233 № 233/4781/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, клопотання щодо запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000019 від 10 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286КК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався.

12 червня 2024 року за ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області обвинуваченого ОСОБА_6 оголошено у розшук, провадження по справі зупинено.

24 червня 2024 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшло клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою датоване 21 червня 2024 року.

24 червня 2024 року за ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області було поновлено судове провадження та справу призначено для розгляду у закритому судовому засіданні клопотання прокурора від 21 червня 2024 року про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою датоване 21 червня 2024 року.

24 червня 2024 року за ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області було задоволено клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинуваченого ОСОБА_6 оголошено у розшук, провадження по справі зупинено.

22 липня 2024 року за ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області було поновлено судове провадження у зв`язку із розшуком обвинуваченого ОСОБА_6 та справу призначено для розгляду.

Прокурор підтримав письмове клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ..

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризику передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, який дає достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 спробує переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Представник потерпілої ОСОБА_4 просив розглянути клопотання прокурора на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив відмовити в задоволені клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Заслухавши прокурора, представника потерпілої, захисника та обвинуваченого, дослідивши наявні матеріали з приводу вимог клопотання, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.331КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не перевищує двох місяців.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184КПК України під час судового розгляду встановлено наявність наступного ризику, передбаченого у п.1 ч.1 ст.177КПК України, а саме, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, що підтверджується тим, що 26.04.2024 року за клопотанням захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 судове засідання було відкладено, у зв`язку із перебуванням ОСОБА_6 на лікарняному. У зв`язку з цим, судом було здійснено запит до КП «Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради» щодо знаходження на лікуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як вбачається, з відповіді на запит директора КП «Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради» ОСОБА_7 за вих. 857 від 15.05.2024 року - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 18.02.2024 року по теперішній час на стаціонарному лікування у закладі не перебував. Ухвалою суду від 26 квітня 2024 року було доручено Чутівському районному суду Полтавської області забезпечити проведення відеоконференції в приміщенні цієї установи за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , яке відбудеться: 12 червня 2024 року о 13 годині 00 хвилин, однак за повідомлення представника судової установи, обвинувачений ОСОБА_6 , не прибув до зали судового засідання для участі у розгляді справи. Тож, в судове засідання призначене на 13 годину 00 хвилин, 12 червня 2024 року обвинувачений ОСОБА_6 не з`явився повторно, поважних причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення та особу, яка до нього причетна, детально вивчивши характеризуючи матеріали відносно обвинуваченого і приймаючи до уваги його пояснення та заперечення сторони захисту, суд вважає, що на даний час прокурор в судовому засіданні довів наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини викладеної в рішенні «Пономарьов проти України» сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

ОСОБА_6 в судові засідання не з`являвся,причини неявки суду не повідомляв, заяв та клопотань про перенесення та відкладення розгляду справи не надавав. Судом було вжито усіх належних заходів щодо повідомлення особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, що підтверджується матеріалами виклику останнього, ухвалами про привід та розшук обвинуваченого. Крім того ОСОБА_6 , з часу отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, а саме з 24.08.2023 року, був обізнаний про розгляд зазначеної справи судом та як особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи, не був позбавлений можливості вжити заходів для здійснення захисту своїх інтересів. Слід звернути увагу на те, що на вимогу обвинуваченого судом неодноразово було доручено Чутівському районному суду Полтавської області забезпечити проведення відеоконференції в приміщенні цієї установи за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , куди він і з`являвся для участі у судових засіданнях.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286КК України, яке у відповідності до ст.12 КК України, є тяжким злочином, одружений. На міцність соціальних зв`язків вказує наявність місця реєстрації, а також сім`я.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до ч.1 ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд наголошує, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, лише з підстав тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому, є недопустимим.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на думку, суду прокурор не навів мотивів щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Відповідно до ст.132КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ст.178КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст.177КПК України, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше та інші.

За вимогами п.п.3 і 4 ст.5Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п.63 рішення Європейського суду з прав людини у Справі «Доронін проти України» від 19.02.2009 року суд зауважує, що згідно з пунктом 3 статті 5 зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані національними судами.

Також, в ст.9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19 жовтня 1973 року), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.

При цьому, ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

З Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до КПК України» вбачається, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

В пункті 63 рішення Європейського суду з прав людини від 27.11.2008 року по справі «Свершов проти України» (заява N35231/02) зазначено, що з пункту 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що зі спливом певного часу саме тільки подальше існування обґрунтованої підозри не може виправдовувати позбавлення свободи і що судові органи зобов`язані навести інші підстави для подовження строку тримання під вартою (див. справи "Яблонський проти Польщі" (Jablonski v. Poland), N 33492/96, п. 80, від 21 грудня 2000 року, та ОСОБА_8 проти Франції" (I.A. v. НОМЕР_1 ), N 28213/95, Reports of Judgments and Decisions 1998-VII, п. 102). До того ж такі підстави мають бути чітко сформульовані в рішеннях національних судів (див. справу "Іловецький проти Польщі" (Ilowiecki v. Poland), N 27504/95, п. 61, від 4 жовтня 2001 року).

Відповідно до ст.181КПК України в якості запобіжного заходу може бути застосований домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.194КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194КПК України, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або декілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.187КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим; особу обвинуваченого, вік та стан його здоров`я, наявність стійких соціальних зв`язків, враховуючи позицію учасників судового провадження, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого, не даючи оцінки зібраним доказам та приймаючи до уваги наявність ризику, передбаченого ст.177КПК України, дійшов висновку, що усунення існуючого ризику і забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого буде можливе при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194КПК України.

З огляду на вищезазначене, клопотання сторони обвинувачення не підлягає задоволенню, та суд вважає за доцільне та достатнім обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194КПК України.

Керуючись ст. 331КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

У кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000019 від 10 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286КК України:

обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши йому залишати житло у певний період часу.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки:

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 18 годин 00 хвилин вечора по 09 годину 00 хвилин ранку без дозволу суду, або безпосередньо, під час оголошення повітряної тривоги із можливістю перебування в безпечних місцях укриття;

- прибувати за кожною вимогою до суду, а в разі неможливості з`явитися з поважних причин - завчасно повідомити про це уповноважену особу судової установи;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом Національної поліції.

Виконання ухвали доручити ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області та направити її копію.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні, якому направити її копію.

Строк дії ухвали не може перевищувати двох місяців, тобто до:

13 жовтня 2024 року - включно.

Направити/вручити копію цієї ухвали учасникам судового провадження, негайно після її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає

Суддя ОСОБА_1