Провадження № 11-кп/4808/501/24
Категорія ч. 1 ст. 125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000096 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2024 року, згідно з якою закрито кримінальне провадження відносно обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Завітінськ, російської федерації, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, фізичної особи-підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням на підставі ст. 46 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою кримінальне провадження щодо нього за ч. 1 ст. 125 КК України закрити на підставі абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (в редакції чинній на час вчинення проступку та внесення відомостей до ЄРДР) без встановлення факту вини.

Вважає, що винесена ухвала є не обґрунтованою та такою, що суперечить нормам КПК України.

Зазначає, що суд першої інстанції був зобов`язаний застосувати норми КПК України, які діяли на час вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення. У зв`язку з тим, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення до дня повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закінчився строк досудового розслідування, визначений ч. 2 ст. 219 КПК України для злочинів дане кримінальне провадження щодо кримінального проступку підлягало закриттю під час підготовчого судового засідання. Стверджує, що суд першої інстанції здійснив розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та звільнив від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України встановивши його вину у вчиненому проступку. Вказує, що виклад фактичних обставин справи не відповідає дійсності та завдає йому моральних страждань. Неправдиві звинувачення в побитті матері завдали істотної здоров?ю, внаслідок чого після повідомлення про підозру та намагання допитати ОСОБА_7 , він потрапив до лікарні та на даний час тяжко переживає висвітленні в ухвалі від 16.09.2024 факти.

Зауважує, що йому не було роз`яснені правила та порядок дії закону в часі та те, що він може просити закрити провадження у справі без встановлення факту вини.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 вчинив умисне легке тілесне ушкодження за наступних обставин.

Так, впродовж тривалого часу між ОСОБА_7 та його матір`ю ОСОБА_10 складаються особисті неприязні відносини, в результаті чого між ними систематично виникають сімейні конфлікти.

25.12.2021 року близько 19-00 год. потерпіла ОСОБА_10 спільно із своєю матір`ю ОСОБА_11 прийшла по місцю проживання сина за адресою АДРЕСА_2 , та з метою познайомитись із родичами співмешканки сина ОСОБА_12 , постукала до квартири АДРЕСА_3 .

В той час ОСОБА_7 відчинив вхідні двері та вийшов на сходову площадку 4-го поверху будинку АДРЕСА_2 , де в нього, на ґрунті особистих неприязних відносин виник конфлікт із матір`ю.

В ході словесного конфлікту у ОСОБА_7 виник протиправний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно,усвідомлюючи суспільно небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, наніс двома руками удар в ділянку правого передпліччя ОСОБА_10 .

Надалі, в цей же час та місці ОСОБА_7 умисно схопив правою рукою за шию потерпілу при цьому стискаючи її та в подальшому без відриву у часі, умисно потягнув ОСОБА_10 по сходах на 3-ій поверх будинку.

Продовжуючи свої умисні протиправні дії, ОСОБА_7 перебуваючи на сходовій клітці між 3-ім та 2-им поверхом, умисно схопив двома руками потерпілу за передпліччя та умисно штовхнув ОСОБА_10 , в результаті чого остання впала на сходи.

Надалі, в цей же час та місці ОСОБА_7 умисно схопив потерпілу за верхній одяг та в подальшому без відриву у часі, умисно потягнув ОСОБА_10 по сходах на 2-ий поверх.

В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, перебуваючи на сходовій клітці між 2-им та 1-им поверхом, умисно схопив двома руками потерпілу за передпліччя та умисно штовхнув ОСОБА_10 , в результаті чого остання впала на сходи.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого передпліччя який згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Потерпілою в судовому засіданні подано клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням та ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2024 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, та кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрито.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_7 просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, ухвалу суду щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати та кримінальне провадження закрити. ОСОБА_7 заперечував вчинення ним кримінального проступку;

- потерпіла ОСОБА_10 підтвердила, що обставини у обвинувальному акті викладені вірно, судом правильно встановлено факт вчинення кримінального проступку ОСОБА_7 , та заперечувала твердження ОСОБА_7 , що він такого не вчиняв;

- прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, та ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що її необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За приписами ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За змістом ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року за наявності, передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

За приписами ст. 46 КК України в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Суд першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення не дотримався вказаних вимог закону.

Суд першої інстанції, виходячи з даних, які є в матеріалах кримінального провадження, встановив наявність всіх передбачених ст. 46 КК України підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою.

В той час, передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного кримінального правопорушення, тобто, звільнити від кримінальної відповідальності можна лише у випадку, якщо є підстава такої відповідальності.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_7 категорично заперечував в судовому засіданні суду апеляційної інстанції факт вчинення кримінального проступку.

Судове рішення не містить посилань на наявні докази та їх аналіз, які б підтверджували факт вчинення кримінального проступку, разом з тим містить категоричний висновок про факт вчинення кримінального проступку обвинуваченим.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції безпідставно встановив факт вчинення кримінального проступку ОСОБА_7 , оскільки в судовому рішенні відсутні докази вчинення такого, та звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою на підставі ст. 46 КК України та закрив кримінальне провадження №0000096, за умови що ОСОБА_7 фактично заперечує факт вчинення ним такого діяння.

Судове рішення є суперечливим саме з урахуванням пояснень як обвинуваченого, так і потерпілої.

Вказане свідчить про те, що суд розглянув клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням сторін не переконавшись, що сторони правильно зрозуміли правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Факт звернення обвинуваченого протягом незначного часу з апеляційною скаргою також свідчить про те, що обвинувачений не був обізнаним про наслідки такого рішення.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на постанову колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 11.09.2024 у справі № 428/430/22 (провадження № 51-1687км24) щодо необхідності закриття кримінального провадження без встановлення факту вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

У разі, якщо обвинувачений заперечує факт вчинення злочину, суд зобов`язаних ухвалити вирок.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції не переконався, що обвинувачений правильно розуміє, що закриття провадження за примиренням не є реабілітуючою обставиною.

Відповідно, суд дійшов хибного висновку про те, що обвинувачений визнає правильність встановлених на досудовому розслідуванні обставин та визнає вину у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Васильєв проти України» (заява № 11370/02) від 21 червня 2007 року «повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що через порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, є істотними, та через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання. А тому, при новому розгляді місцевому суду належить з`ясувати всі обставини, які мають значення для кримінального провадження, у порядку визначеному кримінальним процесуальним законом.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно розглянути кримінальне провадження з суворим дотриманням норм КПК України та ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5