Справа № 242/27/22
Провадження № 1-кп/0203/1116/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду м. Дніпрі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Днецьк, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.12.2015 Селидівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

- 29.02.2016 Селидівським міським судом Донецької області за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна, звільнений 27.01.2021 по відбуттю строку покарання;

- 21.09.2022 Селидівським міським судом Донецької області за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190, ч.3 ст.185, ч.1 ст.126, ч.2 ст.309 КК України,

встановив:

З обвинувального акту та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_5 , раніше судимий Селидівським міським судом 29.02.2016 за ч. 2 ст. 289, ч.3 ст. 185, ст. 70 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, маючи не погашену і не зняту у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, та вчинив новий злочин при наступних обставинах:

09 грудня 2021 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, точного часу під час слідства не встановлено, ОСОБА_5 , перебував біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де разом зі своїми знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вживав спиртні напої. У вказаний час ОСОБА_5 попросив мобільний телефон, що належить ОСОБА_7 для пересилання музики на свій мобільний телефон. Не маючи на меті повертати мобільний телефон власнику, ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поклав його до кишені надягненої на ньому куртки, та запевнив ОСОБА_7 , що він йому поверне телефон, коли повернеться від своєї знайомої, однак ОСОБА_5 до них не повернувся.

Тим самим, останній, діючи шляхом зловживання довірою (шахрайство), умисно, повторно, з корисливих мотивів заволодів мобільним телефоном марки «Samsung» модель «Galaxy DT S5360» вартістю 500 гривень 00 копійок, що належить ОСОБА_7 , яким розпорядився на власний розсуд.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 завдано матеріальну шкоду в розмірі 500 гривень 00 копійок.

Вказані умисні дії ОСОБА_5 органи досудового розслідування кваліфікували за ч.2 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи особою, яка має не погашену і не зняту у встановленому законом порядку судимість, наприкінці грудня 2021 року, більш точна дата під час досудового розслідування не встановлена, приблизно о 18 годині 00 хвилин перебував біля дільниці домоволодіння за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_8 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_5 почав кликати ОСОБА_8 з метою спільної зустрічі. Зрозумівши, що вдома нікого немає у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , за допомогою власних фізичних зусиль рук, відчинив вхідну хвіртку паркану, що огороджує вказану вище дільницю домоволодіння, яка не мала запірних пристроїв, та пройшов на території двору. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , підійшов до приміщення літньої кухні, де за допомогою власних фізичних зусиль рук відчинив вхідні двері до приміщення літньої кухні, які не мали запірних пристроїв та пройшов до її приміщення, тим самим проник до іншого приміщення. Знаходячись у вказаному місці, ОСОБА_5 , переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів, викрав чуже майно, а саме телевізор торгової марки «Samsung» моделі СS-21Z40ZQQ), вартістю 644 гривні 17 копійок, який належить ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_5 , разом із викраденим майном, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток у розмірі вартості викраденого майна на загальну суму 644 гривень 17 копійок.

Вказані умисні дії ОСОБА_5 органи досудового розслідування кваліфікували за ч.3 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявляв клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння та набранням чинності Законом України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження, останній в судовому засіданні надав згоду на закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України, просив справу закрити.

Захисник також просив закрити кримінальне провадження.

Потерпілий ОСОБА_7 подав суду заяву в якій зазначає, що наразі перебуває в ребцентрі «Милосердя» в м. Покров, просить проводити судовий розгляд справи без його участі та не заперечує проти закриття кримінального провадження за ч.2 ст.190 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КК України.

Потерпіла ОСОБА_9 подала суду заяву в якій просить проводити судовий розгляд кримінального провадження без її участі, не заперечую проти закриття кримінального провадження за ч.3 ст.185 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КК України. В своїй заяві потерпіла також зазначила, що претензій до ОСОБА_5 не має та не бажає притягати до відповідальності останнього за ч.1 ст.162 КК України.

Суд, вислухавши учасників провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

09 серпня 2024 року набув чинності закон «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ, відповідно до якого п. 1 та 2 в ст. 51 КУпАП викладено в наступній редакції:

«Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.»

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, заволодіння чужим майном шляхом шахрайства вважається адміністративним правопорушенням за яке передбачене адміністративне стягнення, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 ст. 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 вчинив 09.12.2021 та за ч. З ст. 185 КК України - наприкінці грудня 2021 року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 01 січня 2021 року визначено у сумі 2270 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1135 грн. на 2021 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів ( ч.2 ст.51 КУпАП) - 2270 грн.

Тобто, сума викраденого майна, яка не перевищує у 2021 році 2270 грн., є дрібною крадіжкою та особа повинна нести відповідальність за відповідною частиною ст.51 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 за епізодами заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) завдав матеріальний збиток на суму 500,00 грн та таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у інше приміщення - матеріальний збиток на суму 644,17 грн.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні до втрати цією нормою чинності.

Зазначений підхід закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у ст. 5 КК України. Згідно із частиною 1 цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Згідно із п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до п. 3 ст. 472-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) вартістю майна на загальну суму 500 гривень 00 копійок та у вчиненні кримінального правопорушення - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно на загальну суму 644 грн. 17 коп., отже в даному випадку, відповідно до вищевказаних положень КК України та Конституції України, обвинуваченого необхідно звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з набуттям чинності Закону, який скасовує кримінальну відповідальність за вказану дію.

Цивільний позов не заявлений. Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирався. Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Підстави для стягнення з ОСОБА_5 витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 3786 грн. 40 коп. відсутні.

Керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст.ст. 370-372, 376 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальне провадження №0001082 від 28.03.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч..2 ст. 190 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з декриміналізацією діяння відповідно до Закону України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy DT S5360», який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити за належністю останньому; телевізор торгової марки «Samsung» моделі СS-21Z40ZQQ),, який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 залишити за належністю останній.

Процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз у сумі 3 786,4 грн. віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя - ОСОБА_1