Справа № 134/1738/24
УХВАЛА

Іменем України

04 жовтня 2024 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

представника виправного центру ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Токмачка Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, до засудження непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:

26 вересня 2024 року до Крижопільського районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, у якому він просить на підставі ст. 81 КК України звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, оскільки він довів своє виправлення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив його задовольнити, вважає, що він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник виправного центру вказав, що не може підтримати клопотання, оскільки ОСОБА_4 має непогашене дисциплінарне стягнення.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, вважає, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення, за час відбування покарання характеризується посередньо, працював нетривалий час, притягувався до дисциплінарної відповідальності та має непогашене стягнення, тому відносно нього недоцільно застосовувати умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Заслухавши пояснення засудженого, представника виправного центру, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого обґрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання, хоча і під певною умовою.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою КК України, тобто є не обов`язком суду, а правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 вересня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2022 року скасовано звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого ОСОБА_4 в місця обмеження волі для відбування покарання, призначеного вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 вересня 2021 року, за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

З 12 липня 2023 року і по теперішній час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)».

Початок строку: 12.07.2023 року, кінець строку: 12.07.2025 року.

Засуджений ОСОБА_4 працевлаштований згідно строкового трудового договору № 207 від 13.08.2024 року днювальним гуртожитку № 1 установи, де працює по теперішній час.

Як вбачається з характеристики ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)», за час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 характеризується посередньо, один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, має три заохочення. Підтримує рівні відносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Допускає порушення вимог пожежної безпеки. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Фізкультура і спорт».

Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними та знайомими шляхом телефонних розмов. Вину в скоєному злочині визнає повністю. Заборгованості за виконавчими листами не має.

У засудженого ОСОБА_4 встановлено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Під дію ст. 81 КК України засуджений ОСОБА_4 підпадав по відбуттю 1/2 строку покарання, а саме 12.07.2024 року.

Рішенням комісії ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» - протокол № 17 від 24 липня 2024 року - засудженому ОСОБА_4 відмовлено в порушенні клопотання перед судом про умовно-дострокове звільнення від покарання, оскільки він не довів своє виправлення.

Згідно із висновком щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_4 , він є таким, що не довів своє виправлення та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (загальна оцінка становить 60 балів, тобто менше 64 балів).

Згідно довідки про наявність стягнень та заохочень, засуджений ОСОБА_4 за весь час відбування покарання отримав три заохочення у виді подяки та одне стягнення у виді попередження.

Як вбачається з довідки про доходи, за період відбування покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» дохід засудженого ОСОБА_4 склав 6368,72 грн. (серпень 2024 року 2368,72 грн., вересень 2024 року 4000,00 грн.).

Станом на 04 жовтня 2024 року засуджений ОСОБА_4 відбув 1/2 строку призначеного покарання, невідбута частина покарання складає 9 місяців 8 днів.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Висновок про те, що засуджений довів своє виправлення, передбачає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_4 , суд не вбачає підстав для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення.

Так, суд бере до уваги, що засуджений ОСОБА_4 відбув встановлену законом частину строку покарання, однак суд враховує, що за період відбування покарання він характеризується посередньо, працює нетривалий час, має непогашене стягнення, що не дозволяє зробити висновок про сумлінну поведінку та ставлення до праці засудженого, які вказують на доведення ним виправлення.

Дотримання режиму відбування покарання, ввічливі відносини з працівниками адміністрації установи виконання покарання, а також виконання їх законних вимог є виключно обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки.

Наявність трьох заохочень у засудженого ОСОБА_4 за час відбування покарання саме по собі не може бути визнано достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки не доводить виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ст. 537, 539 КПК України, суд -

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя