ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася у м. Дніпропетровську, раніше не судимої, заміжньої, яка має на утриманні одну малолітню та одну неповнолітню дитину, працює приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 3 ст. 362 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останній залишати житло з 23 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. (окрім випадків необхідної евакуації або з метою запобігти загрозі життю чи здоров`ю) за адресою: АДРЕСА_1 , з 30 жовтня 2024 по 29 грудня 2024 року.

Покладено на підозрювану ОСОБА_6 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з іншими учасниками даного кримінального провадження; здати на зберігання до органів ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 3 ст. 362 КК України, а також доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, вік та стан здоров`я останньої, міцність її соціальних зв`язків за місцем постійного проживання, відсутність судимостей.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 відмовити та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обгрунтування своїх вимог посилається на незаконність рішення суду першої інстанції, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вказує, що судом першої інстанції необгрунтовано визнано встановленими ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки прокурор в обгрунтування клопотання посилався на їх наявність, однак не надав слідчому судді жодного допустимого доказу на підтвердження їх існування. При цьому суд діяв формально та керувався припущеннями.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування або суду зазначає, що жодними доказами не підтверджений. Водночас такий ризик спростовується міцними і стійкими соціально-побутовими зв`язками підозрюваної, зокрема тим, що ОСОБА_6 має на утриманні трьох дітей (2002, 2009, 2014 року народження), безробітного чоловіка та батька у віці 75 років. Також у м. Дніпрі мешкають і інші рідні останньої.

Стосовно цього ризику додатково вказує, для оцінки його реальності необхідно проаналізувати характеристику особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв?язки. Зазначає, що після 23.10.2024, коли було проведено обшук за місцем здійснення нотаріальної діяльності ОСОБА_6 , останню не було затримано в порядку ст. 208 КПК України, натомість їй надано повістку, після чого вона двічі з?явилась до слідчого - для проведення допиту у статусі свідка, а наступного дня для отримання повідомлення про підозру та клопотання, після чого з?явилася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська для розгляду клопотання слідчого. Зазначає, що поїздка, яка була запланована на 31.10.2024 року, взагалі не пов?язана із цими подіями.

Ризик знищення, приховування або спотворення речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, сторона захисту вважає відсутнім, оскільки після проведення обшуку за місцем роботи ОСОБА_6 всі важливі для справи речі та документи вже вилучені органом слідства і доступу до них підозрювана не має. Інші речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, сторона обвинувачення не зазначає взагалі.

Щодо ризиків незаконного впливу на потерпілого, свідка, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином вказує, що він не має будь-якого підтвердження. Зазначає, що ОСОБА_6 здатна до самокерованої поведінки і виконання покладених на неї обов`язків.

Зазначає, що судом першої інстанції при розгляді питання про застосування запобіжного заходу не враховано особу підозрюваної, а саме, що остання є раніше не судимою, має постійне місце проживання та реєстрації, проживає однією сім?єю з дитиною та батьком похилого віку за адресою: АДРЕСА_1 ; не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра, позитивно характеризується, має вищу освіту.

Вказує, що слідчий суддя неповно розглянув можливість застосування більш м?яких запобіжних заходів, не взяв до уваги, що прокурором не доведена неможливість застосування більш м?яких запобіжних заходів, та не врахував доводи сторони захисту, не навівши переконливого мотивування, що свідчить про необ?єктивність судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_8 та підозрювану ОСОБА_6 , які апеляційну скаргу підтримали, на її задоволенні наполягали з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зауважив, що визначений запобіжний захід є необхідним для запобігання встановленим ризикам та виконання покладених на підозрювану обов`язків; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, колегія суддів зважає на те, що згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000122 від 10.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 365-2, ч. 3 ст. 362 КК України.

29 жовтня 2024 року ОСОБА_6 у межах вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 3 ст. 362 КК України.

Колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, та є достатньою для того, аби на даному етапі кримінального провадження вирішити питання про застосування запобіжного засобу до цієї підозрюваної.

Так, вірогідна причетність підозрюваної ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого злочину, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами: рапортом співробітників УКР ГУНП в Дніпропетровській області; протоколами проведених НС(Р)Д, а саме зняття інформації з електронних комунікаційних систем, аудіо-, відеоконтроль особи, візуальне спостереження за особою; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту ОСОБА_10 ; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 ; протоколами проведення обшуків; речовими доказами у кримінальному провадженні, у тому числі документацією, яка вилучена у ході обшуку нотаріального приміщення; іншими наявними в матеріалах доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

З обставин, встановлених у судовому засіданні, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_6 в обсязі, достатньому для застосування відносно неї запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Що стосується висновку слідчого судді про наявність щодо підозрюваної ОСОБА_6 ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, то його колегія суддів вважає обґрунтованим, оскільки ОСОБА_6 небезпідставно підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 3 ст. 362 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, і за них передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, що може спонукати останню до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий у клопотанні, слідчим суддею не було встановлено.

Колегія суддів, погоджуючись із висновками слідчого судді, вважає, що ним вірно оцінено всі обставини справи та прийняте правильне рішення про те, що домашній арешт у нічний час доби, який не становить надмірного обтяження, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку цієї підозрюваної на даному ранньому етапі кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про достатність менш обтяжливого запобіжного заходу суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вони впливають лише з суб`єктивних оцінок захисника, з якими не можна погодитись. Так, наведені ним обставини, - відомості про особу підозрюваної, її соціальні зв`язки, - свідчать про можливість запобігання встановленому ризику шляхом застосування до останньої меншого обсягу обмежень, ніж запропонований слідчим у клопотанні, втім не підтверджують достатності застосування особистого зобов`язання.

Апеляційні доводи щодо відсутності відносно ОСОБА_6 ризиків, передбачених п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає нерелевантними, оскільки такі ризики щодо останньої слідчим суддею встановлені не були.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 3 ст. 362 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4