ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2024 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0002883 від 11.09.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України - слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Бородянка Київської області, зареєстрованого у цьому ж населеному пункті ( АДРЕСА_1 ), такого, що має середню освіту, неодруженого, офіційно працевлаштованого в ФОП « ОСОБА_5 » (менеджер з продажу), раніше несудимого,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

Слідчий у кримінальному провадженні - слідчий СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді в рамках кримінального провадження №0002201 від 03.07.2024 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З клопотання слідує, що Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002883 від 11.09.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в ході якого встановлено, що 10.09.2024 приблизно о 08:55 ОСОБА_4 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , а саме поряд із будівлею ліцею АДРЕСА_3 , де проходячи по доріжці поряд із спортивним майданчиком помітив на гілці дерева сумку чорного кольору із шкіри-замінника зі значком «Ferrari», яка належить ОСОБА_9 , яку останній залишив там, оскільки сам здійснював пробіжку на спортивному майданчику, в якій знаходилося майно належне останньому, а саме: шкіряний гаманець коричневого кольору із грошовими коштами в сумі 18 000 грн, 600 доларів США, які згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.09.2024 становить 24 600 грн, паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , банківська картка банку «Укрсиббанк». В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, а саме майна належного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій вищевказаний злочинний умисел ОСОБА_4 в той же час та місці, умисно з корисливих мотивів з метою власного збагачення, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та він діє таємно, підійшов до дерева, на гілці якого висіла належна ОСОБА_9 сумка із вище вказаним майном та своєю рукою зняв її з гілки і одягнув на себе, та тримаючи при собі викрадене майно, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчинення злочину ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 42 600 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вважає достатніми підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_4 дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності;

- ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_4 дій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків. Даний ризик сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що підозрюваному відомі анкетні дані та місце проживання таких осіб. Підозрюваний шляхом погрози, підкупу може схиляти свідків, експерта до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні свідків, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування, на думку слідчого, виправдовують тримання підозрюваного під домашнім арештом, так як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, у сукупності з даними про особу підозрюваного та з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, виправдовують застосування до підозрюваного саме такого запобіжного заходу, оскільки з урахуванням обґрунтованості підозри та фактичних обставин вчинення злочину, його тяжкості, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути застосований саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши при цьому, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж домашній арешт, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник ОСОБА_8 заперечив проти задоволення клопотання, оскільки на даний час ОСОБА_4 не проживає за адресою АДРЕСА_4 , а проживає у хостелі, а тому, з огляду на це, просив застосувати запобіжний захід у вигляд особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

10.09.2024 о 21:00 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

11.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 185 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена, серед іншого, у рішеннях по справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 , термін «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя, вважає, що докази та інші документи, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, долучено до матеріалів клопотання, зокрема:

- протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколи впізнання речей для впізнання за фотознімками;

- протоколи допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

- протокол огляду речових доказів;

- інші матеріали в їх сукупності.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та містяться в доданих до нього матеріалах, при цьому й зважує на те, що на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 цього Кодексу при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити, серед іншого, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 176 цього Кодексу слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ст. 22 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 6 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі ст. 181 цього Кодексу домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Слідчий суддя відмічає, що домашній арешт може бути застосовано до підозрюваного навіть у разі, якщо він не має ні житла у власності, ні офіційного місця реєстрації в житлі. У такому разі факт постійного чи тимчасового проживання обвинуваченого в житлі має бути підтверджений власником цього житла.

Згідно з п. 3.11. Мінімальних стандартних правил ООН стосовно заходів, не пов`язаних із тюремним ув`язненням (Токійські правила), затверджених резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1990 №45/110, у процесі застосування не пов`язаних із тюремним ув`язненням заходів дотримується право особи на особисте життя, а також право на особисте життя його сім`ї.

Відтак, з метою дотримання права власника житла на особисте життя та недоторканність його житла слідчий суддя обов`язково мусить з`ясувати позицію власника житла (яким може бути не лише родич, член сім`ї, а й друг підозрюваного, орендодавець та інші особи) щодо можливості застосування домашнього арешту до підозрюваного в його житлі та отримати підтвердження його згоди на це. Також потрібно отримати згоду всіх спільно проживаючих повнолітніх осіб на те, щоб підозрюваний перебував у житлі (квартирі, приватному будинку чи кімнаті), в якому вони проживають, під домашнім арештом.

Таким чином, додатковими умовами для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у разі, якщо підозрюваний не є власником (співвласником) житла та не зареєстрований в житлі, є: підтвердження факту постійного чи тимчасового проживання підозрюваного в житлі його власником; отримання згоди власника (співвласників) житла та повнолітніх співмешканців підозрюваної особи на виконання домашнього арешту за їхньою спільною адресою (якщо є такі співмешканці); отримання згоди власника орендованого підозрюваним житла на те, що виконання домашнього арешту буде реалізовуватись за адресою такого житла (якщо підозрюваний/обвинувачений орендує житло). Така згода може бути оформлена письмово або надана в усній формі (під час судового засідання, в межах якого розглядається і вирішується питання про застосування домашнього арешту).

Дослідивши клопотання слідчим суддею встановлено, що воно не містить відомостей про те, що підозрюваний є власником житла, питання про заборону якого перед слідчим суддею ініціює слідчий у клопотанні, або офіційно зареєстрований у цьому житлі, або постійно чи тимчасово проживає в житлі без реєстрації.

Також, як не зазначено у самому клопотанні, так і не долучено на обгрунтування його доводі доказів, якими обґрунтовуються наведені вище відомості (наприклад, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, факту офіційної реєстрації - копії паспорта громадянина України, в якому міститься відмітка про офіційну реєстрацію, довідки про реєстрацію місця проживання, факту постійного чи тимчасового проживання підозрюваного в конкретному житлі чи готелі - показання власника житла, договір оренди нерухомого майна, найму, квитанції про оплату проживання в певному готельному номері, кімнаті хостелу на строк застосування домашнього арешту), тобто відомостей, які б підтверджували наявність зв`язку підозрюваного з житлом, заборонити залишати яке просить слідчий.

За таких обставин ініціювання стороною обвинувачення застосування запобіжного заходу стосовно особи у житлі, яке не належить підозрюваному, є безпідставним обмеження прав власника такого житла, що є неприпустимим та таким, що суперечить охоронюваним правам такого власника на вільне володіння належним йому майном.

Таким чином, оскільки стороною обвинувачення ініціюється питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, застосування якого, за встановлених слідчим суддею обставин, призведе безпідставного обмеження прав інших осіб (власника житла), при цьому доказів на підтвердження наявності іншого житла, яке належить підозрюваному, що дозволяло б застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 за іншою адресою, матеріали клопотання не містять, як і не надано таких в ході судового розгляду, а також з огляду на те, що вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу в силу принципів змагальності та диспозитивності слідчий суддя позбавлений можливості застосувати більш суворий запобіжний захід, слідчий суддя приходить до висновку про неможливість застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Разом із цим, б до уваги тяжкість покарання за вчинення злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , дані про його особу, зважаючи на необхідність дотримання цілей та принципів кримінального провадження з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вважає, що встановлені в ході судового розгляду обставини у своїй сукупності свідчать про те, що саме такий вид запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім для виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Керуючись статтями 132, 177-179, 181, 193, 194, 196, 309, 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні - слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою слідчих СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві, у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження, до процесуальних керівників, які здійснюють процесуальне керівництво, а також до слідчого судді, суду.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти в залі суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти службову особу або орган, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання та роботи;

3) утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні в усіх випадках, крім спільної участі у слідчих та процесуальних діях.

Строк дії покладених слідчим суддею обов`язків визначити у межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0002883 від 11.09.2024, а саме до 11.11.2024.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 про те, що, в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1