Справа №584/1158/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/514/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

15 жовтня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 584/1158/24 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 05.09.2024 про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати його підзахисному запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту і покласти на нього обов`язки, оскільки ОСОБА_9 є людиною молодого віку, студентом 3 курсу, має постійне місце проживання, зареєстрований та проживає разом з бабусею, яка є інвалідом 3 групи та за якою здійснює нагляд, й сам підозрюваний має незадовільний стан здоров`я (страждає на хронічні захворювання, які потребують постійного лікування та періодичного медичного огляду), позитивно характеризується за місцем мешкання і навчання, зазначені в клопотанні ризики є припущеннями, а також підозрюваному необґрунтовано не була застосована застава.

05.09.2024 до Путивльського районного суду Сумської області з клопотанням, погодженим із начальником Путивльського відділу Конотопської окружної прокуратури, звернувся слідчий СВ ВП № 2 (м. Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ним здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000239 від 03.09.2024 за ч. 2 ст. 121 КК відносно ОСОБА_9 , який 03.09.2024 разом із ОСОБА_12 спричинив потерпілому ОСОБА_13 тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких останній помер на місці.

03.09.2024 до ЄРДР були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, 04.09.2024 ОСОБА_9 був затриманий в порядку ст. 208 КПК і того ж дня йому вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, тому слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 05.09.2024 клопотання слідчого задоволене та відносно підозрюваного ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що підозра є обґрунтованою, існують ризики ухилення від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та ризик продовжити злочинну діяльність шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_8 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК), а згідно ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. При цьому обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, однак в кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів; забезпечення таких стандартів вимагає від національного суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Здійснивши розгляд клопотання слідчого та задовольнивши його, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не обрання будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, а саме наявність на той час у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_9 обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, а також відсутність об`єктивних обставин, які б вказували на можливість застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». «Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» («Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88). Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_9 перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, в тому числі проти життя та здоров`я. При цьому врахування тяжкості кримінального правопорушення у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а також обставини його вчинення підвищують ризик того, що ОСОБА_9 може чинити спроби перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Є обґрунтованим і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , зокрема те, що показання свідка є фундаментальними і про це відомо ОСОБА_9 , тому останній може спробувати чинити тиск на неї з метою зміни її показань на власну користь.

Погоджується колегія суддів і з наявністю ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки раніше ОСОБА_9 вже неодноразово притягався до відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я, однак належних висновків для себе не зробив і знову вчинив новий умисний злочин.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які вказують на наявність цих ризиків.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про молодий вік ОСОБА_14 , наявність постійного місця проживання, де він проживає разом з бабусею інвалідом, за якою підозрюваний здійснює нагляд, вони хоч і мають місце, але задоволенню не підлягають, оскільки вказані обставини не є тими безумовними підставами, що унеможливлюють тримання обвинуваченої особи під вартою, і повинні враховуватись разом з іншими фактичними обставинами кримінального провадження та вимогами кримінального процесуального закону, які регламентують обрання, зміну, скасування чи продовження запобіжних заходів, у їх сукупності, а також на теперішній час не зменшують наявні ризики та не стали стримуючими факторами для ОСОБА_9 .

Колегія суддів також не бере до уваги доводи захисника про наявність у підозрюваного тяжких хронічних хвороб, оскільки за необхідності в умовах ДУ «Сумський слідчий ізолятор» особам, що в ньому утримуються може бути надана необхідна медична допомога. При цьому будь-яких повідомлень (рекомендацій) про неможливість утримання ОСОБА_9 в умовах слідчого ізолятора через погіршення стану здоров`я від закладів охорони здоров`я до апеляційного суду не надходило, не були надані такі документи і від сторони захисту.

Зважаючи на наявність ризиків, зазначених в ухвалі суду першої інстанції, необхідність забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника судового провадження була застосована належна правова процедура, колегія суддів вважає, що суспільний інтерес, що полягає у захисті прав потерпілих від злочинів привалює над принципом поваги до свободи особистості і виправдовує саме на теперішній час подальше тримання підозрюваного під вартою. При цьому більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання встановленим слідчим суддею суду першої інстанції ризикам, що є виправданим та необхідним елементом і визначає потребу в триманні підозрюваного під вартою, враховуючи наявність об`єктивної потреби у цьому та всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді слідчим суддею суду першої інстанції клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному, які б були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала суду є законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 05.09.2024 відносно ОСОБА_15 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4