Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/371/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 року. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

власника майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника вилученого майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 03 липня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на транспортний засіб Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), власником якого являється ОСОБА_8 , та фактичним володільцем - ОСОБА_7 , встановлено заборону на розпорядження та користування автомобілем.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 03 липня 2024 року, задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на транспортний засіб Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), власником якого являється ОСОБА_8 , та фактичним володільцем - ОСОБА_7 , встановлено заборону на розпорядження та користування автомобілем.

В обґрунтування постановленого рішення слідчий суддя в ухвалі послався на те, що Заявлений до арешту транспортний засіб механічно контактував з іншими учасниками дорожньо-транспортної пригоди, тому на ньому містяться унікальні трассологічні сліди взаємодії. За таких умов, вірогідність знищення, продажу, ремонту авто, зможе призвести до втрати першочергових визначальних слідів, та як наслідок, втрати доказів кримінального провадження, а відтак не буде досягнуто завдань у цьому кримінальному провадженні. Тимчасове втручання в права та інтереси власників та володільців арештованого майна шляхом накладення арешту, заборони розпорядження транспортним засобом співмірно і відповідає ступеню порушених суспільних інтересів захищених законом. Негативних наслідків від такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначитися на інтересах власника і третіх осіб.

В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_7 просила ухвалу слідчого судді про арешт майна і постановити нову ухвалу, якою просила відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Свої доводи обґрунтовувала тим, що в порушення ст. ст. 170-172 КПК України ні клопотання слідчого, ні ухвала слідчого судді не містять даних про наявність будь-яких слідів на автомобілі та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень пішохода. Ухвала не містить будь-яких даних про можливість використання автомобіля як доказ у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні будь-якою особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. В ухвалі не зазначено про можливі наслідків для власника майна та необхідність врахування наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Відсутність повідомлення про підозру будь-якій особі вказує на імітацію розслідування кримінального провадження. Вказує, що має дитину з інвалідністю і дії слідчого значно ускладнили догляд за дитиною, про що слідчому було відомо і що він приховав. Пішохід ОСОБА_9 в результаті ДТП отримала синці і від госпіталізації відмовилась, тому ознаки злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відсутні.

Заслухавши доповідача, власника майна адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив її залишити без задоволення, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Так, одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які є важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Згідно ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, відповідно до якої, у ньому має бути зазначено правові (законні) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також перелік та види майна, що належить арештувати, документи що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим третіми особами таким майном.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, згідно якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Колегією суддів під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області проводить матеріали досудового розлідування, внесеного до ЄРДР за №0001883 від 03.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

У ході досудового розслідування на цей час встановлено, що 02.07.2024 року близько 12 год. 00 хв. на проїзній частині вул. Вокзальна в м.Кропивницький мало місце ДТП за участю автомобіля Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В результаті ДТП, пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження.

Під час огляду місця події від 02.07.2024 року транспортний засіб вилучили і помістили на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів Кіровоградської філії державного підприємства «Інформ-ресурси». Згідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб не має механічних пошкоджень (а.к.5-6).

Постановою слідчого від 03.07.2024 автомобіль визнали речовим доказом в порядку ст.98 КПК України, оскільки автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що матеріали кримінального провадження містять достатні дані вважати, що вказаний транспортний засіб, на який накладено арешт має важливе доказове значення у кримінальному провадженні необхідно забезпечити його належне зберігання та неможливість розпорядження іншими особами вказаним транспортним засобом.

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що клопотання слідчого в цій частині повністю відповідає вимогам ст. 170 КПК України.

Дослідивши обґрунтування клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого в частині накладення арешту на транспортний засіб із забороною розпоряджатись та правильно врахував, що предметом доказування цього провадженні є дії водія, зокрема: чи вибрав водій авто безпечну швидкість руху; визначити момент виявлення небезпеки та можливість уникнути ДТП.

Також, колегія судів доходить висновку, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що заявлений до арешту транспортний засіб механічно контактував з іншими учасниками дорожньо-транспортної пригоди, тому на ньому містяться унікальні трассологічні сліди взаємодії. За таких умов, вірогідність знищення, продажу, ремонту авто, зможе призвести до втрати першочергових визначальних слідів, та як наслідок, втрати доказів кримінального провадження, а відтак не буде досягнуто завдань у цьому кримінальному провадженні. Тимчасове втручання в права та інтереси власників та володільців арештованого майна шляхом накладення арешту, заборони розпорядження транспортним засобом співмірно і відповідає ступеню порушених суспільних інтересів захищених законом. Негативних наслідків від такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено.

Разом із тим, слідчий суддя дійшов до передчасного висновку про необхідність встановлення обмеження користування транспортним засобом Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власниками даного автомобіля.

Доводи апеляційної скарги стосовного того, що ОСОБА_7 має дитину з інвалідністю і обмеження у користуванні автомобілем ускладнить догляд за дитиною, знайшли своє об`єктивне підтвердження.

У зв`язку із вище викладеним, колегія суддів доходить до переконливого висновку, що накладення арешту на транспортний засіб із зобороною розпорядження та без заборони користування буде співмірним і відповідатиме ступеню порушених суспільних інтересів захищених законом.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, повноваження суду апеляційної інстанції, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 376, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу власника вилученого майна ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 03 липня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на транспортний засіб Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), власником якого являється ОСОБА_8 , та фактичним володільцем - ОСОБА_7 , встановлено заборону на розпорядження та користування автомобілем - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого відділу Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_11 , про накладення арешту на автомобіль Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), власником якого являється ОСОБА_8 , та фактичним володільцем - ОСОБА_7 .

Накласти арешт на транспортний засіб Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), власником якого являється ОСОБА_8 , та фактичним володільцем - ОСОБА_7 , із забороною розпорядження.

Дозволити користування транспортним засобом Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), власником якого являється ОСОБА_8 , та фактичним володільцем - ОСОБА_7 .

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)