СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/8310/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002757, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2024 р. за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2024 р. прокурор першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002757.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в ході проведення підготовчого етапу операції "зброя та вибухівка" отримано оперативну інформацію з приводу того, що громадянин ОСОБА_4 незаконно зберігає незареєстровану вогнепальну зброю з метою її подальшого збуту третім особам на території Святошинського району м. Києва.

ВКП Святошинського УП ГУНП у м. Києві, в ході здійснення оперативно-службової діяльності було отримано дані про те, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути причетним до організації каналу збуту засобів ураження, їх складових частин та боєприпасів до інших регіонів України. Згідно отриманих відомостей ОСОБА_5 , оскільки є військовослужбовцем використовуючи власні зв`язки, отримує бойові припаси іноземного виробництва в різних калібрах, вогнепальну зброю, а також штатні вибухові пристрої, які незаконно збуває на території міста Києва зокрема Святошинського району міста Києва.

Допитаний в ході досудового розслідування свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у своїх показах повідомив, що близько п`яти днів тому назад йому зателефонував у месенджері «Сигнал» його наглядно знайомий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підписаний як «кіборг». Вказаний громадянин йому відомий близько півтора року, в ході телефонної розмови ОСОБА_7 запропонував придбати за грошові кошти вогнепальну зброю, а саме пістолети ОСОБА_8 за 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень та за інший 16000 (шістнадцять тисяч) гривень. Свідок не цікавився звідки у нього будуть пістолети, однак на скільки останньому відомо ОСОБА_7 є військовослужбовцем.

29.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002757 внесено вiдомостi про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, досудовим розслідуванням в якому встановлено, що в ході проведення підготовчого етапу «зброя та вибухівка» отримано оперативну інформацію з приводу того, що громадянин ОСОБА_4 незаконно зберігає незареєстровану вогнепальну зброю. З метою її подальшого збуту третім особам на території Святошинського району міста Києва.

15.11.2024 р. в ході санкціонованого обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено: 2 гранати ф-1, ?2 запали УЗРГМ, ?автомат АК-12 ( номер НОМЕР_1 ), ?набої кал. 5.45 у кількості 110 шт, ?набої 7.62 - 2 шт, ?міна м-18, ?магазин до автомат у кількості 3 шт, ?предмет схожий на РПГ ( без заряду), ?предмет схожий на пістолет «walther " sr88 ?(н. А798097), речовину рослинного походження.

В подальшому було проведено невідкладний обшук автомобіля марки «Міцубіші» з н.з. « НОМЕР_2 » яким користується ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Poko» в корпусі чорного кольору, особисті документи на ім`я ОСОБА_5 , предмети ззвоні схожі на набої калібру 5.45 мм в кількості 147 шт., предмет ззовні схожий на ніж, п`ять предметів ззовні схожі на магазини до автоматичної зброї.

На вказане тимчасово вилучене майно прокурор просить накласти арешт з метою збереження речових доказів.

Прокурор у судове засідання не з`явився, своєю заявою просить здійснювати розгляд справи за його відсутності, подане клопотання підтримує та просить задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неявка прокурора не є перешкодою для розгляду клопотання, при цьому, в розпорядженні слідчого судді наявні достатні матеріали для прийняття рішення по суті.

Враховуючи перебування підозрюваного під запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою, останній у судове засідання не з`явився.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, доходить висновку про наявність законних підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Вказані строки звернення до суду із клопотанням прокурором дотримано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2 ст. 173 КПК України, у випадку арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002757 від 29.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

15.11.2024 р. в ході санкціонованого обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено: 2 гранати ф-1, 2 запали УЗРГМ, автомат АК-12 ( номер НОМЕР_1 ), набої кал. 5.45 у кількості 110 шт, набої 7.62 - 2 шт, міна м-18, ?магазин до автомат у кількості 3 шт, ?предмет схожий на РПГ ( без заряду), предмет схожий на пістолет «walther " НОМЕР_3 (н. А798097), речовину рослинного походження.

В подальшому було проведено невідкладний обшук автомобіля марки «Міцубіші» з н.з. « НОМЕР_2 », яким користується ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Poko» в корпусі чорного кольору, особисті документи на ім`я ОСОБА_5 , предмети ззвоні схожі на набої калібру 5.45 мм в кількості 147 шт., предмет ззовні схожий на ніж, п`ять предметів ззовні схожі на магазини до автоматичної зброї.

15.11.2024 р. ОСОБА_5 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та в ході проведення особистого обшуку було вилучено банківська картка банку «А-банк» № НОМЕР_4 , тряпчаний ремінь зеленого кольору, два шнурки.

15.11.2024 р. постановою слідчого вищевказані вилучені речі, грошові кошти та предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, у зв`язку із їх відповідності критеріям установленим ст. 98 КПК України, та зазначені речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 21.11.2024 р. (ун.№759/24624/24) визнано законним обшук, який було проведено 15.11.2024 р. за адресою: АДРЕСА_1 у автомобілі "Міцубіші" н.з. НОМЕР_2 , в ході якого вилучено: особисті документи на ім`я ОСОБА_5 , предмети ззвоні схожі на набої калібру 5.45 мм в кількості 147 шт., предмет ззовні схожий на ніж, п`ять предметів ззовні схожі на магазини до автоматичної зброї.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК у справах про арешт майна з метою, наведеною у п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, відповідність майна будь-якому з критеріїв речових доказів перевіряється згідно зі стандартом доведення "достатні підстави". Наведений стандарт не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

При цьому у ході оцінки відповідності майна ознакам речових доказів слідчий суддя враховує зміст поняття "речові докази".

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) (п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК).

Так, речовими доказами, які використовуються в ході доказування, є матеріальні об`єкти, що були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК).

Отже, майно, вилучене у ОСОБА_5 майно відповідатиме за одним із наведених критеріїв ознакам речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно (1) було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, (2) зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, (3) містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, (4) було об`єктом кримінально протиправних дій, (5) набуто кримінально протиправним шляхом.

Беручи до уваги, що наразі стороною обвинувачення встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, застосовуючи наведений стандарт доведення "достатні підстави" в контексті обставин цієї справи, слідчий суддя доходить висновку, що майно на яке накладається арешт відповідає ознакам, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК. Доказів, які б спростовували наведені висновки надано не було і судом не встановлено.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК).

При цьому для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 4 ст. 132 КПК).

Вищенаведені положення кримінального процесуального закону узгоджуються з практикою ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, згідно з яким ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п. 203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі "Узан та інші проти Туреччини" / Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Таким чином, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

У ході застосування до цієї справи наведеного підходу слідчий суддя виходить із: (1) права сторони обвинувачення самостійно визначати, які докази необхідно додатково зібрати на підтвердження обставин, що підлягають доказуванню; (2) існування ймовірності (ризику) приховування, пошкодження, знищення вказаного речового доказу.

При вирішенні питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, визнання вилученого майна доказом у кримінальному провадженні, можливість використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні, а також допустиму співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Матеріалами клопотання доведено наявність підстав вважати, що арешт тимчасово вилученого майна необхідний з метою збереження речових доказів та можливості вчинення процесуальних дій, регламентованих кримінальним процесуальним законодавством, які спрямовані на збирання, перевірку або використання доказів у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим слідчий суддя вбачає можливість у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора першого відділу Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002757, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2024 р. за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 15.11.2024 р. під час проведення обшуку у автомобілі марки «Міцубіші» н.з. « НОМЕР_2 », а саме: мобільний телефон марки «Poko» в корпусі чорного кольору, предмет ззовні схожий на ніж, та майно, яке було вилучено під час затримання ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України, а саме банківська картка банку «А-банк» № НОМЕР_4 , з метою збереження речових доказів.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1