Справа № 308/5635/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001227 від 13.04.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження № 0001227 від 13.04.2018 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

З обвинувального акту убачається, що 12.04.2018 року близько 22 год. 10 хв. ОСОБА_5 рухався за кермом автомобіля марки «Пежо 307», червоного кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , по вул. Другетів в м. Ужгороді із несправним правим ближнім світлом фари на автомобілі, чим порушив вимогу п.п. 31.4.3А Правил дорожнього руху України, що слугувало підставою для зупинки вказаного транспортного засобу біля будинку № 134, інспекторами роти № 4 взводу № 4 Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенантами поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час несення служби в екіпажі Д-106.

Під час спілкування з інспекторами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які належним чином представились ОСОБА_5 , повідомили причину зупинки транспортного засобу та перебували у форменному одязі, останній почав поводити себе підозріло, у зв`язку з чим інспекторами патрульної поліції було прийнято рішення згідно із ст. ст. 31,34 Закону України «Про Національну поліцію» про проведення поверхневої перевірки транспортного засобу, в ході якої в сумочці для документів інспекторами поліції виявлено прозорий поліетиленовий пакет, із речовиною рослинного походження, зеленого кольору, схожою на наркотичну, походження якої ОСОБА_5 пояснити не зміг.

При цьому, ОСОБА_5 різким рухом правої руки вихопив даний пакет та поклав його собі до правої кишені штанів, після чого почав відходити від працівників поліції та в подальшому викинув вказаний поліетиленовий пакет біля переднього правого колеса на землю.

Керуючись ст. ст.36,37 Закону України «Про Національну поліцію», інспекторами УПП в Закарпатській області лейтенантами поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомлено ОСОБА_5 про необхідність залишатися на місці для збереження та фіксації слідів правопорушення та відповідно до ст. 44,45 Закону України «Про Національну поліцію» повідомлено про застосування спеціальних засобів «кайданок» в разі невиконання законної вимоги працівників поліції. Проте, ОСОБА_5 , перебуваючи згідно протоколу № 390 від 12.04.2018 року про медичне освідчення в стані сп"яніння внаслідок вживання алкоголю та діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, нехтуючи прийнятими правилами поведінки в суспільстві почав висловлюватись нецензурною лайкою та погрожував інспектору роти № 4 взводу № 1 УПП в Закарпатській області лейтенанту поліції ОСОБА_6 фізичною розправою та нанесенням тілесних ушкоджень у зв"язку із виконанням ним службових обов"язків.

У подальшому, ОСОБА_5 будучи обернутим обличчям до інспектора ОСОБА_6 , почав відштовхувати останнього від себе та наніс один удар кулаком лівої руки по правій частині обличчя інспектора, в результаті чого вказаними діями заподіяв працівникові правоохоронного органу ОСОБА_6 під час виконання ним службових обов"язків тілесні ушкодження у виді забою м"яких тканин голови та обличчя, які згідно висновку експерта № 191 від 25.04.2018 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров"я.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфікуються за ч.2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв"язку з виконанням цим працівником службових обов"язків.

12.08.2024 року захисником обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_4 до суду подано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. У клопотанні захисник просить суд, керуючись ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 підтримала подане нею клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 345 КК України на підставі ст. 49 КПК України, у зв"язку із закінченням строків давності та просила суд таке задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні також підтримав клопотання захисника та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 345 КК України, на підставі ст. 49 КПК України, у зв"язку із закінченням строків давності.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 345 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття з цих підстав кримінального провадження .

Потерпілий та його представник в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_8 подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження без участі потерпілого та без його участі.

Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з підстав передбачених ст. 49 КК України, зокрема, що таке звільнення є не з реабілітуючих підстав.

Ознайомившись з обвинувальним актом та матеріалами судового провадження, дослідивши клопотання захисника, заслухавши клопотання обвинуваченого та думку прокурора з приводу заявлених клопотань, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду та аналізу судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, - до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

При цьому, санкція ч.2 ст. 345 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Таким чином, згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 345 КК України класифікується як нетяжкий злочин.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинене.

Згідно обвинувального акту кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 345 КК України обвинуваченим ОСОБА_5 вчинене 12.04.2018 року, і ця обставина сторонами кримінального провадження не заперечується.

З огляду на наведене, з часу вчинення кримінального правопорушення минуло більше 5 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 3 ч.1 ст.49 КК України.

Відтак обвинувачений може бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених положенням п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, відповідно до яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Зазначені вище вимоги закону також підтверджуються судовою практикою, зокрема, відповідно до постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.11.2019 р. у справі №566/554/16-к, визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, при цьому, Верховний Суд дійшов висновку про те, що суд 1-ої інстанції, отримавши клопотання особи про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності, незалежно від визнання особою вини, повинен звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Аналогічний висновок також міститься в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11.02.2020 р. у справі №385/1159/16, в якій Верховний Суд звернув увагу на те, що суд 1-ої інстанції, отримавши під час судових дебатів клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в порушення вимог КПК України, не розглянув таке клопотання невідкладно та не закрив кримінальне провадження щодо особи у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, на підставі чого рішення судів 1-ої та апеляційної інстанції були скасовані Верховним Судом, а особу звільнено від кримінальної відповідальності та кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявлених клопотань, з огляду на те, що з дня вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення і до дня розгляду справи в суді минули строки, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого та його захисника про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити, звільнивши обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч.1 ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження про обвинувачення його за ч. 2 ст. 345 КК України.

Також, суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприпустимим.

У відповідності до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року № 3 (зі змінами, внесеними постановами від 25 грудня 1992 року № 13 та від 03 грудня 1997 року № 12), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

З огляду на зазначене, у зв`язку з вирішенням питання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 345 КК України суд уважає, що поданий потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред"явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні оптичний диск з написом «Verbatim», DVD-R 4,7GB 16х120 та номером МАР639VA14035883, ОСОБА_5 12.04.2018 року, на якому містяться відеозаписи залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284-288, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності передбаченої ч.2 ст.345 КК України, на підставі ст. 49 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності передбаченої ч.2 ст. 345 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001227 від 13.04.2018 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України - закрити.

Поданий потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди- залишити без розгляду.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні оптичний диск з написом «Verbatim», DVD-R 4,7GB 16х120 та номером МАР639VA14035883, ОСОБА_5 12.04.2018 року, на якому містяться відеозаписи залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1