Справа № 467/1484/24
Провадження № 1-в/467/305/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка Первомайського району Миколаївської області подання начальника Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироків Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.08.2023 року та від 18.05.2023 року відносно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , що проживав по АДРЕСА_2 , засудженого:

вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.07.2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.05.2020 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.05.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням положень ст. 69, ст. 71 КК України, до покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі;

вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.08.2023 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України, до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

в с т а н о в и в :

Начальник ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» звернувся до суду з поданням про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироків Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.08.2023 року та від 18.05.2023 року відносно ОСОБА_4 .

Подання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_4 з 22.09.2023 року відбуває покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, призначене вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.08.2023 року.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В мотивувальній частині вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.08.2023 року встановлено, що ОСОБА_4 16.04.2023 року таємно викрав камеру зовнішнього спостереження вартістю 868,28 грн., що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

30.05.2023 року ОСОБА_4 таємно викрав портативну колонку вартістю 319 грн., що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

01.06.2023 року ОСОБА_4 таємно викрав портативну колонку вартістю 299,90 грн., що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В мотивувальній частині вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.05.2023 року встановлено, що ОСОБА_4 09.05.2021 року викрав мобільний телефон вартістю 1700,00 грн., що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на наведене, п. 13 ст. 537 КПК України, ч. 2, 3 ст. 74 КК України, начальник ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)»просить привести зазначені вироки у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В судовому засіданні прокурор проти задоволення подання заперечував, з огляду на те, що вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.05.2023 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, що не декриміналізована та склад злочину не залежить від вартості майна, яким заволодів винний. За окремими епізодами, за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.08.2023 року вартість викраденого майна є меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, однак за окремими епізодами покарання ОСОБА_4 не призначалось, отже він не може бути звільнений від такого покарання.

Засуджений та представник установи виконання покарання в судове засідання не з`явились, від засудженого надійшла заява, у якій він просив розглядати подання за його відсутності.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

З досліджених матеріалів вбачається, що в ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» відбуває покарання ОСОБА_4 , засуджений:

вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.07.2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.05.2020 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.05.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням положень ст. 69, ст. 71 КК України, до покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі;

вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.08.2023 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України, до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати,

якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП,

якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян для цілей кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.07.2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до подання не доданий та в матеріалах особової справи засудженого відсутній, тож суд не має можливості надати оцінку його відповідності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року.

Згідно мотивувальної частини вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.05.2020 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, засудженим вчинено ряд крадіжок, а саме, ним викрадене майно вартістю:

12.11.2018 року на суму 4150,00 грн.;

07.04.2019 року на суму 4922,56 грн.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня 2018 року був встановлений у розмірі1762,00 грн., на 1 січня 2019 року - 1921,00 грн.

Таким чином, за цим вироком ОСОБА_4 вчинив крадіжки, які як на день ухвалення вироку, так і на день розгляду подання кваліфікуються як кримінальні правопорушення і підстави для звільнення засудженого від покарання за цим вироком відсутні.

Згідно вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.05.2023 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Звертаючись з поданням, начальник ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» помилково зазначив, що ОСОБА_4 09.05.2021 року викрав мобільний телефон вартістю 1700,00 грн., оскільки вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.05.2023 року встановлено, що ОСОБА_4 вчинив напад з метою заволодіння цим майном, тобто розбій. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, тобто з моменту застосування насильства, незалежно від того, чи вдалося винному заволодіти майном (усічений склад злочину) і кваліфікація даного злочину не залежить від вартості майна, на заволодіння яким спрямований умисел винного.

Таким чином, за цим вироком ОСОБА_4 вчинив розбій, та його дії як на день ухвалення вироку, так і на день розгляду подання кваліфікуються як кримінальне правопорушення, отже, підстави для звільнення засудженого від покарання за цим вироком відсутні.

Згідно мотивувальної частини вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.08.2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, засудженим вчинено ряд крадіжок, а саме, ним викрадене майно вартістю:

01.03.2023 року на суму 6712,36 грн.;

03.03.2023 року на суму 2842,00 грн.;

16.04.2023 року на суму 868,28 грн.;

22.05.2023 року на суму 3200,00 грн.;

30.05.2023 року на суму 319,00 грн.;

01.06.2023 року на суму 299,90 грн.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня 2023 року був встановлений у розмірі 2684,00 грн.

Отже, ОСОБА_4 16.04.2023 року, 30.05.2023 року та 01.06.2023 року викрадене майно, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, і станом на день розгляду подання ці правопорушення кваліфікуються як дрібне викрадення чужого майна і відносяться до адміністративних правопорушень, за що відповідальність передбачена ст. 51 КУпАП.

Однак крадіжки за епізодами 01.03.2023 року, 03.03.2023 року, 22.05.2023 року як на день ухвалення вироку, так і на день розгляду подання кваліфікуються як кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

При цьому суд саме звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Так як вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.08.2023 року призначене покарання не окремо за кожним епізодом крадіжок, а за всіма епізодами з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України, і частина вчинених ОСОБА_4 крадіжок на день розгляду подання відповідає цій правовій кваліфікації, підстави для звільнення засудженого від покарання за цим вироком відсутні.

Так як судом не встановлено підстав для звільнення ОСОБА_4 від покарання за жодним з вироків, у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 5, 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд

у х в а л и в :

У задоволенні подання начальника Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироків Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.08.2023 року та від 18.05.2023 року відносно ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1