Справа № 519/1411/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2024 м. Південне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Південне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2024 за № 0000434, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Усатово Одеського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- вироком Южного міського суду Одеської області від 17.02.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 місяці;

- вироком Комінтернівського районного суду Одеської області 29.06.2020 за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.04.2023 шляхом часткового складання покарань, призначених вироком Южного міського суду Одеської області від 17.02.2021 та вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.06.2022 , визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, звільнений з місця позбавлення волі 16.07.2024 по відбуттю строку покарання,

обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/22, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. На підставі Указів Президента України строк дії воєнного стану в Україні безперервно продовжувався і продовжував діяти станом на 26.08.2024.

ОСОБА_4 постійно мешкав в Україні та достовірно знав про дію в Україні воєнного стану.

Близько 17.00 год. 26.08.2024 ОСОБА_4 , маючи непогашену судимість за вчинення умисного злочину, перебував біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , коли побачив на лавці біля вищевказаного під`їзду дитячий рюкзак рожевого кольору, який належав ОСОБА_6 та перебував у користуванні його доньки ОСОБА_7 . В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів та переслідуючи мету незаконного збагачення, достовірно знаючи про дію в Україні воєнного стану, підійшов до вищевказаної лавочки та шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав дитячий рюкзак рожевого кольору, у якому знаходився бувший у використанні мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9А», Aurora green, 2GB RAM 32GB ROM, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 3389 грн., після чого з місця скоєння злочину втік, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 3389 гривень.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, згідно матеріалів кримінального провадження завдану матеріальну шкоду йому відшкодовано в повному обсязі, цивільний позов не заявлено.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що за відсутності потерпілого можливо з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду та ухвалив про проведення судового розгляду без потерпілого, що узгоджується з нормами ст.325 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю. Підтвердив, що перебуваючи за місцем біля будинку АДРЕСА_2 26.08.2024 увечері побачив дитячий рюкзак, який викрав шляхом вільного доступу та пішов із ним до місця свого проживання. У вказаному рюкзаку був мобільний телефон та ключі від квартири. На другий день прийшли працівники поліції і сказали повернути викрадене власнику. Просить не позбавляти волі, у вчиненому щиро розкаюється.

Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, прокурор також не оспорює фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, яка передбачена ст. 67 КК України та обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами статей 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність майнових претензій у потерпілого, обставини, що пом`якшують покарання, а також наявність обставини, яка обтяжує покарання.

Судом також враховується, що обвинувачений не одружений, офіційно не працює, раніше судимий та має непогашену судимість, по місцю проживання характеризується посередньо, перебуває під наглядом у лікаря-нарколога з 10.03.2009 з діагнозом F 10.2, під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи позицію прокурора в судовому засіданні, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням статей 75, 76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Враховуючи положення п.3 ч.1 ст.91, п.3 ч.1 ст.118 КПК України з обвинуваченої на користь судового експерта ОСОБА_8 слід стягнути витрати на проведення судової експертизи у розмірі 378,64 гривень.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відомості про майно, на яке накладено арешт, інші процесуальні витрати у суду відсутні, тому дані питання судом не вирішувалися.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Початок іспитового строку засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_8 378 (триста сімдесят вісім) гривень 64 копійки, витрат на проведення експертизи № 3097.

Речові докази - дитячий рюкзак рожевого кольору, мобільний телефон Xiaomi Redmi 9А Aurora green 2GB RAM 32GB ROM IMEIl: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 в чохлі рожевого кольору, залишити у власності потерпілого ОСОБА_6 , які були передані йому згідно розписки по збереженню.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Южний міський суд Одеської області, з особливостями, передбаченими ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_9