Справа № 461/6246/24
Провадження № 1-кп/461/601/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2024 року. м. Львів.

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

особи стосовно, якої розглядається клопотання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника особи стосовно, якої розглядається клопотання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №60001592 від 13.05.2024 року, стосовно неповнолітнього

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тягинка Бериславського району Херсонської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, учня Державного навчального закладу «Львівське міжрегіональне вище професійне училище залізничного транспорту», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судженого,-

за ст. 291 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №60001592 від 13.05.2024 року відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України.

У ході розгляду клопотання встановлено, що 03.05.2024 року о 10:20 год., неповнолітній ОСОБА_5 , керуючи технічно справним велосипедом марки «WILD CAT», на тротуарі вулиці Соломії Крушельницької у м. Львові, поблизу будинку № 23, порушив вимоги чинних Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями, а саме:

Розділу 1, пунктів:

1.3 (учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими);

1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків);

1.10 (в частині значення термінів:

«дорожня обстановка» (сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом,

«тротуар» (елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном);

Розділу 2 пункту 2.3 (підпунктів «б» (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі) та «д» (не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху);

Розділу 6, пункту 6.6 підпункт «в» (велосипедисту забороняється рухатись по тротуарах і пішохідних доріжках (крім дітей до 7 років на дитячих велосипедах під наглядом дорослих)

що виразилось в тому, що він керуючи вищевказаним велосипедом та рухаючись по тротуарі проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагувавши на її зміну, не врахував таку обстановку і стан транспортного засобу щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, без причин технічного характеру своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху і як наслідок цих дій здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 .

У результаті порушення Правил дорожнього руху велосипедистом ОСОБА_5 пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у виді закритого субкапітального перелому правої променевої кістки без зміщення кісткових фрагментів, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Своїми протиправними діями неповнолітній ОСОБА_5 порушив чинні на транспорті правила, що убезпечують рух, що спричинило інші тяжкі наслідки, а саме потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала та просила його задовольнити, вказавши, що, на її думку, є всі законні підстави застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_5 .

Захисник особи, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання підтримав.

Особа, щодо якої надійшло клопотання ОСОБА_5 та його законна представниця ОСОБА_5 підтримали думку захисника та прокурора.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримала.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 498 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно дост.499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч.2 ст.97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч.1 ст.105 КК України.

Суд, ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього, керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст.498 КПК України, мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Дії неповнолітнього ОСОБА_5 мiстять ознаки кримінального правопорушення, пеpедбаченого ст. 291 КК України.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.291 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_5 не досяг віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

При призначенні примусових заходів виховного характеру, суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітнього, характеристики, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого суспільно-небезпечного діяння.

Так, суд враховує, що ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненому визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, навчається у Державному навчальному закладі «Львівське міжрегіональне вище професійне училище залізничного транспорту», за місцем навчання характеризується позитивно, не працює, перебуває на утриманні у матері, на момент скоєння суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України, неповнолітньому ОСОБА_5 не виповнилось 16 років, тобто він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру.

Речові докази, згідно з вимогами ст. 100 КПК України, медичну документацію та один DVD-R диск слід повернути потерпілій, велосипед - повернути неповнолітньому ОСОБА_5 .

Судові витрати, вартість проведення експертизи, слід віднести за рахунок держави.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17.05.2024 року на велосипед марки «WILD CAT», сірого кольору, який перебуває у користуванні ОСОБА_5 слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 284, 371, 372 КПК України, ст.ст. 49, 74 КК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Тягинка Бериславського району Херсонської області, громадянина України, із середньою освітою, учня Державного навчального закладу «Львівське міжрегіональне вище професійне училище залізничного транспорту», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 разом із матір`ю ОСОБА_7 , раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру, передбачені п.1,2 ч.2 ст.105 КК України, а саме:

- застереження, зокрема, роз`яснити неповнолітньому ОСОБА_5 наслідки його протиправних дій, оголосити осуд неповнолітньому за ці дії;

- обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: - в період часу з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. не залишати місце постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 ; - заборонити відвідувати у вечірній час парки, кафе та інші розважальні заклади;

Строк примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_5 встановити до досягнення ним повноліття, а саме до 12.12.2024.

Речові докази:

- медичну документацію, а саме: виписки із медичної карти стаціонарного хворого та консультаційні висновки спеціаліста на 5 арк. та один DVD-R диск з КТ від 08.05.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повернути потерпілій ОСОБА_4 .

- велосипед марки «WILD CAT», сірого кольору повернути неповнолітньому ОСОБА_5

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17.05.2024 року на велосипед марки «WILD CAT», сірого кольору, який перебуває у користуванні ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .