КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/5404/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

26 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000797 від 11.07.2024 за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Липняжка, Новоукраїнського р-ну, Кіровоградської області, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, неодруженої, яка утриманців не має, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Покладено на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки визначені ч.ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);

5) пройти курс лікування від наркотичної залежності;

6) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КВК України, строк покарання у виді пробаційного нагляду ухвалено обчислювати з дня постановки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 11.07.2024 приблизно о 10.00 год. за адресою: м. Київ, неподалік станції метро «Деміївська», придбала у невстановленої досудовим розслідуванням особи дві таблетками метадону. Після цього, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що дані таблетки є наркотичним засобом, діючи з прямим умислом, помістила їх до своєї сумки, тим самим незаконно придбала та почала зберігати при собі наркотичний засіб - метадон (фенадон), загальною масою 0,044 г. для власного вживання, без мети збуту.

У подальшому, 11.07.2024 приблизно о 12 годині 05 хвилин, ОСОБА_7 , продовжуючи свої кримінально-протиправні дії, спрямовані на зберігання наркотичного засобу, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , була зупинена працівниками поліції, де в ході проведення затримання особи, ОСОБА_7 добровільно надала зі своєї сумки дві таблетки з наркотичним засобом - метадоном (фенадоном), загальною масою 0,044 г., який ОСОБА_7 за викладених вище обставин незаконно придбала та зберігала при собі для власного вживання без мети збуту.

Згідно з висновком експерта, у наданих на дослідження таблетках білого кольору виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) в наданих на дослідження таблетках складає 0,044 г.

Метадон (фенадон), згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 Таблиці Списку № 1 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами від 11.03.2022) є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Відповідно до Таблиці 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01 серпня 2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» (зі змінами від 01.03.2022) маса метадону до 0,02 г. вважається невеликим розміром, від 1,6г. до 20,0г. великим розміром, а від 20,0 г. і більше - особливо великим розміром.

Загальна маса наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон, в наданій речовині, що згідно з висновком судової експертизи становить 0,044 г., є достатньою для притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Не погоджуючись з вироком суду, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченої, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, а саме п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України, просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 26.07.2024 стосовно ОСОБА_7 змінити, шляхом виключення обов`язку пройти курс лікування від наркотичної залежності. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що відповідно до резолютивної частини оспорюваного вироку, серед іншого, на ОСОБА_7 покладено обов`язок пройти курс лікування від наркотичної залежності, при цьому, у ході судового розгляду не досліджувалися докази, зокрема висновки відповідних експертів або медична документація, що підтверджують наявність у обвинуваченої наркотичної залежності. Так, суд першої інстанції належним чином не з`ясував, чи дійсно обвинувачена страждає на захворювання з діагнозом «наркоманія», у той же час, в описовій частині судового рішення міститься інформація, що обвинувачена під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до матеріалів кримінального провадження медичний огляд обвинуваченої не проводився, відсутнє необхідне підтвердження, що обвинувачена має відповідні медичні діагнози щодо наявності наркотичної залежності, що визначені п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України, та яка потребує проходження курсу лікування.

Також апелянт звертає увагу, що суд не має необхідних спеціальних знань у галузі медицини і повноважень самостійно встановлювати відповідні медичні діагнози.

Таким чином, на думку апелянта, помилково покладений судом на обвинувачену обов`язок пройти курс лікування від наркотичної залежності є необґрунтованим та таким, що підлягає виключенню, оскільки суд першої інстанції у цій частині помилково застосував до обвинуваченої п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК України, який не підлягав застосуванню.

Обвинувачена ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибула, про поважність причин своєї відсутності не повідомила, а тому відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено у відсутність обвинуваченої.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задоводбнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються встановленими органом досудового розслідування обставинами, які досліджувались у спрощеному провадженні, а тому згідно із ч. 1 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають та не оспорюються прокурором, як і вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання у виді пробаційного нагляду.

У той же час, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при застосуванні до обвинуваченої при призначені покарання положень п.5 ч.3 ст. 59-1 КК України, а саме безпідставного покладення на обвинувачену обов`язку пройти курс лікування від наркотичної залежності, колегія суддів вважає слушними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. Згідно із ч.2 цієї статті суд беззаперечно покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки, як періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Крім того, суду надано можливість покласти на засудженого до пробаційного нагляду і інших обов`язків, визначених п. 1-5 ч.3 ст. 59-1 КК України.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, врахувавши тяжкість вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, характер діяння, обстановку, спосіб, місце і час вчинення кримінального проступку, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченої до вчинення кримінального проступку і обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального проступку, та характеризують поведінку останньої після вчинення кримінального проступку, а також дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працює, не одружена, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої - щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують, призначив ОСОБА_7 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік з покладенням обов`язків визначених ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України, серед яких, зокрема пройти курс лікування від наркотичної залежності.

Положеннями Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що, якщо в результаті медичного огляду чи медичного обстеження встановлено, що особа, яка зловживає наркотичними засобами або психотропними речовинами і відносно якої встановлено діагноз «наркоманія», потребує лікування, у тому числі в стаціонарних або амбулаторних умовах, лікар-нарколог зобов`язаний запропонувати такій особі пройти курс добровільного лікування і видати направлення до наркологічного закладу для такого лікування.

Порядок проведення медичного огляду та медичного обстеження визначається спільним нормативно-правовим актом центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах охорони здоров`я, обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу, Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора.

Встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження), а діагноз «наркоманія» встановлюється лікарсько-консультаційною комісією.

Особа, яка визнана хворою на наркоманію, але ухиляється від добровільного лікування або продовжує після лікування вживати наркотичні засоби без призначення лікаря і відносно якої у зв`язку з її небезпечною поведінкою до органів Національної поліції або прокуратури звернулися близькі родичі чи інші особи, за рішенням суду може бути направлена на лікування від наркоманії до спеціалізованого лікувального закладу органів охорони здоров`я, а неповнолітні, які досягли шістнадцятирічного віку, - до спеціалізованих лікувально-виховних закладів терміном до одного року. Спеціалізовані лікувальні і лікувально-виховні заклади для неповнолітніх визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Порядок лікування таких хворих та функціонування спеціалізованих закладів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Однак, як вірно зазначив прокурор в апеляційній скарзі, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_7 страждає на наркоманію та потребує лікування від такого захворювання. Навпаки, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_7 не перебуває під наглядом лікарів нарколога та психіатра, про що зазначив і суд першої інстанції, обираючи обвинуваченій вид та міру покарання.

Таким чином, зважаючи на відсутність в матеріалах кримінального провадження будь-яких даних про те, що ОСОБА_7 потребує лікування від наркотичної залежності або страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин, покладення на обвинувачену такого обов`язку, як пройти курс лікування від наркотичної залежності, на переконання колегії суддів, не ґрунтується на вимогах закону.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою, а тому її слід задовольнити, а вирок суду на підставі ст. 408 КПК України - змінити в частині призначеного обвинуваченій покарання, а саме в частині покладених на ОСОБА_7 обов`язків, шляхом виключення з переліку обов`язків - проходження курсу лікування від наркотичної залежності.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2024 року у кримінальному провадженні №0000797 від 11.07.2024 щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 130 КК України змінити в частині призначеного покарання, виключити з переліку обов`язків, покладених на ОСОБА_7 , - проходження курсу лікування від наркотичної залежності.

В іншій частині вирок залишити без змін

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4