Справа № 538/1766/24
Провадження № 1-кп/538/192/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань кримінальну справу по матеріалах кримінальногопровадження № 0000384 від 22.05.2024 рокупо обвинуваченню Со ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонозаводське, Лохвицького району, Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні осіб не

має, працює на посаді водія в ТОВ «Європа Транс Агро», із середньою освітою, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи громадянином України та військовозобов`язаним, солдатом запасу, у зв`язку з прийняттям Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про наслідки неявки на загальну мобілізацію, прибув 29.04.2024 до призовної дільниці за адресою: АДРЕСА_2 , де пройшов військово-лікарську комісію, за висновком якої визнаний придатним до військової служби. У подальшому о 15:15 цього ж дня, тобто 29.04.2024, ОСОБА_4 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де отримав повістку про явку на 00:30 07.05.2024 до вказаного центру комплектування для відправлення його до місця несення служби, а саме до бойової військової частини НОМЕР_2 . Водночас ОСОБА_4 , будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов на військову службу під час загальної мобілізації оголошеної Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022, а також наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, діючи умисно, в умовах воєнного стану та оголошеної загальної мобілізації, пов`язаної з агресією Російської Федерації проти України, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, за відсутності поважних причин, не з`явився у визначений час 07.05.2024 до вищевказаного центру, який розташований по АДРЕСА_2 для відправки його до місця несення служби, а саме до бойової військової частини НОМЕР_2 , та тим самим ухилився від проходження військової служби за мобілізацією в особливий період та не виконав конституційний обов`язок громадянина України щодо захисту Вітчизни, територіальної цілісності та незалежності України, порушивши вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що він є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку, за повісткою РТЦК він в березні 2024 проходив ВЛК, яка визнала його придатним до військової служби, коли йому вручили бойову повістку, він її отримав, проте вночі на відправку не з`явився, бо злякався і поїхав на роботу у відрядження, коли повернувся, то дізнався, що матеріали передані до поліції, на даний час він є заброньованим, на час вручення повістки підприємство тільки розпочинало процедуру бронювання. Відповідаючи на запитання повідомив, що по мірі можливості донатить на ЗСУ.

Обвинувачений не заперечує правильність кваліфікації дій органами досудового розслідування, а також критично ставиться до вчиненого ним кримінального правопорушення та щиро розкаюється у вчиненому.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті в межах висунутого звинувачення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин в межах висунутого звинувачення із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла в цілому своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином та наступні дані про особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, офіційно працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання видана характеристика, з якої неможливо зробити переконливий висновок щодо його особи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчинені кримінального правопорушення, розкаявся у вчиненому.

На підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю правопорушення, що визнано стороною обвинувачення.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який не судимий, офіційно працевлаштований і на даний час заброньований, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

При цьому вищевказані обставини, а також наявна досудова доповідь, відповідно до якої виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства, дають суду підстави для висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування покарання і тому відповідно до ст. 75 КК України його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 394 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Со ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити Со ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати Со ОСОБА_6 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: оригінали документів, надані ІНФОРМАЦІЯ_3 - « ІНФОРМАЦІЯ_4 », «Розписка повістки на відправку видана на ім`я ОСОБА_4 », «Довідка військово-лікарської комісії від 29.04.2024 року на ім`я ОСОБА_4 », «Картка обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 », «Аркуш доведення вимог законодавства України з питань оборони», які долучено до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням обмежень передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лохвицького

районного суду ОСОБА_1