Справа № 497/1751/24
Провадження № 1-кс/497/635/24
УХВАЛА

29.07.2024 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання, в м. Болград, клопотання слідчого відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000408 від 23.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.07.2024 року слідчий відділення №2 СВ Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_3 звернулася на офіційну електрону пошту суду, до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000408 від 23.07.2024 року.

З клопотання вбачається, що 23.07.2024 до чергової частини відділення поліції № 2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області від працівника Державної прикордонної служби України надійшло повідомлення про те, що невстановлені особи з корисливих мотивів організували незаконне переправлення через державний кордон України шістнадцятьох громадян України, яких 23.07.2024 було викрито працівниками ДПС України на околиці с. Підгірне Болградського району Одеської області на відстані 3,5 км в східному напрямку від умовної лінії державного кордону України з Республікою Молдова.

Виїздом СОГ на місце події встановлено, що на відкритій ділянці місцевості на відстані 3,5 км в східному напрямку від умовної лінії державного кордону України з Республікою Молдова виявлено 16 (шістнадцять) осіб чоловічої статі віком від 18-60 років, та транспортний засіб марки Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору.

Під час встановлення обставин на місці події, зі слів учасників встановлено, що на зазначеному автомобілі їх шістнадцятьох везли, з метою переправлення через державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

У зв`язку з викладеним, з дотриманням вимог ст.ст. 103,104,223,237 КПК України, 16.07.2024 проведений огляд місця події, а саме відкритої ділянки місцевості на відстані 3,5 км в східному напрямку від умовної лінії державного кордону України з Республікою Молдова виявлено 16 (шістнадцять) осіб чоловічої статі віком від 18-60 років, та в подальшому вилучено:

- транспортний засіб марки Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, з метою збереження його в якості речового доказу, який є знаряддям злочину.

23.07.2024 постановою слідчого вказане тимчасово вилучене майно, визнане речовим доказом та залучене до матеріалів кримінального провадження.

На даний момент орган досудового розслідування не володіє відомостями про законних власників вилученого транспортного засобу марки Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, або в чиєму користуванні перебувало це майно, але проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення осіб, котрим належить виявлене та вилучене майно, в тому числі осіб, причетних до організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

У зв`язку з тим, що наразі досудове розслідування триває незначний час, повідомлення про підозру жодній особі не вручено, орган досудового розслідування збирає докази, та здійснює перевірку всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а вилучене майно транспортний засіб визнаний речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, тому з метою забезпечення його збереження слідчий звертається з цім клопотанням.

Слідча ОСОБА_3 у судове засідання не прибула, на адресу суду надіслала заяву про розгляд клопотання без її участі /(а.с.12).

Власника тимчасово вилученого майна досудовим розслідуванням не встановлено.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов висновку щодо задоволення клопотання, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

В судовому засіданні встановлено, що 23.07.2024 до чергової частини відділення поліції №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області від працівників Державної прикордонної служби України надійшло повідомлення про те, що невстановлені особи з корисливих мотивів організували незаконне переправлення через державний кордон України шістнадцятьох громадян України, яких 23.07.2024 року було викрито працівниками ДПС України на околиці с.Підгірне Болградського району Одеської області на відстані 3,5 км в східному напрямку умовної лінії державного кордону України з Республікою Молдова (ЄО № 1641 від 23.07.2024).

Вказані відомості 23.07.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000408 за правовою кваліфікацією ч.3 ст.332 КК України.

З протоколу огляду місця події від 23.07.2024 року судом встановлено, що в цей день під час огляду місцевості на околиці с.Підгірне в період часу з 19:42 години по 21:18 годину, було виявлено та вилучено транспортний засіб, на який слідчий просить накласти арешт. Постановою слідчого відділення №2 ОСОБА_3 від 23.07.2024 року транспортний засіб визнаний речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Слідчим доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт, буде використано, як доказ у кримінальному провадженні, а саме автомобіль може бути знаряддям злочину.

Оцінивши обставини визначені ст.ст. 132,170 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим і підлягає задоволенню, так як вищезазначене майно, є речовим доказом у кримінальному правопорушенні, та вважає необхідним застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132,170-173,395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000408 від 23.07.2024 року, що було вилучено 23.07.2024 року під час огляду місця події - околиці с.Підгірне Болградського району Одеської області, а саме :

- транспортний засіб марки Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору;

позбавивши власників, володільців права на відчуження, розпорядження та користування ним.

Автомобіль марки Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , помістити на територію відділу забезпечення Центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області (арешт майданчик), розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилучено майна покласти на слідчого відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1