№ провадження 1-кс/208/1785/24
УХВАЛА

Іменем України

26 вересня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_4

захисникаОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Донецькій області майор поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в ЄРДР за № 0000355 від 01 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров, Донецької області, громадянина України, не одруженого, з середньою-спеціальною освітою, раніше не судимого, 23.10.2023 р. спрямовано обвинувальний акт до Димитрівського міського суду Донецької області за ч. 2 ст. 307 КК України, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР № 0000355 від 01 травня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у відношенні ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що у провадженні СУ ГУНП в Донецькій області, перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000355 від 01 травня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за фактом незаконного збуту наркотичного засобу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, зазіхаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а так само суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, ігноруючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР (із подальшими змінами та доповненнями), Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із подальшими змінами та доповненнями), Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» (із подальшими змінами та доповненнями), вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів за наступних обставин:

10 липня 2024 року, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, попередньо домовившись про продаж особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс з «оперативним покупцем» ОСОБА_7 , який здійснював санкціоновану оперативну закупку наркотичного засобу про те, що гроші від збуту наркотичного засобу йому надати через платіжний термінал самообслуговування. Дата валютування відбулась 10.07.2024 о 20:20 в сумі 455,00 гривень.

Після чого, 15.07.2024 у період часу за 10:48 до 10:51, ОСОБА_4 , з метою незаконного придбання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу з метою подальшого збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і бажаючи їх настання, за невстановлених слідством обставин і у невстановленому місці придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, та почав зберігати при собі.

Того ж дня, 15.07.2024, о 10 годині 53 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості неподалік свого місця мешкання, буднику АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст.ст. 7, 12, 25, 26, Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 530-v від 22.12.2006, діючи умисно, протиправно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, незаконно збув ОСОБА_7 , який здійснював санкціоновану оперативну закупівлю наркотичних засобів один пакет із полімерного матеріалу з пазовим замком, з речовиною рослинного походження, масою 0,78 г., яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. Маса канабіса, в перерахунку на суху речовину складає 0,69 г..

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

24 вересня 2024 року у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином останній повідомлений про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.

Підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюванийз метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення може намагатись:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого та корисливого злочину, за вчинення якого, у разі встановлення його винуватості судом, останньому загрожує покарання у вигляді виключно позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна. ОСОБА_4 , не одружений, офіційно не працевлаштований, що у своїй сукупності свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем свого мешкання, що у свою чергу свідчить про те, що ризик втечі ним може бути розцінений менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарань. У свою чергу, при запровадженому військовому стані в умовах збройної агресії РФ проти України, ОСОБА_4 з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі встановлення його винуватості судом, може у тому числі вчинити спроби переховування на тимчасово окупованих територіях України, або умисно «скористатися» численною евакуацією населення України з зони бойових дій або наближеної до неї, до якої у тому числі відноситься м. Мирноград Донецької області, до інших територій України, тобто існують реальні підстави вважати, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та (або) суду.

незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, а саме: на ОСОБА_7 , який купував у ОСОБА_4 . наркотичний засіб та безпосередньо за участю якого проводились оперативні закупки; на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були присутніми у якості понятих під час проведення оперативних закупок наркотичних засобів у ОСОБА_4 10.07.2023 та 15.07.2023, покази яких в подальшому будуть основоположними для доведення винуватості останнього перед судом. Однак, підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості перед судом, може почати спроби незаконного впливу на вказаних свідків, зокрема шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показів у судовому провадженні, а це, у свою чергу може призвести до уникнення підозрюваним законного справедливого покарання, оскільки з огляду на положення ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань судом), судом будуть братись до уваги саме ті покази свідків, які вони нададуть безпосередньо суду, а не слідчому на стадії досудового розслідування. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 не має будь-якого офіційного або неофіційного легального заробітку, що дає слідству всі підстави вважати, що останній заробляв на проживання виключно шляхом збуту наркотичних засобів. В умовах воєнного стану та війни України проти РФ, підозрюваний не став займатись суспільно-корисливою працею, або працею, направленою на підтримання Держави в умовах війни з РФ, а навпаки, скористався запровадженим воєнним часом в України та став займатись незаконним збутом наркотичних засобів на території м. Костянтинівка, тим самим додатково розлагати загальний стан населення з метою виключно особистої наживи та незаконного заробітку. Враховуючи фінансовий стан підозрюваного ОСОБА_4 , відсутність постійного джерела доходів, з метою незаконного, протиправного та швидкого збагачення, він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів. Таким чином у слідства є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 схильний до вчинення нових злочинів, та перебуваючи на волі, продовжить свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин.

Крім того, слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, що свідчить про його схильність до скоєння нових кримінальних правопорушень.

На думку органу досудового розслідування та прокурора, інший будь-який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та знизити ризики, які є актуальними.

В судовому засіданні прокурором підтримано клопотання за його змістом та обґрунтуванням та зазначено, що підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які за своїй сукупності дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними.

Підозрюваний ОСОБА_4 в ході розгляду клопотання провину не визнав. Пояснив, що підозра є необґрунтованою, просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід, проживати буде за адресою: АДРЕСА_2 . Власником будинкує його батько, який згоден, щоб він там проживав.В подальшому планує переїхати до м.Дніпро.

Захисник підозрюваного вважав, що клопотання не підлягає задоволенню, так як прокурором не доведено обгрунтованість підозри. До того ж, наявна постанова Кабінету Міністрів України щодо декртиіналізації правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 . Також зазначив, що ризики, наведені слідчим в клопотанні та прокурором в засіданні, нічим не доведені. Вважав, що до підозрюваного доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Як встановлено під час розгляду клопотання, 24 вересня 2024 року у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

1)Рапортом про вчинене кримінальне правопорушення;

2)Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 06.05.2024 який показав, що ОСОБА_4 розповсюджує наркотичну речовину, а саме канабіс;

3)Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.05.2024

4)Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.05.2024;

5)Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.05.2024;

6)Протоколом огляду грошових коштів від 23.05.2024;

7)Протоколом огляду грошових коштів від 10.07.2024;

8)Протоколом огляду покупця від 10.07.2024;

9)Протоколом огляду речей від 10.07.2024;

10)Протоколом огляду мобільного телефону покупця від 10.07.2024;

11)Протоколом огляду покупця від 15.07.2024;

12)Протоколом огляду речей від 15.07.2024;

13)Протоколами допитів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були присутні при проведені оперативної закупівлі наркотичного засобу;

14)Протоколом допиту оперативного покупця ОСОБА_7 від 15.07.2024 в якому він показав, що під час оперативної закупівлі наркотичних засобів придбав у ОСОБА_4 наркотичну речовину канабіс, яка зберігалась у полімерному пакеті;

15)Висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/105-24/5346-НЗПРАП від 07.08.2024, згідно якого надана на дослідження речовина рослинного походження є наркотичним засобом канабісом.

16)Протоколами за результатами проведення НСРД згідно ухвал Дніпровського апеляційного суду;

17)Повідомленням про підозру ОСОБА_4 ;

Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

Слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, у разі доведення його винуватості в межах даного кримінального провадження, яке згідно до санкції ч. 4 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення полі від 6 до 10 років, тобто реальне покарання.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує як позицію прокурора, який посилалися на те, що жодний інший запобіжний захід не зможе запобігти наведеним ризикам, так і позицію захисту щодо характеризуючих даних на особу підозрюваного, наявність постійного місця проживання, та заявлення як альтернативи застосування домашнього арешту.

Але важливим є те, що у разі застосування заявленого альтернативного запобіжного заходу є необхідним встановлення кола осіб, з якими підозрюваний проживає, їх бажання утримувати та піклуватися ним під час знаходження цілодобового домашнього арешту, у разі його застосування. Натомість стороною захисту не підтвердженоа ні склад сім`ї підозрюваного ОСОБА_4 , ані взяття будь-якої особи на себе зобов`язань щодо його утримання, у разі застосування такого запобіжного заходу, про яких просить сторона захисту.

А тому враховуючи всі встановлені фактичні обставини, обґрунтованість підозри, клопотання та матеріали подані в обґрунтування підозри та клопотання, на підтвердження заявлених ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії. Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Посилання ОСОБА_4 на необґрунтованість підозри, як зазначено вище, спростовано прокурором в ході розгляду клопотання, а тому оцінюючи в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням злочину, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Посилання сторони захисту щодо не доведення прокурором заявлених ризиків передбаченихч. 1 ст. 177 КПК України, та можливості перебування підозрюваного на іншому запобіжному заході ніж тримання під вартою, а саме домашньому арешті, передбачає наявність можливості проживати за певною адресою підозрюваного, але як встановлено під час розгляду клопотання, осіб які б заявили намір про його утримання під час перебування на домашньому арешті стороною захисту не підтверджено, що виключає необхідність покладення такого обов`язку на осіб, які не надали такої згоди, а також виключає можливість забезпечення перебування підозрюваного на цілодобовому домашньому арешті своїх життєвих потреб (придбання їжі, ліків, тощо).

Також слідчий суддя бере до уваги, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні незаконні дії, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доходячи до висновку про наявність ризику, слідчий суддя звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

При цьому слідчий суддя враховує і те, що в судове засідання не було надано доказів того, що застосування будь якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також, слідчий суддя, враховуючи характеризуючи данні на підозрюваного, вважає доведеними ризики, заявлені прокурором, як можливість переховування від органу досудового розслідування та/або суду, так і можливого впливу на свідків, так як їх покази під час розгляду кримінального провадження сприймаються судом безпосередньо. Не виключений і ризик продовження своєї злочинної діяльності підозрюваним.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням особи підозрюваного, обставин кримінального правопорушення, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованої підозрою за ч. 2 ст.307 КК України, як тяжкого злочину, а тому враховуючи вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України, необхідним при обранні запобіжного заходу визначення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, що дорівнює 3028* 80 = 242240 гривень 00 копійок, яку підозрюваний має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти та на нього можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. На переконання слідчого судді, застава здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст. 176-179, 184, 186 КПК України, --

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати в межах кримінального провадження №0000355 від 01 травня 2024 року, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з триманням його в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)»,строком до 24 листопада 2024 року включно.

На підставі п. 2 ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України визначити ОСОБА_4 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, після внесення якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені п. п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 24 листопада 2024 року включно, а саме:

-прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час;

-не відлучатися за межі міста де проживає м. Мирноград, Донецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до ГУ ДМС в Донецькій області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

-утримуватися від спілкування із свідками по вказаному кримінальному провадженню ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

В задоволенні клопотання адвоката - відмовити.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 30.09.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1