Провадження № 11-сс/4823/380/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

представника власниці майна - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власниці майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2024 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, що вилучене під час проведення обшуку 03.07.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон марки «іPhone 11 Pro Max» ІМЕІ НОМЕР_1 з сім картою мобільного оператора зв`язку НОМЕР_2 з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження.

Слідчий суддя зазначив, що наявні всі правові підстави для накладення арешту на майно, оскільки є підстави вважати, що таке майно стосується кримінального провадження, яке розслідується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України і вилучаючи його тимчасово під час обшуку, слідчий діяв в межах дозволу слідчого судді на його відшукання. А сукупність обґрунтованих підстав, вказує на те, що телефон, який належить ОСОБА_8 та вилучений під час обшуку за фактичним місцем проживання її співмешканця ОСОБА_9 , є речовим доказом.

Не погодившись із рішенням суду, адвокат ОСОБА_7 в інтересах власниці майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою повернути вилучений телефон його власниці.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до положень ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя зазначає заборону обмеження розпоряджатися або користуватися майном, тоді як ОСОБА_8 заборонено і відчужувати, і розпоряджатися, і користуватися належним їй майном, тоді як такі обмеження передбачені лише ч. 1 ст. 167 КПК, тобто у разі тимчасового вилучення майна, а не його арешту. Також вказує, що мобільний телефон визнано речовим доказом як знаряддя вчиненого злочину, якими є предмети, використовуючи які, особа вчиняє фізичний вплив на матеріальні об`єкти, при цьому не зрозуміло яким чином телефон може здійснити фізичний вплив на будь-який матеріальний об`єкт. А також зазначає, що наявність у телефоні контакту ОСОБА_10 в журналі дзвінків не може стверджувати про причетність телефону до злочину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, котрий просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000687 від 20.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в ході якого встановлено, що ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу, у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, але не пізніше 03.07.2024, незаконно виростили рослини роду коноплі, з яких відокремили частини рослин та помістили їх на зберігання в господарських приміщеннях, розташованих на території господарства за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжили незаконно зберігати до 03.07.2024 з метою збуту.

03.07.2024 слідчим проведено обшук за місцем винаймання квартири ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено мобільний телефон марки «iPhone 11Pro Max» ІМЕІ НОМЕР_1 з сім картою мобільного оператора зв`язку НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8

04.07.2024 вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом і приєднано до матеріалів кримінального провадження.

З огляду на приписи ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

В силу ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Ухвала слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.07.2024 року містить такі дані.

Більше того, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як встановлено з матеріалів справи, мобільний телефон марки «іPhone 11 Pro Max» ІМЕІ НОМЕР_1 був виявлений за місцем проживання ОСОБА_8 в ході обшуку, проведеного 03.07.2024 в рамках розслідування кримінального провадження № 0000687 на підставі ухвали слідчого судді від 01.07.2024 року. У подальшому телефон було визнано речовим доказом у справі.

Слідчим суддею перевірено дії слідчого під час проведеного обшуку на предмет відповідності їх межам, наданим дозволом слідчого судді, який дійшов обґрунтованого висновку про законність таких дій.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що накладення арешту на майно є необхідним, оскільки встановлено, що телефон має відношення до цього кримінального провадження та визнаний речовим доказом, тому відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки в рамках кримінального провадження буде проводитися комплекс відповідних досліджень стосовно вилученого телефону, як правильно встановив слідчий суддя.

Тому за вказаних обставин арешт майна є необхідним, а його не застосування може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження мобільного телефону та інформації, яка міститься на ньому, які необхідні для кримінального провадження.

Слідчий суддя дотримався вимог п. п. 5, 6 ч.2 ст. 173 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів зазначає, що якщо потреба в арешті майна відпаде, то особа в порядку ст. 174 КПК України, має право подати клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власниці майна ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2024 року про накладення арешту на мобільний телефон марки «іPhone 11 Pro Max» ІМЕІ НОМЕР_1 з сім картою мобільного оператора зв`язку НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4