Справа № 638/9902/24
Провадження № 1-кп/638/1607/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у місті Харкові клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 подане в межах кримінального провадження № 0001033 від 08 травня 2024 року, про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001033 від 08 травня 2024 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2024 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 липня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 вересня 2024 року, включно.

У підготовчому засіданні прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Клопотання прокурора обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливістю обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки останні на стадії досудового слідства надавали показання не на користь ОСОБА_5 , крім того, ще не допитані під час судового провадження, а також можливістю обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи встановлені на стадії досудового слідства відомості про особу ОСОБА_5 , який є судимим за вчинення корисливих злочинів, не має роботи та постійного доходу.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, вважав його необґрунтованим, проти наявності ризиків заперечував.

Захисник ОСОБА_4 підтримав свого підзахисного, проти задоволення клопотання заперечував.

Суд, розглянувши клопотання прокурора, врахувавши позиції сторін, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, та правової позиції, викладеної в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції», оскільки у разі доведеності вини обвинуваченого передбачено можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, що може викликати загрозу втечі обвинуваченого.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні клопотання прокурора суд також виходить з того, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Приймаючи до уваги ризики, які продовжують існувати, конкретні обставини кримінального провадження, той факт, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за вчинення якого можливе призначення покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, а також характер та ступінь суспільної небезпечності вказаного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про неможливість застосування обвинуваченому іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Суд враховує відомості про особу обвинуваченого, проте, вказані обставини не спростовують висновку суду про неможливість запобігти зазначеним вище ризикам у разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Судом при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого, враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним в вчиненні вказаного кримінального правопорушення, обставини, що характеризують обвинуваченого, та вважає, що ризики, які передбачені п.п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки останні на стадії досудового слідства надавали показання не користь ОСОБА_5 , крім того, ще не допитані під час судового провадження, а також можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи встановлені на стадії досудового слідства відомості про особу ОСОБА_5 , який є судимим за вчинення корисливих злочинів, не має роботи та постійного доходу, у даному випадку не зменшилися та продовжують існувати.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України - запобіжний захід тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Крім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків.

Однак, враховуючи реальне існування встановлених ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин та характер вчинення кримінального правопорушення, а саме, вчинення кримінального правопорушення щодо неповнолітньої особи, а також особу обвинуваченого, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а тому доходить висновку, що до останнього необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про призначення обвинувального акту до судового розгляду по суті, оскільки обвинувальний акт складено відповідно до норм КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених ч. 3 п.п. 1-4 ст. 314 КПК України, відсутні.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, у відповідності до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, дійшов наступного висновку.

Кримінальне провадження підсудне Дзержинському районному суду м. Харкова, обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 до судового розгляду.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183,184, 194-199, 314-316 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор», обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 17 листопада 2024 року, включно.

Визначити строк дії ухвали в частині продовження строків тримання обвинуваченого під вартою до 17 листопада 2024 року, включно.

Призначити кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001033 від 08 травня 2024 року, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, до судового розгляду на 19 вересня 2024 року на 12 годину 00 хвилин

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 19 вересня 2024 року.

Головуючий