Провадження №: 1-кп/336/188/2024
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2024 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 ,розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Запоріжжя,громадянина України,з вищою освітою,одруженого, працюючого інженером ДП «Івченко-Прогрес»,зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст.286 ч.1 КК України,-

встановив:

Згідно обвинувального акту,затвердженого 10.09.2021 р.прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 , ОСОБА_4 висунуто обвинувачення наступного змісту.

23.06.2021 р. приблизно о 07 годині 50 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем SKODA Octavia Tour 1.61 реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині виїзду з житлової зони по АДРЕСА_2 ,рухаючись в напрямку проїзної частини вул.Чарівної,зі швидкістю в інтервалі від 26.10 км/год. до 26.90 км/год.,що перевищує максимально дозволену швидкість руху на дані ділянці проїзної частини 20 км/год.

В цей же час, ОСОБА_6 ,діючи як пішохід,перетинала проїзну частину виїзду з житлової зони за вказаною адресою,рухаючись справа-наліво за напрямком руху автомобіля SKODA Octavia Tour 1.61 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Під час руху,водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість виявити на проїзній частині пішохода ОСОБА_6 та маючи технічну можливість уникнути на неї наїзду шляхом негайного вжиття заходів на зменшення швидкості аж до повної зупинки,не вжив належних заходів до зупинки керованого ним автомобіля SKODA Octavia Tour 1.61 реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 згідно висновку експерта № 1273/п від 16.07.2021 р.отримала тілесні ушкодження ,а саме:закритий імпресійний перелом латерального виростку правої великогомілкової кістки,який кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості,що спричинило тривалий розлад здоров`я, подапоневротичну гематому лівої надбрівної дуги, яка кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.3,12.5,12.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

12.3: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

12.5: »У житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год»;

12.9б):»Водієві забороняється:перевищувати максимальну швидкість,зазначену в пунктах 12.4-12.7,на ділянці дороги,де встановлено дорожні знаки 3.29,3.31,або на транспортному засобі,на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил».

Невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою,яка керує транспортним засобом,що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення винуватим себе визнав повністю,фактичні обставини ,встановлені органом досудового розслідування,та докази,які їх підтверджують,не оспорював.

На підтвердження висунутого ОСОБА_4 обвинувачення судом були дослідженні докази, надані стороною обвинувачення,з яких суд встановив таке.

23.06.2021 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про розпочате досудове розслідування кримінального провадження № 0000981 за ч.1 ст.286 КК України за фактом ДТП за участю водія ОСОБА_4 ,в результаті якої пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження(а.с.1 т.2).

Під час огляду місця події було встановлено,що дорожньо-транспортна пригода сталася на проїзній частині виїзду з житлової зони по АДРЕСА_2 за участю транспортного засобу SKODA Octavia Tour 1.61 реєстраційний номер НОМЕР_1 ,яким керував водій ОСОБА_7 ,зафіксовано кінцеве положення автомобіля на проїзній частині,пошкодження передньої частини автомобіля після контакту з пішоходом ОСОБА_6 ,про що був складений протокол від 23.06.2021 р. з фототаблицею та схемою місця події(а.с.2-7 т.2).

В судовому засіданні було досліджено протокол огляду від 25.06.2021 р.та оглянуто електронний доказ-відеозапис із зовнішньої камери відеоспостереження ,яка встановлена на будівлі кафе «Свій» по АДРЕСА_3 ,на якому зафіксовано обставини пригоди,а саме:23.06.2021 р.о 07 год.26 хв.23 сек. пішохід ОСОБА_6 рухається по тротуару до проїзній частині виїзду з житлової зони АДРЕСА_2 ,перетинаючи її під прямим кутом без зміни напрямку та траєкторії руху. Зафіксовано,як 07 год.26 хв.24 сек. відбувається наїзд на пішохода автомобілем SKODA Octavia Tour 1.61 реєстраційний номер НОМЕР_1 ,який рухався на виїзд із житлової зони в напрямку проїзної частини вул.Чарівної(а.с.21-26 т.2) .

Постановою слідчого від 25.06.2021 р.оптичний носій з відеозаписом обставин ДТП визнано речовим доказом по кримінальному провадженню(а.с.44 т.2)

Згідно висновку судової медичної експертизи № 1273п від 27.07.2021 р., закритий імпресій ний перелом латерального виростку правої великогомілкової кістки у ОСОБА_6 кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості,що спричинило тривалий розлад здоров`я,строком понад 21 день; подапоневротична гематома лівої надбрівної дуги у ОСОБА_6 кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Тілесні ушкодження утворились від дій тупого предмета(предметів). Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить терміну,зазначеному в обставинах справи,утворення тілесних ушкоджень в умовах дорожньо-транспортної пригоди не виключається(а.с.8-10 т.2)

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-21/7930-ІТ від 13.08.2021 р.,на момент ДТП автомобіль SKODA Octavia Tour 1.61 реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходився у технічно справному стані(а.с.12-20 т.2)

Відповідно до висновку експерта № КСЕ-19/108-21/7932 від 03.09.2021 р.,водій ОСОБА_4 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно вимогам пп.12.3,12.5,12.9 ПДР,оцінка дій пішохода ОСОБА_6 може бути надана на підставі розділу 4 ПДР.

Дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам пп.12.3,12.5,12.9б ПДР,при цьому невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п.12.3 ПДР знаходиться у причинному зв`язку з подією даної ДТП.

Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом своєчасного застосування заходів гальмування керованого ним автомобіля з моменту виникнення небезпеки(а.с.28-38 т.2).

Постановою слідчого від 24.06.2021 р.автомобіль SKODA Octavia Tour 1.61 реєстраційний номер НОМЕР_1 визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню(а.с.40 т.2),на який ухвалою слідчого судді від 25.06.2021 р.накладено арешт(а.с.41-43 т.2)

В судовому засіданні до завершення судового слідства обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання,яке підтримав його захисник адвокат ОСОБА_5 , про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим. Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що розуміє нереабілітуючі підстави звільнення від кримінальної відповідальності за п.2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Обгрунтовуючи клопотання,сторона захисту зазначила,що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 23.06.2021 р. нетяжкого злочину,з дня вчинення такого злочину минув строк три роки,що відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України є підставою для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим, так як для цього існують підстави, передбачені чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Потерпіла ОСОБА_6 ,її представник адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились з невідомих причин,повідомлені про дату,час та місце розгляду справи завчасно належним чином,клопотань про відкладення розгляду справи до суду від зазначених учасників кримінального провадження не надходило.

Відповідно до ст.325 КПК України,якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Враховуючи,що за відсутності потерпілої та її представника можливо з`ясувати всі обставини,необхідні для вирішення клопотання обвинуваченого,потерпіла та її представник протягом судового провадження в порядку ч.2 ст.288 КПК України не висловили заперечень щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності із наведених у клопотанні підстав,суд розглянув справу без участі потерпілої та її представника.

При вирішенні клопотання обвинуваченого суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Системний аналіз наведених норм закону вказує на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Частиною 8 ст. 284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною третьою статті 285 КПК України також передбачено, що досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку лише у разі, якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України).

Виходячи з вказаних вище правових норм, суд вправі у судовому засіданні як до ,так і після дослідження доказів в провадженні розглянути питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим, оскільки наявне клопотання щодо такого звільнення.Крім того, згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, не з`ясовуючи при цьому обставини, установлені під час кримінального провадження, та не перевіряючи їх доказами у порядку, передбаченому статтями 347-363 КПК України.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 27 ст. 286 КК України, яке було вчинено 23.06.2021 року, та яке відповідно до ст. 12 КК України (у редакції, чинній на момент розгляду клопотання) є нетяжким злочином. За вчинення цього злочину передбачено найсуворіше покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з частинами 2-3 статті 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З аналізу вказаних вище правових норм вбачається, що матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нетяжкий злочин є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-3 статті 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм вбачається, що звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності, є обов`язком суду, а не його правом. Водночас, закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду.

Судом встановлено, що з дня вчинення ОСОБА_4 нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,а саме з 23.06. 2021 року, і до дня розгляду клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності (20.09.2024 року) минуло більше 3 років .

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року (провадження № 5-1кс15), під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо)… Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство... При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Судом встановлено, що обвинувачений з часу вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, будь-які відомості, які вказували б на ухилення обвинуваченого від досудового слідства або суду відсутні, будь-яких інших підстав для переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого судом не встановлено.

З огляду на те,що ОСОБА_4 в судовому засіданні особисто просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, підтвердив, що розуміє нереабілітуючої підстави такого звільнення та розуміє наслідки закриття кримінального провадження саме з цих підстав,обвинувачений представлений захисником, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню та звільняє ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та у зв`язку із цим закриває кримінальне провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зі змісту ст. 124 КПК України вбачається, що законодавець виділяє обов`язкові умови та підстави для розподілу процесуальних витрат. Такими є: ухвалення обвинувального вироку та наявність на час його ухвалення або прийняття рішення апеляційним судом процесуального статусу обвинуваченого у особи, з якої стягуються витрати; факт понесення процесуальних витрат потерпілим (документально підтверджені процесуальні витрати); залучення експертів стороною обвинувачення, за дорученням слідчого судді або суду.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21, постановлення ухвали суду про закриття кримінального провадження щодо особи у зв`язку із звільненням її від кримінальної відповідальності не може вважатися тотожним ухваленню щодо неї обвинувального вироку суду, оскільки це суперечило б засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України), а при вирішенні питання про долю процесуальних витрат на проведення експертизи належить виходити із того, хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилася. Процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту. Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

З матеріалів кримінального провадження вбачається ,що органом досудового розслідування були ініційовані та проведені судова інженерно-транспортна експертиза за спеціальністю «Дослідження технічного стану транспортних засобів» вартістю 2059 гр.44 коп.,судова комплексна фототехнічна та інженерно-транспортна експертиза за спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди» вартістю 3432 гр.40 коп.,які не підлягають стягненню з обвинуваченого та відносяться на рахунок держави.

Заявлений потерпілої ОСОБА_6 цивільний позов у кримінальному провадженні суд залишає без розгляду,оскільки у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК (сплив строків давності) та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, що не перешкоджає їй звернутись до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 р. №3.

Аналогічні висновки щодо подібного правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 15 січня 2019 р. у справі №185/442/16-к, 15 травня 2019 р. у справі №617/609/15-к, 19 листопада 2019 р. у справі №345/2618/16-к, 10 червня 2021 р. у справі №640/11750/17, 11 листопада 2020 р. у справі №455/229/17, 27 травня 2021 р. у справі №577/977/19 тощо, 6 серпня 2021 р. у справі №644/7193/17.

Речовий доказ по справі,яким визнаний автомобіль SKODA Octavia Tour 1.61 реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання обвинуваченому ,необхідно повернути обвинуваченому за належністю.

Арешт,накладений ухвалою слідчого судді від 25.06.2021 р.на транспортний засіб,що є власністю обвинуваченого,підлягає скасуванню,оскільки потреби у продовженні цього заходу забезпечення кримінального провадження наразі не існує.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України, ст. 100, ч. 4 ст. 174, п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284, ч. 1, 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288, ст. ст. 370-372, 395 КПК України, суд-

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 ,який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 про вчинення злочину,передбаченого ч.1 ст.286 КК України-закрити.

Витрати на проведення за ініціативою органу досудового розслідування судових експертиз віднести на рахунок держави.

Речовий доказ -автомобіль SKODA Octavia Tour 1.61 реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 повернути йому як власнику.

Арешт,накладений ухвалою слідчого судді від 25.06.2021 р.на транспортний засіб автомобіль SKODA Octavia Tour 1.61 реєстраційний номер НОМЕР_1 -скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 ,Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-гарант»(далі ТДВ СК «Альфа-гарант»)про стягнення відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди-залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1