Справа № 148/2088/24
Провадження №1-кп/148/166/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_9.,

з боку захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

за участю потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження №0000307, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.08.2024, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кустівці Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_3 у період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (з подальшим продовженням), 21.08.2024 близько 11.00 год., приїхав на власному мотоблоці до домогосподарства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташоване в АДРЕСА_3 .

Перебуваючи в приміщенні будинку вищевказаного домогосподарства, ОСОБА_3 побачив на столі грошові кошти у сумі 4200 грн., що належать ОСОБА_6 , та у нього виник умисел на їх крадіжку. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_3 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю власниці будинку, з корисливих спонукань, спрямованих на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, шляхом вільного доступу з дерев`яного столу, що знаходився в кімнаті будинку викрав грошові кошти у сумі 4200 грн., які помістив до своєї кишені та через двері вийшов з будинку та покинув територію домогосподарства, а викрадені грошові кошти в подальшому витратив на власні потреби та продукти харчування. Тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 4200 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, яка укладена 05.09.2024 між прокурором ОСОБА_8 , обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_4 .

За змістом даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді п`яти років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням та відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покладенням на ОСОБА_3 обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі україни без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Сторони угоди, усвідомлюючи наслідки застосування ст. ст. 75, 76 КК України, дають згоду на застосування та визначення судом тривалості іспитового строку і покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також зазначені наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання, при цьому вказав, що угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу.

Захисник ОСОБА_4 підтвердила позицію обвинуваченого, заявила про відсутність будь-якого впливу на її підзахисного, добровільність укладення ним угоди, а тому просила затвердити угоду у кримінальному провадженні.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди покарання. Зазначив, що потерпіла ОСОБА_5 надала свою письмову згоду на укладення ними угоди про визнання винуватості під час досудового розслідування.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що підтримує свою письмову згоду на укладення між обвинуваченим та прокурором угоди про визнання винуватості, яку надала під час досудового розслідування.

Суд, вислухавши обвинуваченого, захисника, прокурора, потерпілй, дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить наступних висновків.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

У пункті 2 ч. 1 ст. 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно положень ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Так, подана на затвердження угода про визнання винуватості, у повній мірі відповідає вимогам ст. 472 КПК України щодо її форми та змісту, датована та підписана відповідними сторонами, включаючи захисника, участь якого з моменту її ініціювання є обов`язковою.

Кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачено ОСОБА_3 за максимальною санкцією відповідно до визначеної у ст. 12 КК України класифікації є тяжким злочином, можливість застосування угоди про визнання винуватості щодо якого прямо передбачена законом.

Погоджене сторонами угоди покарання перебуває в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4

ст. 474 КПК України та повністю усвідомлює наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, за результатом чого не отримано заяв сторін про відмову від угоди про визнання винуватості.

Суд також переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним і воно не стало наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, встановлено судом і те, що потерпіла ОСОБА_5 надала свою письмову згоду прокурору на укладення з обвинуваченим угоди, яку підтримала і в судовому засіданні.

Отже, в підготовчому судовому засіданні судом встановлено відповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального та кримінального закону, визначено правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненням якого шкода заподіяна інтересам конкретної особи, яка надала свою згоду на укладення угоди, тяжкість даного кримінального правопорушення передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не виявлено обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним; чи виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є очевидно неможливим; не виявлено відсутності фактичних підстав для визнання винуватості, що у сукупності дає підстави для висновку про відсутність в даному конкретному випадку застережених законом підстав для відмови у затвердженні умов угоди про визнання винуватості.

З огляду на викладене, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Також судом враховується, що ОСОБА_3 задовільно характеризується за місцем проживання, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 05.09.2024 між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_8 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_3 на дохід держави.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394, 473-475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 05.09.2024, укладену між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000307.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4. ст. 185 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк іспитового строку обчислювати з 14.10.2024.

Речові докази: - грошові кошти в сумі 1500 грн., купюрами номіналом 200 грн. у кількості 7 шт. з серійними номерами ЗГ1989529, ЕЖ4411913, КГ2655604, ЗБ4920959, ЕИ4724213, ДА6779949, ВЖ1748903 та купюру номіналом 100 грн., серійний номер УЕ5397239, які зберігаються у сховищі цінностей відділення №220/1 АБ «Укргазбанк», згідно договору №1/2,16-РД від 10.03.2016, - повернути за належністю потерпілій ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ), скасувавши з них арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 10.04.2024;

- сліди пальців рук, які поміщенні на аркуш паперу білого кольору та упаковані до паперового конверту, скріпленого підписами понятих, слідчого, які 24.08.2024 виявлено та вилучено в ході огляду домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 , та знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, - знищити, скасуваши з них арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді від 10.04.2024.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати на залучення експерта в сумі 2271, 84 грн. (дві тисячі двісті сімдесят одна гривня вісімдесят чотири копійки).

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України

Суддя ОСОБА_1