БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/2690/24
Провадження №1-кс/497/955/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт тимчасово вилученого майна

08.11.24 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання дізнавача сектору дізнання Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2024 року через канцелярію до суду надійшло клопотання дізнавача СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню № 0000171 від 05.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за фактом використання завідомо підробленого документа (надалі клопотання дізнавача).

В обґрунтування клопотання дізнавач зазначає, що 05.11.2024 до Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що 05.11.2024 приблизно о 07.30 годин ОСОБА_5 , знаходячись на автодорозі біля будинку АДРЕСА_1 , надала співробітникам Болградського РВП ГУНП в Одеській області посвідчення водія на своє ім`я, яке має ознаки підробки.

В ході проведеного 05.11.2024 огляду місця події виявлено та вилучено належне ОСОБА_5 посвідчення водія НОМЕР_1 від 22.08.2024 на її ім`я, яке поміщено та упаковано у полімерний сейф пакет Національної Поліції України PSP1224376;

Вилучене під час проведення огляду місця події в розумінні п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК є тимчасово вилученим майном, так як є усі підстави вважати, що: посвідчення водія НОМЕР_1 від 22.08.2024 на ім`я ОСОБА_5 яке поміщено та упаковано у полімерний сейф пакет Національної Поліції України PSP1224376 є предметом кримінального правопорушення, в розумінні ст. 98 КПК є речовим доказом, тобто матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення; предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій.

Постановою дізнавача СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 05.11.2024 посвідчення водія НОМЕР_1 від 22.08.2024 на ім`я ОСОБА_5 яке поміщено та упаковано у полімерний сейф пакет Національної Поліції України PSP1224376 - визнано речовим доказом.

Накласти арешт на вказане майно необхідно з метою забезпечення збереження речових доказів, у зв`язку з тим, що суспільна небезпечність кримінального правопорушення полягає у протиправному зміненні статусу юридичної чи фізичної особи за рахунок придбання підроблених офіційного документа, бланка, штампа, печатки, що не тільки порушує нормальну діяльність органів державної влади, органів самоврядування, підприємств, установ, організацій, а й може завдати істотної шкоди правам і законним інтересам фізичних та юридичних осіб, сприяє вчиненню інших більш тяжких злочинів.

Дізнавач у судове засідання не прибула, в додатку до клопотання наявна заява про розгляд клопотання без її участі, наполягала на задоволенні клопотання (а.с.23).

Особа, в якої вилучено майно - ОСОБА_5 також надала заяву, якою не заперечував проти накладення арешту на вилучене майно (а.с.22).

Розглянувши матеріали поданого клопотання з додатком, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання дізнавача обґрунтоване та підлягає задоволенню на підставі наступного.

Щодо повноважень дізнавача.

Дізнавач уповноважений: звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій (п.4 ч.1 ст.40-1 КПК України).

Заходами забезпечення кримінального провадження є: арешт майна (п.7 ч.2 ст.131 КПК України).

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами дізнавача щодо наявності у нього повноважень для звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження [...].

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів [...].

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що групою дізнавачів СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженню № 0000171 від 05.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за фактом використання завідомо підробленого документа (а.с.6).

Нагляд за додержанням законності під час досудового розслідування у вигляді процесуального керівництва здійснюється групою прокурорів Болградської окружної прокуратури (а.с.10).

05.11.2024 року в період часу з 08:30 години по 09:05 години знаходячись на автодорозі біля будинку АДРЕСА_1 дізнавачем СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 було тимчасово вилучено: належне ОСОБА_5 посвідчення водія НОМЕР_1 від 22.08.2024 на своє ім`я, яке поміщено та упаковано у полімерний сейф пакет Національної Поліції України PSP1224376;, про що було складено протокол огляду місця події від 05.11.2024 року (а.с.11-12).

Постановою дізнавача від 05.11.2024 року вилучене майно визнано речовими доказами та було передано на зберігання до матеріалів кримінального провадження (а.с.14).

Щодо строків звернення до слідчого судді.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено (абз.1 ч.5 ст.171 КПК України).

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (абз.1 ч.5 ст.171 КПК України).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...].

Так, згідно протоколу огляду місця події від 05.11.2024 року дізнавачем було вилучено майно, згідно до переліку зазначеному у клопотанні, на яке дізнавач просить накласти арешт.

06.11.2024 року клопотання дізнавача було передано до суду (а.с.24).

Таким чином, дізнавачем дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Разом з цим, враховуючи, що наразі досудове розслідування триває не значний час, підозра жодній особі не повідомлена, орган досудового розслідування збирає докази, та здійснює перевірку всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а вилучене майно визнано речовими доказами в цьому кримінальному провадження, та з метою забезпечення його збереження є підстави для застосування арешту вилученого майна шляхом заборони його розпорядження та користування.

На підставі зазначеного та з урахуванням розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважаю, що клопотання дізнавача підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача сектору дізнання Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони розпорядження, користування, знищення на вилучене майно на підставі протоколу огляду місця події від 05.11.2024 року, в кримінальному провадженні №0000171 від 05.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України, а саме на посвідчення водія НОМЕР_1 від 22.08.2024 на ім`я ОСОБА_5 яке поміщено та упаковано у полімерний сейф пакет Національної Поліції України PSP1224376.

Місцем зберігання тимчасово вилученого майна визначити матеріали кримінального провадження №0000171 від 05.11.2024 року.

Відповідальність за збереження вилученого майна та виконання ухвали покласти? на ініціатора даного клопотання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1