Справа№ 938/820/23
Судове провадження № 1-кп/938/24/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2023 за №0000071 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селище Верховина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацевлаштованого, з повною загальною середньою освітою, депутатом не обирався, раніше судимого:

-30.09.2014 вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.317, із застосуванням ст.ст. 69,70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, (покарання відбув, однак судимість не погашена, перебіг строку погашення судимості перервано у зв`язку із вчиненням нового кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.310 КК України, згідно з вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12.10.2020);

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів, повторно.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.317 КК України, за невстановлених досудовим слідством обставин у не встановлений час та місці, повторно, з метою особистого незаконного збагачення, керуючись злочинним умислом, спрямованим на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, який у подальшому зберігав при собі з метою збуту. В подальшому, 21.07.2023 року близько 19.00 год. перебуваючи на території господарства за місцем свого проживання, що розміщене по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , повторно збув за грошову винагороду в сумі 1500 грн, ОСОБА_6 , дві таблетки під назвою «SUBITEX», які у відповідності до висновку експерта містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін в загальній кількості 0,0160 грама.

Окрім цього, ОСОБА_3 не припиняючи своїх злочинних дій, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.317 КК України, за невстановлених досудовим слідством обставин у не встановлений час та місці, повторно, з метою особистого незаконного збагачення, керуючись злочинним умислом, спрямованим на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін, який у подальшому зберігав при собі з метою збуту. 25.07.2023 року близько 12:30 год., ОСОБА_3 перебуваючи на території господарства за місцем свого проживання, що розміщене по АДРЕСА_1 , повторно, незаконно збув за грошову винагороду в сумі 3 000 грн. ОСОБА_6 чотири таблетки під назвою «SUBITEX», які у відповідності до висновку експерта містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін в загальній кількості 0,0319 грама.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , повторно вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.307 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.307 КК України визнав повністю та пояснив, що вчинив злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин, погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані в процесі досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні інкримінованого правопорушення, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Суду показав, що в літку 2023 року, точної дати не пам`ятає, можливо це було в липні, коли він перебував в селищі Верховина, у гаражі свого знайомого ОСОБА_7 , до них підійшов чоловік, якого він раніше бачив, однак не був з ним особисто знайомий. ОСОБА_7 відрекомендував йому цього чоловіка, як ОСОБА_8 . В ході спілкування, ОСОБА_7 вказав, що ОСОБА_8 потрібна допомога, а саме йому потрібно допомогти придбати наркотичний засіб - таблетки «SUBITEX». Під час спілкування із ОСОБА_8 він погодився придбати для нього наркотичний засіб, та ОСОБА_8 перерахував на його банківську картку кошти в сумі 1500,00грн на придбання двох таблеток «SUBITEX», згідно досягнутої домовленості. На наступний день, він поїхав до міста Івано-Франківськ, де у незнайомої особи придбав дві таблетки «SUBITEX». Точної вартості придбаних таблеток він не пам`ятає, однак жодної решти, ОСОБА_8 , він не повертав. Після повернення у селище Верховина, попередньо зателефонувавши, у післяобідній час, ОСОБА_8 приїхав до нього додому, за адресою: АДРЕСА_1 , та він передав йому дві таблетки «SUBITEX». Через кілька днів, ОСОБА_8 знову зателефонував йому, та запитав, чи зможе він придбати йому ще чотири таблетки «SUBITEX», на що він погодився. Через кілька днів, він приїхав до нього додому та знову перерахував на його банківську картку кошти в сумі 3000,00грн для придбання таблеток. З метою придбання вказаних таблеток, через кілька днів після цього, він поїхав до міста Івано Франківськ, де придбав чотири таблетки «SUBITEX». Повертаючись до селища Верховина, він зателефонував до ОСОБА_8 та повідомив йому, що придбав для нього таблетки, та при зустрічі, яка відбулась в нього дома, за адресою: АДРЕСА_1 , він передав йому чотири таблетки «SUBITEX». При цьому, жодних коштів ОСОБА_8 , він не повертав.

Вказав на те, що йому відомо, про те, що таблетки «SUBITEX», це наркотичний засіб, однак він не думав, що за його продаж таке покарання, оскільки в Європейських країнах, його використовують, як замінну терапію для наркозалежних. Вважає, що вчинив неправильно, у вчиненому розкаюється та обіцяє більше так не вчиняти. Готовий понести відповідальність за свій вчинок. Просить врахувати що він хворіє, та суворо не карати.

Прокурор просить визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Захисник обвинуваченого просить суд врахувати особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, визнання ним вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.307 КК України, а саме у виді двох років позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.307 КК України, оскільки він повторно вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахування ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, встановлено, що він є громадянином України, не працевлаштований, не одружений, дітей немає, проживає один, за місцем проживання характеризується посередньо. Згідно листа Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях від 12.06.2024 №544/121ФММЧ/ЧН-24 та Виписки №4352 із медичної карти амбулаторного хворого, ОСОБА_3 отримав травму у вигляді закритого перелому стегнової кістки у верхній третині зі зміщенням уламків, у зв`язку із чим йому було проведено оперативне втручання. Відповідно до листа Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях від 28.10.2024 №858-ЧН-24, за період перебування у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», ОСОБА_3 неодноразово звертався в медичну частину у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. Зокрема, йому було встановлено діагноз : Хронічний простатит на стадії загострення, та він отримав необхідне лікування. Також, ОСОБА_3 отримав курс противірусної терапії хронічного гепатиту С, та за результатами проведеного 26.10.2023 обстеження, хронічного гепатиту С, виявлено не було. На даний час, стан здоров`я ОСОБА_3 задовільний.

На психіатричному обліку ОСОБА_3 , не перебуває. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №165/2024 від 09.05.2024 (а.с.76-80), встановлено, що підекспертний ОСОБА_3 психічними розладами, та тимчасовим розладом психічної діяльності, на момент інкримінованих йому протиправних дій не страждав та не страждає. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину, ОСОБА_3 перебував в стані та перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує.

Разом з тим, ОСОБА_3 перебуває на наркологічному обліку, та маючи непогашену і не зняту судимість за злочини у сфері обігу наркотичних засобів знову вчинив злочин у цій сфері.

Згідно з обвинувальним актом обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину

Як зазначив Верховний суд у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 297/562/17 (провадження № 51-329км18), щире каяття як таке, характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася. При наявності щирого каяття особи не обов`язковим має бути активне сприяння у розкритті злочину. Активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання п. 1 ч. 1 ст. 66 КК. Тобто, передбачені п.1 ч. 1 ст. 66 КК обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.

Слід звернути увагу на те, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Саме такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к.

Крім того, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №759/7784/15-к та від 18.09.2019 у справі №№ 166/1065/18.)

Об`єднана палата касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 21.02.2021 року у справі №481/1754/18, роз`яснила, що під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам.

Таким чином, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Натомість, активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 дійсно висловив жаль з приводу вчиненого кримінального правопорушення, критично оцінив свої дії, дав показання щодо обставин вчинення злочину, повністю визнав вину та висловив готовність нести покарання, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з її вини. Також ОСОБА_3 повідомив усі суттєві обставини щодо факту розкриття вказаного кримінального правопорушення органу досудового розслідування.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, їх підвищену суспільну небезпеку, фактичні обставини справи, а саме, вчинення злочину пов`язаного із незаконним обігом наркотичних засобів, маючи непогашену і не зняту судимість за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, тяжкість заподіяних злочином наслідків, форму вини, встановлені у справі пом`якшуючі обставини, та відсутність обставин які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його стан здоров`я, перебування на обліку в лікаря нарколога, характеристику за місцем проживання, відсутність утриманців, визнання вини, та приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , слід призначити у виді позбавлення волі в межах найнижчої межі санкції ч.2 ст.307 КК України, яке буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо позиції захисника про призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі, суд зазначає наступне.

Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

Приписи ст.69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто для застосування судом положень ст.69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.04.2021 року у справі №712/4384/20 (провадження №51-548км21).

Суд вважає, що встановлені в справі пом`якшуючі обставини, та стан здоров`я обвинуваченого, на які посилається захисник, не перебувають у такому співвідношенні, що значно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, та не дають підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті кримінального закону.

Запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового провадження, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлено.

У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, слід вирішити питання про скасування арешту майна, а також у відповідності до вимог ст.100 КПК України вирішити питання про долю речових доказів.

Крім того у відповідності до ст.ст.122,124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи у даній справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_3 за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк -6 (шість) років з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 необхідно обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 25 липня 2023 року. Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу - тримання під вартою із визначенням розміру застави ОСОБА_3 залишити без змін до дня набрання даним вироком законної сили, з утриманням у Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)".

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Державного бюджету України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в загальному розмірі 8126,00грн.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 27.07.2023 у виді арештунамобільний телефон марки «Redmi 12C» синього кольору, який належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вилучений 25.07.2023 року під час проведення обшуку за місцем його проживання в АДРЕСА_1 .

Після вступу вироку в законну силу речові докази по справі:

-квитанцію №19557-19 від 19.07.2023 на суму переказу 1500,00грн , яку ОСОБА_6 , 19.07.2023 добровільно видав працівникам поліції залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-квитанцію до платіжної інструкції №19562-18 від 24.07.2023 на суму переказу 3000,00грн , яку ОСОБА_6 , 24.07.2023 добровільно видав працівникам поліції залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-отримані після проведення експертного дослідження дві таблетки у частині блістера з надписом «SUBUTEX», які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, в загальній кількості 0,0160 грама, упаковані у спец. пакет №5620127 знищити.

-отримані після проведення експертного дослідження чотири таблетки у частині блістера з надписом «SUBUTEX», які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренорфін, в загальній кількості 0,0319 грама, упаковані у спец. пакет №5620259 знищити.

-оптичний диск «DVD-R» марки «MEDIA», на якому міститься інформація по банківській картці АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон марки «Redmi 12C» синього кольору, який належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який було вилучено 25.07.2023 року під час проведення обшуку за місцем його проживання в АДРЕСА_1 - конфіскувати в дохід держави;

-банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що була вилучена 25.07.2023 року під час проведення обшуку за місцем його проживання в АДРЕСА_1 , та передана ОСОБА_9 на відповідальне зберігання вважати повернутою за належністю;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_10