Справа№ 938/1127/24
Судове провадження № 1-кп/938/141/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000067 від 12.06.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з повною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні 1 неповнолітня дитина, депутатом не обирався, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 умисно заподіяв ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено при таких обставинах.

ОСОБА_4 09.06.2024 року о 20.00 годин, перебуваючи на відкритій місцевості на полонині «Дуконя», яка знаходиться в присілку Дуконя села Грамотне Верховинського району Івано-Франківської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин вступив у словесний конфлікт зі ОСОБА_6 .

У ході даного конфлікту ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, наніс декілька ударів в область голови, обличчя, ніг та спини потерпілої ОСОБА_6 .

У результаті вищевказаних дій ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, саден грудної клітки справа, лівого плеча, синців лівого колінного суглоба, нижньої губи, волосистої ділянки голови, в ділянці чола зліва, забою м`яких тканин обличчя зліва, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 02.07.2024 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у заподіянні ОСОБА_6 умисних легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, визнав повністю, вказавши, що 09.06.2024 року ввечері перебував на полонині Дуконя, вступив у конфлікт з потерпілою, під час якого вдарив її декілька раз у різні ділянки тіла. Конфлікт виник через те, що потерпіла не дозволяє проїжджати йому центральною дорогою, такий конфлікт між ними виникає часто. Також є інша справа в суді, в якій він є потерпілим, а ОСОБА_6 обвинуваченою за заподіяння йому тілесних ушкодження у ході вищевказаного конфлікту. У судових дебатах він та його захисник просили покарати його штрафом.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину повністю, то не заперечував щодо того, щоб не допитувати свідків по даній справі, не досліджувати письмові докази, подавши письмову заяву з цього приводу, зазначивши, що його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку (а.с.28).

Захисник обвинуваченого, потерпіла та прокурор у судовому засіданні не заперечували щодо розгляду даного кримінального провадження без дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим не оспорюються. Потерпіла просили суд суворо карати обвинуваченого.

Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, а також дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

При призначенні покарання суд враховує, що у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9.06.2005 року) та «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.02.2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Крім того, загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, відповідно до якої покарання призначається 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить те, що він щиро розкаявся у вчиненному.

Як вбачається з обвинувального акта, обставин, що обтяжуюють його покарання, не встановлено (а.с.4).

Суд також враховує особу винного ОСОБА_4 . Зокрема, вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.29), його зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.29), його фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.32-34), на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінеті КНП «Верховинська БПЛ Верховинської селищної ради» не знаходиться (а.с.31), позитивно характеризується за місцем проживання (а.с. 32), раніше не судимий (а.с.30).

У ч.2 ст.4 КК України закріплено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 2 ст.125 КК України (в редакції закону, що діяв на час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто станом на 09.06.2024 року) умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Впродовж періоду з часу вчинення інкримінованого йому вказаного кримінального правопорушення та по час ухвалення судом даного вироку не набирав чинності закон про кримінальну відповідальність, яким скасовувалася б кримінальна протиправність діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, пом`якшувалася б кримінальна відповідальність за його вчинення або іншим чином поліпшувалося становище обвинуваченого.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує положення ч.2 ст. 65 КК України, згідно з яким більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Санкцією ч. 2 ст. 125 КК України передбачено найменш суворе покарання у виді штрафу.

Враховуючи вищевказане, судвважає, що штраф, як найменш суворий вид покарання, буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд зобов`язаний вирішити питання про скасування арешту майна та про долю речових доказів у порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Постановою від 27.06.2024 (а.с.36) визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні медичну карту стаціонарного хворого №5273(24) КНП «Верховинська багатопрофільна лікарня» Верховинської селищної ради.

Вказані речові докази знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0000067 від 12.06.2024 року(органу досудового розслідування).

У п.1 та п.4 ч. 9 ст. 100 КПК України передбачено, що майно, яке було предметом кримінального правопорушення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або використані як знаряддя вчинення злочину, конфіскується, крім того, яке повертається власнику (законному володільцю), а майно, яке немає ніякої цінності знищується.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-медичну карту стаціонарного хворого №5273(24) КНП «Верховинська багатопрофільна лікарня» Верховинської селищної ради повернути власнику - КНП «Верховинська багатопрофільна лікарня» Верховинської селищної ради.

На вирок суду може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до вимог ч.2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору, потерпілій.

Суддя: ОСОБА_7