Провадження № 1-кс/734/861/24 Справа № 734/5146/24
У х в а л а

іменем України

23 листопада 2024 року смт Козелець

Слідчий суддя Козелецького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні зали суду в смт. Козелець клопотання слідчого у кримінальному провадженні начальника слідчого відділення відділення поліції № 1 (смт. Козелець) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області підполковника поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000447, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крехаїв Козелецького району Чернігівської області, українця, громадянина України, одруженого, пенсіонера, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 27.07.1999 Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві, раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000447, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся слідчий у кримінальному провадженні начальник слідчого відділення відділення поліції № 1 (смт. Козелець) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області підполковник поліції ОСОБА_6 , мотивуючи клопотання зокрема наступним.

Слідчим відділенням відділення поліції № 1 (смт Козелець) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, за процесуального керівництва Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000447 від 18.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

ОСОБА_4 у порушення Постанови ВРУ №2471 від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», яка забороняє громадянам мати у власності будь-яку зброю, бойові припаси та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу, Положення про дозвільну систему, затвердженого КМУ №576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998, у невстановлений досудовим розслідуванням точний день та час, наприкінці квітня 2022 року на поляні неподалік школи по АДРЕСА_2 знайшов корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 в конструктивному поєднанні із засобом підриву детонування) уніфікованим запалом ручної гранати модернізованим УЗРГМ.

В подальшому, ОСОБА_4 діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, достеменно знаючи, що зазначений ним предмет є бойовим припасом та маючи реальну можливість звернутися до правоохоронних органів з метою добровільної його здачі, цього не зробив, а підібрав та сховав неподалік у кущах

Наступного дня, ОСОБА_4 повернувся до місця схову, де підібрав гранату, поклав у кишеню одягу та переніс до гаражного приміщення № НОМЕР_2 гаражного кооперативу "Автокооператив №3", що розташований по АДРЕСА_3 , де зберігав, чим здійснив придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, у травні 2022 року, точний день та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , на власному автомобілі марки RENAULT CLIO реєстраційний номер НОМЕР_3 перевіз гранату з гаражу до дачного господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де сховав її під навісом та зберігав до 18.11.2024.

Під час проведення огляду місця події 18.11.2024 працівниками поліції в домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , під навісом виявлено та вилучено оборонну осколочну ручну гранату Ф-1 із запалом ручних гранат УЗРГМ, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до категорії боєприпасів.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

01.09.2024, у другій половині дня, ОСОБА_4 , знаходячись на території дачного господарства за адресою: АДРЕСА_4 , з мотивів раніше виниклих неприязних відносин, з метою умисного вбивства свого рідного брата ОСОБА_7 , використовуючи гранату Ф-1, розуміючи, що приведення її у дію є небезпечним для життя і здоров`я людини, здійснив замінування господарського навісу, яким користується ОСОБА_7 , яке полягало у прив`язуванні дроту з однієї сторони до кільця гранати, а з іншої сторони до ніжки стола, а саму гранату за допомогою дроту і риболовного гачка причепив до рушника, тим самим зробив «розтяжку».

ОСОБА_4 вважав, що виконав усі дії, які необхідні для доведення кримінального правопорушення до кінця, а саме умисного вбивства свого брата ОСОБА_7 , але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки 17.11.2024 вибуховий предмет було виявлено потерпілим.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 , згідно з положеннями ст. 1,3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у закінченому замаху на вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_7 , яке не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

За сукупністю вчиненого ОСОБА_4 підозрюється у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу та у закінченому замаху на вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_7 , яке не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263; ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

У вчиненні кримінальних правопорушень підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Крехаїв Козелецького району Чернігівської області, українець, громадянин України, одружений, пенсіонер, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованому та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 27.07.1999 Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві, раніше не судимий.

21.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 України, а саме у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

21.11.2024 о 23 годині 37 хвилин ОСОБА_4 затриманий відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

23.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу та у закінченому замаху на вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_7 , яке не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами:

Протоколами огляду місця події від 18.11.2024;

Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 18.11.2024;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19.11.2024;

Протоколом 21.11.2024 про затримання особи ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення;

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 21.11.2024;

Протоколом огляду аудіо-, відеоносія інформації від 23.11.2024;

Речовими доказами, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованому йому кримінальних правопорушень є достатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На даний час є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність ризику переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи та від семи до п`ятнадцяти років. За таких обставин, у разі доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, до останнього буде застосоване виключно реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного вчинити дії з метою переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Також на цей час через військові дії російської федерації частина території України є тимчасово окупованою та не підконтрольна органам державної влади, що може надати підозрюваному ОСОБА_4 можливість переховуватися на вказаній території.

Так Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може здійснювати вплив на потерпілого, свідків, які вже надали викривальні показання щодо вчинення ним вказаного злочину, а також враховуючи те, що серед осіб, які підлягають допиту як потерпілий та свідки є його родичі та друзі, які під тиском ОСОБА_4 шляхом прохань, залякування, примусу, погроз або застосування насильства можуть змінити або не надавати викривальні показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, що у свою чергу може призвести до неможливості притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на потерпілого і свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, може бути виражений у створенні підозрюваним ОСОБА_4 штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

Більш м`які запобіжні заходи застосовані до ОСОБА_4 не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків та запобіганню вищезазначеним ризикам.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків, так як ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про осіб, які заслуговують на довіру, у зв`язку з чим запобіжний захід у вигляді особистої поруки обрати неможливо.

Запобіжний захід у вигляді застави також не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки ОСОБА_4 не надав стороні обвинувачення та суду будь-які відомості про заставодавців, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок.

Домашній арешт, як альтернативний запобіжний захід, не може бути застосований у зв`язку із можливістю впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадження, серед яких особи, з якими підозрюваний проживає в одному населеному пункті, а також вчинити нове кримінальне правопорушення та переховуватись від органу досудового розслідування.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала та просили його задовольнити з підстав зазначених в клопотанні.

Підозрюваний в судовому засіданні питання щодо застосування до нього запобіжного заходу, залишив на розсуд суду.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні пояснив, що підозрюваний є особою пенсійного віку і цілодобовий домашній арешт може забезпечити вказані в клопотанні ризики, тому що підозрюваний проживає в іншому населеному пункті.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Метою застосування запобіжного заходу (в тому числі у виді тримання під вартою) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам кримінального провадження (стаття 177 КПК). Такі ризики закон пов`язує зі спробами переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. КПК покладає на прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Слідчий у кримінальному провадженні начальник слідчого відділення відділення поліції № 1 (смт. Козелець) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області підполковник поліції ОСОБА_6 у клопотанні обґрунтовує необхідність обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у виді тримання під вартою з метою запобігання ризикам, визначених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слід зауважити, що на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом доказування «обґрунтована підозра»).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox,CampbellandHartleyv.theUnitedKingdom від 30.08.1990 (заяви №12244/86, 12245/86; 12383/86)) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04)).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, у вигляді домашнього арешту, застави, особистої поруки чи особистого зобов`язання - не зможе запобігти викладеним ризикам.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочинів та передбачають покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи та від семи до п`ятнадцяти років, наданими стороною обвинувачення доказами доведені ті обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень.

Вказані докази є належними та допустимими, так як надані відповідно до вимог та правил ст. 184 КПК України, а саме є копіями матеріалів доданими до клопотання, якими відповідно до ст. 184 п.1 ч. 3 ст. 184 КПК України, слідчий обгрунтовує доводи клопотання.

Тому є достатні підстави вважати, що при обранні відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, він буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також може незаконно впливати на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також при обранні запобіжного заходу слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України і приходить до висновку по необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, але не більше строку досудового розслідування.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не визначає розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 , оскільки кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є особливо тяжким злочином, а саме закінченим замахом на вчинення вбивства, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Виходячи з вимог ст. 197, ч. 2 ст. 209 КПК України, слідчий суддя вважає, що строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 слід рахувати з часу фактичного затримання, а саме з 21 листопада 2024 року року.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 179, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

клопотання слідчого у кримінальному провадженні начальника слідчого відділення відділення поліції № 1 (смт. Козелець) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області підполковника поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000447, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , обчислювати з 21 листопада 2024 року по 19 січня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення під розписку.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду, а особою, що перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали в повному обсязі.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 28 листопада 2024 року о 14 годині 50 хвилин в залі судових засідань Козелецького районного суду Чернігівської області.

Слідчий суддя ОСОБА_9