Справа № 127/6907/24
Провадження № 1-в/127/152/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України. Подання мотивоване тим, що ОСОБА_6 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 70 КК України. Станом на 22.02.2024 року відбув 15 років 14 днів призначено строку покарання. Засуджений працевлаштований у виробничій майстерні на дільниці по виготовленню паперових мішків. Відповідно до рішенням комісії установи (протокол № 3 від 22.03.2024 року) засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення. Наведене стало підставою звернення з вказаним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання, вважав, що підстави для його задоволення відсутні, оскільки відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_6 характеризується посередньо, заходи індивідуальної програми виконані частково, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик ймовірної небезпеки для суспільства є високим. Таким чином, з матеріалів особової справи, характеризуючи даних, обставин вчинених ним кримінальних правопорушень свідчать, що на даний час не має достатніх даних які б свідчили б, що засуджений став на шлях виправлення.

В судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 клопотання підтримала, просила задовольнити. Вказане мотивувала тим, що відповідно до рішення комісії установи засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення, за час відбування 4 рази заохочувався адміністрацією установи, має лише 1 стягнення, яке на даний час погашене. На даний час засуджений працевлаштований, тому просила задовольнити подання.

Засуджений ОСОБА_6 підтримав подання та просив його задовольнити.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали подання та особову справу засудженого ОСОБА_6 дійшов висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

З особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Апеляційного суду Харківської області за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Початок строку відбування покарання 08.02.2009 року.

Таким чином, на момент звернення із поданням ОСОБА_6 відбув визначений ч. 5 ст. 82 КК України строк покарання та за вказаним критерієм покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Таким чином, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років за наявності двох умов: відбуття засудженим ОСОБА_6 не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання та доведення останнім, що він став на шлях виправлення.

Частиною 1 статті 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до статті 6 КВК України основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Суд звертає увагу, що при вирішенні питання щодо можливості застосування ст. 82 КК України, суд повинен враховувати дані про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

Оцінюючи вказану обставину, суд звертає увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 відбуває покарання з 08.02.2009 року.

З характеристики та матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 за час відбування покарання має чотири заохочення, а саме у 2015, 2021, 2023 та 2024 році ( по одному заохоченну у кожний з наведених років). Тобто, ОСОБА_6 отримав перше заохочення лише через 6 років після початку відбуття покарання. В подальшому 6 років знов не мав жодних заохочень. Протягом останніх 4 років відбування покарання 3 рази заохочувався адміністрацією установи. Протягом останніх 8 місяців засуджений жодного разу адміністрацією установи не заохочувався.

З довідки виданої ДУ «Вінницька УВП (№1)» від 14.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_6 працевлаштований та за період 01.05.2023 року по 30.04.2024 року йому нараховувалась заробітна плата.

Вказані співвідношення, а саме співвідношення несумлінного періоду з сумлінним періодом та співвідношення вказаних періодів з загальним строком відбуття покарання, свідчить про відсутність сталої, послідовної та незмінної поведінки засудженого.

Крім того, ОСОБА_6 має одне стягнення у виді догани, яке дійсно погашено у встановленому законом порядку. Разом з тим, вказаний факт і характеризує процес виправлення засудженої особи.

Також, суд звертає увагу і на наступні обставини.

З характеристики на засудженого вбачається, що ОСОБА_6 не бере відповідальності за вчинені дії на себе в повній мірі, заходи індивідуальної програми виконує частково. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_6 оцінюється як середній. Ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як високий, що свідчить про те, що засуджений на даний час становить суспільну небезпеку.

Відповідно до наданого висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 слідує, що із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та має бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Загальна кількість балів засудженого становить 70.

Суд звертає увагу, що набравши за цими критеріями 65 або більше балів, вважається, що засуджена стала на шлях виправлення. На думку суму, показник у 70 балів в сукупністю з вищезазначеними обставинами не свідчать, що на даний момент існують беззаперечні та переконливі докази готовності засудженого до самокерованої правослухняної поведінки, тобто свідчать про те, що засуджений стала на шлях виправлення.

Таким чином, суд вважає, що матеріали клопотання, додані до нього докази не дають підстав вважати, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки засуджений притягувався до дисциплінарної відповідальності, за більше ніж 15 років відбування покарання має лише 4 заохочення, працевлаштований нещодавно, що свідчить про неналежну поведінку засудженого під час відбування покарання та ставить під сумнів успішність процесу виправлення.

Враховуючи сукупність вищевикладеного та виходячи з того, що питання про можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк є правом, а не обов`язком суду, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. 537, ст. 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання начальника ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя:

Судді: