Справа №576/834/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/332/24 Суддя-доповідач - Філонова
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2024 р. колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за зміненою і доповненою апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21.12.2022, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Вільна Слобода Глухівського району Сумської області, одруженого, з середньою спеціальною освітою, працюючого електромонтером Глухівської дільниці Шосткинського РЕМ АТ «Сумиобленерго», проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ст. 366-3 КК України у зв`язку з відсутністю в його діянні складу цього кримінального правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 в якій він просив вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21.12.2022, скасувати у зв`язку неправильним застосуванням судом вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновків суду фактичим обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Просив ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 366-3 КК України і призначити покарання у виді 150 год громадських робіт з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій місцевого самоврядування строком на 1 рік.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу, прокурор просив обвинуваченому не обирати.

Далі прокурор до апеляційної скарги подав доповнення і зміни в яких всі вимоги апеляційної скарги залишив ті ж, однак крім повторного допиту обвинуваченого просив колегію суддів дослідити докази, а саме:

1) рішення першої сесії сьомого скликання Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області від 20.11.2015;

2) лист Есманської селищної ради від 10.06.2022 і рішення першої сесії восьмого скликання Есманської селищної ради від 14.12.2020, згідно якого ОСОБА_8 припинив повноваження депутата;

3) лист Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.06.2022.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано невинуватим та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ст. 366-3 КК України у зв`язку з відсутністю в його діянні складу цього кримінального правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначав, що суд першої інстанції фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, викривив та не зважаючи на повне визнання обвинуваченим вини та згоду сторони захисту на розгляд кримінального провадження у скороченому порядку, запропонованому прокурором, суд ухвалив рішення про повне дослідження доказів, оскільки цього вимагають інтереси правосуддя.

Суд вказав, що не зрозуміла суть обвинувачення внаслідок відсутності конкретизації видів декларацій (перед, після звільнення чи щорічна), з чим прокурор не погоджувався, оскільки в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_8 не подав декларацію саме перед і після звільнення. Крім цього ці недоліки на вплинули при перевірці обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України. Також прокурор зауважував, що суд в резолютивній частині вироку також констатував, що ОСОБА_8 не подав декларацію саме після звільнення.

Щодо висновків суду про те, що ОСОБА_8 на момент порушення вимог ч.2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» вже службову посаду не обіймав, то тут прокурор вважав, що підтвердити чи спростувати цей факт не можливо, оскільки такий термін відсутній.

Вважав, що стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_8 фунції місцевого самоврядування виконував, був депутатом, а тому на нього відповідальність за порушення вимог антикорупційного законодавства поширювалась. Більше того, прокурор звертав увагу, що обов`язок подавати декларацію після звільнення та перед звільненням відповідно до ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» виникає виключно в осіб які припинили свою діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави чи місцевого самоврядування.

На переконання прокурора суд проігнорував ст. 1 та ч.2 ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції».

Прокурор зазначав, що 14.12.2020 у ОСОБА_8 виник обов`язок подати декларацію перед звільненням, у момент припинення повноважень депутата. Термін для подачі декларації перед звільненням становить 20 робочих днів, тобто до 14.01.2022, а після звільнення до 01.04.2021.

При цьому ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення відповідальності за декларування недостовірної інформації та неподання суб`єктами декларування декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яким введено кримінальну відповідальність за умисне неподання декларацій, набув чинності 30.12.2020, а тому ОСОБА_8 фактично мав у своєму розпорядженні 15 днів для подання декларації про доходи перед звільненням та 3 місяці після звільнення.

Водночас суд у вироку вказав, що 21.07.2021 набув чинності ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального Кодексу України щодо вдосконалення відповідальності за декларування недостовірної інформації та неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 29.06.2021 № 1576-ІХ, яким примітку до статті 366-2 КК України викладено у редакції відповідно до якої суб`єктами

декларування у цій статті та статті 366-3 КК України є особи, які відповідно до ч.ч.1, 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції»

зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій

держави або місцевого самоврядування.

Проте таке твердження суду не відповідає фактичному змісту

вищенаведеного закону, оскільки й у попередній редакції примітки до сд. 366-2 КК України,зазначалося про те, що особи, які відповідно до ч.ч. 1, 2 ст 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи,

уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування

є суб`єктами відповідальності за ст. 366-3 КК України.

Також, прокурор зауважував, що суд у вироку замість закону послався на пояснювальну записку до нього, що не узгоджується з ч.3 ст. 374 КПК України. Мотивувальна частина вироку співпадає з текстом пояснювальної записки до закону.

В зміненій та доповненій апеляційній скарзі прокурор вказував про те, що після припинення ОСОБА_8 діяльності, а саме з 14.12.2020 в обвинуваченого виник обов`язок подання декларацій перед та після звільнення, у строки - до 14 січня та 01 квітня 2021 року відповідно.

При цьому, диспозиція ст. 366 - 3 КК України не змінювалася з моменту вчинення кримінального правопорушення до сьогоднішнього дня.

У свою чергу, примітка до ст. 366-2 КК України являє собою бланкетну норму та містить посилання на ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», у якій зазначено суб`єктів, на яких поширюється дія закону, які одночасно є особами на яких поширюється відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі передбачених ст.366 - 3- КК України й у ній зазначено як суб`єктів кримінального правопорушення суб`єктів декларування.

На переконання прокурора, саме норми ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» містять посилання на коло суб`єктів на яких вони поширюються, а відтак однозначно визначають коло суб`єктів кримінальної відповідальності.

Таким чином, хибним є висновок суду, що станом на час вчинення кримінального правопорушення на ОСОБА_8 не покладався обов`язок щодо подання декларації перед та після звільнення.

Також прокурор вважав, що судом першої інстанції допущено грубі порушення вимог закону, оскільки не створено необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків не лише під час судового розгляду, а й на стадії підготовчого судового засідання.

30.06.2022 Глухівським міськрайонним судом винесено ухвалу про призначення кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 до судового розгляду.

В резолютивній частині вказаного рішення зазначено про необхідність витребування з Глухівського відділу Шосткинської окружної прокуратури матеріалів кримінального провадження №0000145 (за обвинуваченням ОСОБА_8 ) та документів, наданих сторонами під час досудового розслідування до органів досудового розслідування та прокуратури. Проте у вказаній ухвалі не визначено, хто саме з посадових осіб Глухівського відділу ІІІосткинської окружної прокуратури зобов`язаний надати відповідні документи та матеріали кримінального провадження.

При цьому, судом жодним чином не вмотивовано з чим пов`язана необхідність надання матеріалів кримінального провадження до підготовчого засідання, не вказано й які саме документи, надані сторонами під час досудового розслідування до органів досудового розслідування та прокуратури необхідно спрямувати на адресу суду та з яких підстав.

Більш того, саме невиконання вищезазначених вимог, зазначених в ухвалі Глухівського міськрайонного суду від 30.06.2022 у подальшому стала підставою для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_8 .

Так, за наслідками проведення підготовчого судового засідання судом, 27.07.2022, винесено ухвалу про відмову у затвердженні вищевказаної угоди.

У мотивувальній частині зазначеного судового рішення вказано про те, що внаслідок ненадання матеріалів кримінального провадження прокурором суд має обгрунтовані підстави вважати, що згода на укладення угоди про визнання винуватості не була добровільною, хоча суд мав об`єктивну можливість підтвердити чи спростувати такі обставини, з`ясувавши думку обвинуваченого.

Останній в свою чергу під час підготовчого судового засідання визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердив факт добровільності укладення угоди, не вказував на будь-який тиск чи примус з боку працівників правоохоронних органів чи сторонніх осіб, вказував, що йому роз`яснено та зрозуміло як наслідки укладання угоди так і її невиконання.

Крім того, під час з`ясування думки обвинуваченого щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості судом неодноразово зазначалося про те, що інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення відноситься до категорії корупційних, що не відповідає дійсності, оскільки злочин, передбачений ст. 366-3 КК України віднесено до категорії пов`язаних з корупцією. Крім того, головуючий неодноразово наголошував на негативних наслідків затвердження угоди як для самого обвинуваченого, так і для членів його родини, не наводячи будь-яких мотивів подібних висловлювань.

Окрім цього, на пояснення прокурора щодо причин ненадання матеріалів кримінального провадження до підготовчого засідання головуючий суддя зазначив, що у випадку ухвалення судом такої вимоги це саме по собі породжує відповідний обов`язок прокурора та не потребує вмотивування.

Також, як і в апеляційній скарзі прокурор знову повторювався про те, що під час визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, після з`ясування думки сторін, не зважаючи на повне визнання вини ОСОБА_8 та згодою сторони захисту на розгляд вказаного кримінальному у скороченому порядку, запропонованому прокурором, судом ухвалено рішення про необхідність повного порядку дослідження доказів.

Далі в доповненнях прокурор повторив доводи викладені ним в попередньо поданій апеляційній скарзі про яку йшлося вище.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме згідно обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він являючись депутатом Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області відповідно до рішення першої сесії Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області від 20.11.2015, будучи суб`єктом декларування згідно підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», повноваження якого закінчилися в день відкриття першої сесії Есманської селищної ради восьмого скликання, тобто 14.12.2020, діючи умисно, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, всупереч вимогам абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», не подав, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, перед звільненням та після звільнення за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка змінену та доповнену апеляційну скаргу прокурора підтримала частково, просила вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок яким обвинуваченого ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 366-3 КК України, призначити йому покарання і звільнити від цього покарання на підставі ст. 49 та ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, думки обвинуваченого ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_7 , які вимоги зміненої і доповненої апеляційної скарги прокурора підтримали і не заперечуали проти їх задоволення як не заперечували і проти звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання на підставі ст. 49 та ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, задовольнивши клопотання прокурора про повторне дослідження доказів, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги з її змінами та доповненнями колегія суддів дійшла такого висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

При цьому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що вплинуло на вирішення питання про невинуватість обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався цих вимог закону, що є підставою для скасування вироку і ухвалення нового вироку.

Положеннями ст. 94 КПК передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК суд ухвалює виправдувальний вирок у разі, якщо не доведено, що: було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Мотивувальна частина виправдувального вироку має містити підстави для виправдання обвинуваченого та мотиви, виходячи з яких, суд відкидає докази обвинувачення. За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку має бути викладено результати дослідження, аналізу й оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту.

Вказані вимоги закону судом належним чином не були виконані, внаслідок чого допущена невідповідність викладених у виправдувальному вироку висновків фактичним обставинам кримінального провадження та судом допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільке це стало перешкодою в ухваленні судом законного і обгрунтованого судового рішення.

Так, з мотивувальної частини вироку суду слідує, що підставою для виправдання обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ст. 366-3 КК України стало те, що станом на час винекнення в останнього обов`язку щодо подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік перед звільненням, на переконання суду першої інстації, не було закону, яким передбачена кримінальна відповідальність за неподання таких декларацій особами, які вже не перебували на сліжбовій посаді, а тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_8 відсутрній склад інкримінованого йому злочину. Крім цього, на думку суду, ОСОБА_8 на момент порушення ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», яке виразилось у неподанні не пізніше 14.01.2021 декларації перед звільненням та неподанні до 00.00 год 01.04.2021 декларації після звільнення, не перебував на службовій посаді з 14.12.2020, а отже він не був суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України.

Апеляційний суд з вищезазначеним висновком районного суду погодитись не може.

Так, п. 1 та п.п. "а", "в"-"ґ" п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобіганння корупції» визначено чіткий перелік суб`єктів на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобіганння корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобіганння корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Як слідує зі ст. 366-3 КК України кримінальна відповідальність настає для особи у разі умисного неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції".

Будучи допитаним апеляційним судом обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що в період з 20.11.2015 по 14.12.2020 він був депутатом Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області. Був обізнаний з необхідністю декларування своїх статків. Коли був депутатом декларації подавав. Знав, що необхідно подати декларації перед звільненням та після звільнення як цього вимагає закон, зокрема ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції». Причиною того, чому дві декларації не подав стало те, що спочатку думав, що часу ще багато на їх подачу, а потім «призабулось» і згадав коли вже було це робити пізно.

Вислухавши пояснення обвинуваченого колегія суддів, з урахуванням матеріалів справи в своїй сукупності, вважає їх такими, що узгоджуються з дослідженими апеляційним судом за клопотанням прокурора письмовими доказами, що, попри передчасні висновки суду першої інстанції, вказує на існування в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 366-3 КК України.

Так, апеляційним судом досліджено такі письмові докази:

- угоду про визнання винуватості від 25.06.2022 (а.с. 8), з якої слідує, що підозрюваний ОСОБА_8 під час досудовго розслідування повністю визнав свою вину в інкримінованому злочині за обставин викладених в цій угоді та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі оголошеної йому підозри у судовому провадженні. Також слідує, що ОСОБА_8 щиро розкаюється, активно сприяв у розкритті злочину, за місцем проживання характеризується позитивно і раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Обтяжуючих обставин покарання не встановлено, а пом`якшуючі обставини це щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. З врахуванням цьго сторони погодились на призначення ОСОБА_8 покарання у виді 150 год громадських робіт, тобто в межах санкції ст. 366-3 КК України. Підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 погодились із наслідками укладення угоди, що визначені ст. 473 КПК України, а також з підставами оскарження обвинувального вироку, яким затверджується угода, в апеляційному та касаційному порядку. ОСОБА_8 та захиснику ОСОБА_7 роз`яснено і є їм зрозумілими передбачені права на судовий розгляд. Також ОСОБА_8 підтвердив підписом зрозумілість йому наслідків невиконання укладеної угоди;

- ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30.06.2022, про призначення кримінального провадження до підготовчого судового засідання (а.с. 14), з якої слідує, що підготовче судове засідання призначено на 14.00 год 27.07.2022 та визначено витребувати з Глухівського відділу Шосткинської окружної прокуратури кримінальне провадження № 0000145 та документи, надані сторонами під час досудового розслідування до органів досудового розсілдування та прокуратури, які надіслати до суду у строк до 27.07.2022;

- ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27.07.2022 якою в затвердженні угоди при визнання винуватості 25.06.2022 між обвинуваченим і прокурором відмовлено, оскільки угода не відповідає за метою укладення інтересам суспільства так як спрямована винятково на задоволення приватного інтересу обвинуваченого, а кримінальне провадження призначено до судового розгляду на 11.00 год 23.08.2022 з витребуванням з органу пробації досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_8 (а.с. 26);

- досудову доповідь відносно ОСОБА_8 , який має сім`ю, за місцем проживання характеризується позитивно, не порушує дисциплінарні і соціальні норми, шкідливих звичок і видхилень не має, на обліках не перебуває. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінено як середні. Виправлення обвинуваченого може бути без ізоляції його від суспільства. Можливе застосування ст. 75 та ст. 76 КК України (а.с. 36);

- лист селищного голови Есменської селищної ради Шосткинського району Сумської області ОСОБА_10 від 14.06.2022 № 07-31/717 з якого слідує, що слідчому слідчого відділення ВП № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області надіслано копію рішення Вільнослобідської сільської ради від 20.11.2015 «Про підсумки виборів депутатів сільської ради та визнання їх повноважень» (а.с. 54);

- рішення голови Вільнослобідської сільської виборчої комісії ОСОБА_11 від 20.11.2015 про підсумки виборів депутатів сільської ради та визнання їх повноважень (а.с. 55);

- інформацію про підсумки виборів депутатів Вільнослобідської сільської ради та визнання їх повноважень з якої слідує, що 25.10.2015 були проведені чергові вибори депутатів місцевих рад сільських, селищних, міських голів та згідно з поданих протоколів дільничною виборчою комісією про результати голосування, сільська виборча комісія відповідно до п. 1 ст. 85 ЗУ «Про місцеві вибори» вважа обраним депутатом по одномандатному виборчому округу виборчої дільниці № 590164 ОСОБА_8 (а.с. 56);

- лист селищного голови Есменської селищної ради Шосткинського району Сумської області ОСОБА_10 від 10.06.2022 № 07-31/709 щодо надання слідчому інформації про втрату статусу депутатів Есманської слищної ради (а.с. 57);

- рішення селищного голови Есменської селищної ради Шосткинського району Сумської області ОСОБА_10 від 14.12.2020 № 1 про початок повноважень депутатів Есманської селищної ради (а.с. 58);

- перелік депутатів Есманської селищної ради, обраних на місцевих виборах 25.10.2020 (а.с. 59);

- лист керівника департаменту Національного агенства з питань запобігання корупції департаменту проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя від 27.05.2022 № 4983/117/58/СВ-2022 з якого слідує, що слідчому надано інформацію стосовно наявних декларацій та дату реєстру у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в тому числі відносно ОСОБА_8 із зазначенням, що на останнього поширюється вимоги ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» (а.с. 60);

- витяг з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з якого слідує, що ОСОБА_8 подано щорічні декларації за 2016, 2017, 2018 та 2019 роки (а.с. 61);

- вимогу про судимість від 30.05.2022, відповідно до якої ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався (а.с. 65);

- характеристику старости Уланівського старостинського округу Есманської селищної ради ОСОБА_12 від 14.06.2022 відповідно до якої ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 66);

- довідки директора КНП СОР «Обласна спеціалізована лікарня у м. Глухів» відповідно до яких ОСОБА_8 на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває (а.с. 67, 68);

- лист слідчого СВ ВП № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_13 в якому ОСОБА_8 10.02.2022 повідомлено про те, що відповідно до вимог ЗУ «Про запобігання корупції» на посадових осіб органів місцевого самоврядування покладено обов`язок подання електронної декларації про доходи, яка подається після припинення повноважень, в тому числі депутата місцевої ради, зокрема після звільнення, а також до 01 квітня року наступного після складення повноважень (а.с. 96).

Також колегією суддів досліджено і надані в ході апеляційного перегляду справи прокурором ОСОБА_6 оновлені вимоги про судисість ОСОБА_8 від 05.09.2023 та від 18.09.2023 відповідно до яких останній до кримінальної відповідальності не притягувався.

Також з наданих прокурором колегії суддів двох копій вироків Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 28.07.2022 відносно ОСОБА_14 та відносно ОСОБА_15 слідує, що головуючим суддею ОСОБА_1 , за аналогічних обставин з порівнянням даного кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , в якому суддею ОСОБА_1 відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості, угоду про визнання винуватості між обвинуваченими та прокурором затверджено та ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , кожного окремо, визнано винними у вчиненні злочину за ст. 366-3 КК України з призначенням їм покарань у виді 150 год громадських робіт.

Провівши повторне дослідження доказів по вказаному кримінальному провадженню за клопотанням прокурора, оцінивши їх та проаналізувавши з точки зору взаємозв`язку з іншими доказами, в тому числі і з поясненнями самого обвинуваченого ОСОБА_8 , про що йшлося вище, колегія суддів приходить до висновку, що винуватість останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України доведена, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим.

Колегією суддів з пояснень обвинуваченого і письмових доказів встановлено, що ОСОБА_8 був депутатом Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області у період з 20.11.2015 по 14.12.2020 та з урахуванням підпункту «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_8 був і суб`єктом декларування повноваження якого закінчилися в день відкриття першої сесії Есманської селищної ради восьмого скликання, тобто 14.12.2020, і саме тоді в обвинуваченого виник обов`язок подання декларацій перед і після звільнення у строки до 14 січня та до 01 квітня 2021року відповідно.

При цьому, слід зауважити, що диспозиція ст. 366-3 КК України не змінювалася з моменту вчинення кримінального правопорушення і до сьогодення.

В свою чергу примітка до ст. 366-2 КК України являє собою бланкетну норму та містить посилання на ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», у якій зазначено суб`єктів, на яких поширюється дія закону, які одночасно є особами на яких поширюється відповідальність за вчиення кримінальних правопорушень, у тому числі передбачених ст. 366-3 КК України та у ній зазначено як суб`єктів кримінального правопорушення суб`єктів декларування.

Єдиною відмінністю редакції примітки до ст. 366-2 КК України відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України щодо вдосконалення відповідальності за декларування недостовірної інформації та неподання субєктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яка набула чинності 21.07.2021, тобто як на час вчинення кримінального правопорушення, так і після цього, є посилання на ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», що не може мати вирішального значення для визначення кола субєктів кримінального правопорушення, зокрема заст. 366-3 КК України, оскільки посилання на положення ч. 1,2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» залишилися незмінними.

У свою чергу, саме норми ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» містять посилання на коло суб`єктів на яких вони поширюються, а відтак однозначно визначають коло суб`єктів кримінальної відповідальності.

Виходчи з цього, колегія суддів вважає не правильним висновок суду першої інстанції про те, що станом на час вчинення кримінального правопорушення на ОСОБА_8 не покладався обов`язок щодо подання декларації перед та після звільнення.

Апеляційним судом встановлено, що маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, всупереч вимогам абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_8 умисно, пояснюючи це «забудьківістю» не подав, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, перед звільненням та після звільнення за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.

Тому, враховуючи встановлене вину ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині колегія суддів вважає доведеною і його дії кваліфікує за ст. 366-3 КК України як умисне не подання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання апеляційний суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також апеляційних вимог.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 колегією суддів не встановлено, а до обставин, що пом`якшують покарання колегія суддів відносить визнання вини та активне сприяння у розкритті злочину.

Також, при обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у відповідності до ст. 65 КК, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

Отже, враховуючи особу обвинуваченого, характер вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень має бути покарання у виді громадських робіт з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій місцевого самоврядування на певний строк.

Таке покарання, на переконання колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Крім того, колегія суддів вважає слушною думку прокурора, висловлену в суді апеляційної інстанції, про те, що на момент ухвалення вироку сплинули строки притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ст. 366-3 КК України, які в ході судового розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції не переривалися.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. У свою чергу злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України, з огляду на приписи ст.12 КК України є кримінальним проступком, оскільки найбільш суворим покаранням, в редакції кримінального закону яка діяла на дату його вчинення ОСОБА_8 , було покарання у виді громадских робіт.

За змістом вимог п. 1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2021 року (справа № 328/1109/19) зробила висновок про те, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч.1 ст.49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Матеріалами провадження не підтверджено та не встановлено того, що ОСОБА_8 вчиняв умисні дії, направлені на ухилення від досудового розслідування чи суду.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ст. 366-3 КК України, віднесений законом до кримінального проступку, 14.01.2021 та 01.04.2021 і станом на 01.04.2023 зазначені строки притягнення ОСОБА_8 до відповідальності за вчинення цього проступку минули.

Разом з тим, оскільки судом апеляційної інстанції розглядалась апеляційна скарга прокурора на виправдувальний вирок, який колегія суддів визнала незаконним і таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового обвинувального вироку та призначенням покараня, тому за таких обставин ОСОБА_8 підлягає звільненню від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на підставі п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_8 підлягає звільненню від відбування покарання за ст. 366-3 КК України призначеного даним вироком Сумського апеляційного суду 15.07.2024.

Керуючись п. 15 ст. 615 ст.ст. 404, 407, 409, 411, 412, 420 КПК України та ст. 49, 74 КК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 зі змінами та доповненнями задовольнити частково.

Вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21.12.2022 відносно ОСОБА_8 , скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 366-3 КК України і призначити йому покарання у виді 150 годин громадських робіт з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з виконанням функцій місцевого самоврядування строком на 1 рік.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4