Відповідно до п. 2 ч. 5ст. 182 КПК України,розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого кримінального правопорушення, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК).

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Водночас сума застави повинна бути оцінена з врахуванням особи підозрюваного, його активів та взаємовідносин з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності у суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні.

Застосовуючи такий підхід до обставин цієї справи, колегія суддів виходить із обставин кримінального провадження в якому особі повідомлено про підозру, розміру збитків, які встановлені на цьому етапі досудового розслідування, майнового та сімейного стану ОСОБА_10 , в інтересах якого стороною захисту були надані довідки про його офіційні доходи (заробітну плату, пенсію), а також відповіді з банківської установи про неможливість кредитування особи на запитувану суму, що відповідає 2,5 млн. гривень, дані про особу підозрюваного, у тому числі його вік, а також відсутність будь-яких даних з боку сторони обвинувачення щодо підтвердження майнового стану підозрюваного, у тому числі наявності у нього рухомого та нерухомого майна, а також встановлених у судовому засіданні ризиків, а тому приходить до висновку, що розмір застави у 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб достатньою мірою здатен забезпечити виконання ОСОБА_10 покладених на нього обов`язків та буде відповідати вимогам ч. 5 ст. 182 КПК, а сплата такої застави дозволить запобігти встановленим ризикам, оскільки можливість її втрати утримуватиме підозрюваного ОСОБА_10 від вчинення відповідних дій.

Згідно з частиною 3 статті 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 03 вересня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_10 - скасувати.

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_13 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Визначений розмір застави необхідно внести на р/р Чернігівського апеляційного суду (код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 42262272; Банк отримувача ДКС України, м. Київ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0083595, протягом п`яти днів.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_10 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, що проводить досудове розслідування, прокурора, судді за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду з м. Чернігів;

- здати на зберігання слідчому паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з Україниі вїзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням покладених на підозрюваного обов`язків покласти на прокурорів у кримінальному провадженні.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом, а також наслідки, передбачені ст.182 КПК України.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невнесення ним або заставодавцем застави, до нього може бути застосований інший більш суворий запобіжний захід.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16