УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , детектива ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 720 240 001 200 000 40 від 25.09.2024,

ВСТАНОВИВ :

Прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанняму кримінальному провадженні № 720 240 001 200 000 40 від 25.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України про накладення арешту на корпоративні права ТОВ «СЯЙВОМЕТ» ().

На обґрунтування клопотання прокурором значено, що детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 25.09.2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ТОВ «СЯЙВОМЕТ» () в період з 01.12.2021 по 24.08.2022 сформовано витрати за рахунок документального оформлення операцій з придбання металобрухту по взаємовідносинах з ТОВ «АСШ» () без фактичного їх здійснення та без фактичного постачання ТМЦ вказаних у штучно створених первинних документах.

В рамках вказаного кримінального провадження директору ТОВ «СЯЙВОМЕТ» ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.

Також, встановлено, що засновниками ТОВ «СЯЙВОМЕТ» є фізичні особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у вигляді 45% частки статутного капіталу ТОВ «СЯЙВОМЕТ», ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 у вигляді 45% частки статутного капіталу ТОВ «СЯЙВОМЕТ» та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 у вигляді 10% частки статутного капіталу ТОВ «СЯЙВОМЕТ», які давно знайомі з підозрюваним ОСОБА_5 , а тому наявний ризик незаконного впливу підозрюваного на цих осіб. Наявні достатні й реальні підстави вважати, що службові особи, а також інші особи, які діють від їх імені, їх представники, представники товариств (у тому числі за довіреністю), інші особи, у володінні, користуванні яких перебувають корпоративні права ТОВ «СЯЙВОМЕТ», можуть вчинити реєстраційні дії щодо передачі корпоративних прав (основних засобів) іншим особам, з метою уникнення наступної кримінальної відповідальності, знищення або приховування речових доказів, унеможливлення стягнення збитків за матеріалами кримінального провадження.

Постановою детектива Бюро економічної безпеки України від 03.10.2024 корпоративні права ТОВ «СЯЙВОМЕТ» визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

З метою збереження речових доказів, запобігання протиправним діям з корпоративними правами ТОВ «СЯЙВОМЕТ», в подальшому відшкодування спричинених державі збитків, забезпечення можливих у майбутньому цивільних позовів та конфіскації майна, прокурор просив накласти арешт на корпоративні права вищезазначеного підприємства.

Також прокурор просив розглянути клопотання без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту майна.

В судовому засіданні детектив ОСОБА_3 , що входить до групи детективів у даному кримінальному провадженні № 720 240 001 200 000 40 від 25.09.2024, доводи клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Власник майна в судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки слідчий суддя, враховуючи обставини, зазначені слідчим у клопотанні, дійшов висновку, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, заслухавши детектива, дослідивши клопотання та додані матеріали, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 25.09.2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження директору ТОВ «СЯЙВОМЕТ» ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.

При цьому, встановлено, що засновниками ТОВ «СЯЙВОМЕТ» є фізичні особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у вигляді 45% частки статутного капіталу ТОВ «СЯЙВОМЕТ», ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 у вигляді 45% частки статутного капіталу ТОВ «СЯЙВОМЕТ» та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 у вигляді 10% частки статутного капіталу ТОВ «СЯЙВОМЕТ»

Постановою детектива Бюро економічної безпеки України від 03.10.2024 корпоративні права ТОВ «СЯЙВОМЕТ» визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Прокурорзвернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на корпоративні права ТОВ «СЯЙВОМЕТ» (), вказуючи мету як забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак зазначених вимог закону прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався.

Зокрема, посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на корпоративні права відповідного товариства, з метою забезпечення збереження цього майна як речового доказу у кримінальному провадженні, прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження існування правових підстав для арешту вказаного майна саме з тією метою, яку він привів у клопотанні.

Між тим, жодних даних про те, що на корпоративні права ТОВ «СЯЙВОМЕТ» може бути накладено арешт з метою забезпечення його збереження як речового доказу у кримінальному провадженні в матеріалах, які додані до клопотання, не міститься.

Щодо посилання детектива про визнання корпоративних прав речовим доказом та на те, що вказане майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, то будь-якого обґрунтування, якими саме можуть бути ці відомості, в зазначеній постанові не приведено.

Також, слід зазначити, що визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Окрім того, прокурор звертаючись з вимогою про накладення арешту на корпоративні права ТОВ «СЯЙВОМЕТ» не зазначає та не обґрунтовує співмірність майна яке належить арештувати з розміром шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Також, з матеріалів клопотання прокурора вбачається, що корпоративні права ТОВ «СЯЙВОМЕТ» належать фізичним особам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 між тим вказані особи не мають будь-якого процесуального статусу у даному кримінальному провадженні крім того відсутні данні щодо можливої причетності вказаних осіб до вчинення протиправних дій досудове розслідування щодо яких проводиться.

Отже, з надах матеріалів вбачається, що накладення арешту на корпоративні права ТОВ «СЯЙВОМЕТ», за викладених у клопотанні прокурора обставин, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи зазначеного товариства потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже, сукупність вказаних вище обставин свідчить про відсутність правових підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про накладення арешту на корпоративні права ТОВ «СЯЙВОМЕТ» ().

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: