Справа № 183/8894/23
№ 1-кп/183/1020/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000226 від 27.02.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта середньо спеціальна, одружений, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в посаді старшого стрільця 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 26 грудня 2022 року, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, з метою ухилитись від військової служби в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, ввірених йому за посадою, заходів для повернення до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 не приймав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та був незаконно відсутній на військовій службі до 07 червня 2023 року, після чого самостійно прибув до органу досудового розслідування та заявив про себе.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо пред`явленого обвинувачення та надані ним показання.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю.

Допитаний в судовому засіданні 07.09.2023 р. обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що у військовій частині обвинуваченого не було 2 чи 3 дні оскільки він проходив комісію у лікарні. Про проходження комісії обвинувачений попереджав своїх командирів, тобто залишив військову частину з дозволу командира. Не зважаючи на це в понеділок 26.12.2022 р. його зарахували в СЗЧ. У військову частину він повернувся в середу, 28.12.2022 р. У військовій частині він надав відповідну довідку від невропатолога, але командир повідомив, що обвинувачений вже в СЗЧ та може бути вільний. Після цього обвинувачений пішов додому та перебував там до 07.06.2023 р., коли прийшов до органу досудового розслідування. Обстеження проходив в госпіталі спочатку в смт. Черкаське, а потім в м. Дніпро. Обстеження проходив з приводу болі в ногах, спині, шиї. Перебуваючи в госпіталі в м. Часів Яр йому дали направлення на обстеження, а тому він пішов в госпіталь в смт. Черкаське. В госпіталі в м. Дніпро обстеження проходив без офіційного направлення. В період з 26.12.2022 р. по 07.06.2023 р. лікувався самостійно, лікарняний не відкривав. Обвинувачений усвідомив, що без дозволу командира залишати військову частину не можна. Розкаювався у вчиненому. Не відмовляється від проходження військової служби.

ІІІ. Досліджені докази на підтвердження встановлених судом обставин та висновки суду.

Окрім визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які були безпосередньо допитані в ході судового розгляду, а також сукупністю досліджених письмових доказів у кримінальному провадженні.

Так, допитаний в судовому засіданні 11.10.2023 р. свідок ОСОБА_5 пояснив, що 26.12.2022 р. при шикуванні особового складу солдата ОСОБА_7 не було. На цьому шикуванні свідок був присутній і на шикуванні про факт відсутності ОСОБА_7 було повідомлено. На телефонні дзвінки не відповідав, місцезнаходження його було не відоме. Причини відсутності обвинуваченого свідку не відомі. Свідок проходив службу в одному батальйоні з обвинуваченим, але в різних підрозділах. Свідок не був начальником, командиром обвинуваченого. Про знущання над обвинуваченим, або нестатутні відносини щодо нього свідку не відомо.

Так, допитаний в судовому засіданні 11.10.2023 р. свідок ОСОБА_6 пояснив, що на момент зникнення обвинуваченого свідок займав посаду виконуючого обов`язки командира 3 взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону. Цю посаду свідок займав з початку грудня 2022 р. Обвинувачений рахувався в його взводі. Фізично до нього обвинувачений не з`являвся. Свідок при перевірці документів виявив відсутність обвинуваченого. Точну дату свідок не пам`ятає. Причини самовільного залишення обвинуваченим військової частини свідку не відомі. Чи повертався обвинувачений до військової частини свідку не відомо.

В судовому засіданні, яке відбулося 20.11.2023 р., прокурор відмовився від допиту свідків ОСОБА_8 ..

В судовому засіданні, яке відбулося 20.11.2023 р., обвинувачений не наполягав на допиті вказаного свідка.

Враховуючи викладене судом під час судового провадження не допитувався свідок ОСОБА_8 ..

Суд зазначає, що окрім показань обвинуваченого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які були безпосередньо допитані в ході судового розгляду, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених письмових доказів у кримінальному провадженні.

Так, з повідомлення від 01.02.2023 р. № 1830 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що заступник командира військової частини НОМЕР_1 повідомив директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві та керівнику Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, командиру військової частини НОМЕР_2 про те, що в діях ОСОБА_4 , який залишив військову частину НОМЕР_1 , маються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

З акту службового розслідування від 11 січня 2023 р. вбачається, що 26 грудня 2022 р. о 08 год. 00 хв. під час перевірки особового складу у розташуванні військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_4 .

З рішення командира військової частини НОМЕР_1 вбачається, що питання притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4 за самовільне залишення військової частини відкладене до його повернення до військової частини НОМЕР_1 . Прийняте рішення не виплачувати грошове забезпечення, премію та додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 з 27 грудня 2022 р. за відповідні місяці самовільного залишення військової частини. Наказано заступнику командира військової частини НОМЕР_1 направити копію матеріалів службового розслідування до органів досудового розслідування.

З витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 16154 від 28.12.2022 р. «Про призначення службового розслідування» вбачається, що за фактом самовільного залишення ОСОБА_4 26 грудня 2022 р. військової частини призначене службове розслідування та створена комісія.

З витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 373 від 11.01.2023 р. «Про результати службового розслідування» вбачається, що за результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини НОМЕР_1 наказано питання притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4 за самовільне залишення військової частини відкладене до його повернення до військової частини НОМЕР_1 . Прийняте рішення не виплачувати грошове забезпечення, премію та додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 з 27 грудня 2022 р. за відповідні місяці самовільного залишення військової частини. Наказано заступнику командира військової частини НОМЕР_1 направити копію матеріалів службового розслідування до органів досудового розслідування.

З витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 44 від 28.02.2022 р. вбачається, що ОСОБА_4 з 28 лютого 2022 р. зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

З довідки військово лікарської комісії № 7417 від 15.06.2023 р. вбачається, що 15.06.2023 р. проведений медичний огляд обвинуваченого в результаті якого встановлено, що він має захворювання: які пов`язані з проходженням військової служби (хронічний гастродуоденіт, стадія ремісії, без порушення функції. Хронічний холецисто панкреатит, стадія ремісії, без порушення функції); які не пов`язані з проходженням військової служби (далекозорість 1,5Д обох очей. Міжхребцевий остеохондроз шийного, грудного та поперекового відділів хребта з формуванням гриж дисків L4-L5, L5-S1 з больовим синдромом при незначному порушенні статико динамічної функції хребта. Множинний ускладнений карієс. Часткова вторинна адентія).

Із заяви від 07.06.2023 р. «З`явлення із зізнанням» ОСОБА_4 на ім`я слідчого вбачається, що 07 червня 2023 р. добровільно з`явився до слідчого після самовільного залишення військової частини з 26 грудня 2022 р..

Достовірність та об`єктивність досліджених судом доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

З показань обвинуваченого ОСОБА_4 , витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 44 від 28.02.2022 р. судом встановлено, що ОСОБА_4 станом на 26.12.2022 р. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

З показань обвинуваченого ОСОБА_4 , показань свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , повідомлення від 01.02.2023 р. № 1830 про вчинення кримінального правопорушення, акту службового розслідування від 11 січня 2023 р., рішення командира військової частини НОМЕР_1 , витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 16154 від 28.12.2022 р. «Про призначення службового розслідування», витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 373 від 11.01.2023 р. «Про результати службового розслідування» судом встановлено, що 26 грудня 2022 р., заяви від 07.06.2023 р. «З`явлення із зізнанням» ОСОБА_4 обвинувачений ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка на той час була розташована за адресою: АДРЕСА_2 та 07 червня 2023 р. добровільно з`явився до слідчого.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався: з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022; з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022; з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022.; з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022; з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022; з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023; з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023).

Таким чином в період з 26 грудня 2022 р. по 07 червня 2023 р. в України був введений воєнний стан.

З показань обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що самовільне залишення ним військової частини обумовлене поганим станом здоров`я обвинуваченого та необхідністю лікування з приводу болі в ногах, спині, шиї.

Вказані показання обвинуваченого (щодо необхідності його лікування з приводі болі в ногах, спині, шиї) підтверджуються довідкою військово лікарської комісії № 7417 від 15.06.2023 р. з якої встановлено, що обвинувачений має ряд захворювань які як пов`язані, так і не пов`язані з проходженням військової служби, зокрема, обвинувачений має захворювання - міжхребцевий остеохондроз шийного, грудного та поперекового відділів хребта з формуванням гриж дисків L4-L5, L5-S1 з больовим синдромом при незначному порушенні статико динамічної функції хребта.

Таким чином суд дійшов висновку, що обвинувачений самовільно залишив військову частину у зв`язку із наявними у нього хворобами та потребою лікування.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України вищевказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом, підтверджується показаннями обвинуваченого, свідків, а також сукупністю досліджених письмових доказів у кримінальному провадженні.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_4 ..

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря нарколога не перебуває, військовослужбовець, має захворювання які як пов`язані, так і не пов`язані з проходженням військової служби, за місцем служби зарекомендував себе посередньо, раніше не судимий, одружений.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність двох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем та бажає в подальшому захищати країну, раніше не судимий, думку сторони обвинувачення, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинено в період з 26.12.2022 р. по 07.06.2023 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України (в редакції, чинній станом на 26.12.2022 р.) якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України (в редакції, чинній станом на 07.06.2023 р.) якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином з моменту початку вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення до його закінчення внесені в ч. 1 ст. 75 КК України зміни погіршили становище обвинуваченого оскільки ці зміни заборонили застосовувати положення ч. 1 ст. 75 КК України у разі вчинення кримінальних правопорушень передбачених, зокрема, ст. 407 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи викладене в даному кримінальному провадженні при призначенні покарання можливо застосувати положення ч. 1 ст. 75 КК України в редакції, чинній станом на 26.12.2022 р.

При вирішенні питання застосування положень ст. 75 КК України судом приймається до уваги те, що обвинувачений з перших днів війни (з 28 лютого 2022 р.) розпочав проходити військову службу, відповідно до довідки військово лікарської комісії № 7417 від 15.06.2023 р. за час проходження військової служби отримав захворювання, які пов`язані з проходженням військової служби, а також має інші захворювання, які не пов`язані з військовою службою. Окрім того, суд приймає до уваги, що вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення обумовлене його станом здоров`я. При цьому обвинувачений бажає і в подальшому проходити військову службу.

В силу ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Разом з тим відповідно до ст. 3 Конституції України, зокрема, людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Обвинувачений свій конституційний обов`язок захищати Вітчизну розпочав з перших днів війни, але за своїм станом здоров`я належним чином виконувати його не може так як має захворювання (міжхребцевий остеохондроз шийного, грудного та поперекового відділів хребта з формуванням гриж дисків L4-L5, L5-S1 з больовим синдромом при незначному порушенні статико динамічної функції хребта).

При цьому, самовільно залишаючи військову частину обвинувачений фактично користувався своїм правом на збереження його здоров`я, що є найвищою соціальною цінністю. З метою в подальшому повернутися до проходження військової служби.

Отже, враховуючи викладене, тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за можливе на підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання у місцях позбавлення волі.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.07.2023 р. щодо ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 53680 грн..

Вказаний розмір застави був сплачений обвинуваченим ОСОБА_4 24.07.2023 р. та 25.07.2023 р. він був звільнений з-під варти.

Час тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою (24 та 25 липня 2023 р.) слід зарахувати у строк відбуття ним покарання за цим вироком із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили слід залишити раніше застосований - застава.

Після набрання вироком законної сили необхідно скасувати запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 53680 грн., яка була внесена на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.07.2023 р. у справі № 203/3977/23 ОСОБА_4 та вказану суму застави необхідно повернути обвинуваченому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Зарахувати у строк відбуття ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, призначеного за цим вироком, час тримання його під вартою (24 та 25 липня 2023 р.) із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили слід залишити раніше застосований - застава.

Після набрання вироком законної сили скасувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави.

Заставу у розмірі 53680 грн. (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят грн.), яка внесена на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації у Дніпропетровській області на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.07.2023 р. у справі № 203/3977/23 ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1