Провадження № 1-в/592/488/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про приведення вироку Київського районного суду м. Полтави від 14.07.2023, скасованого в частині призначеного покарання вироком Полтавського апеляційного суду від 13.11.2023, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом - Закон №3886-ІХ).

Представник ДУ «Сумська виправна колонія (№116)» у судове засідання не з`явився, що у відповідності до абз.2 ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Забезпечити участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_4 не виявилось за можливе з технічних причин.

Заслухавши думку прокурора на підтримку клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537, п.2 ч.2 ст.539 КПК України, питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, вирішуються судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, ст.51 КУпАП була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 102 грн (ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2020 рік»).

Станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 270 грн (ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2021 рік»).

Станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481 грн (ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2022 рік»).

Вироком Полтавського апеляційного суду від 13.11.2023 у справі №552/7/21 вирок Київського районного суду м. Полтава від 14.07.2023 в частині призначення ОСОБА_4 покарання скасовано та ухвалено в цій частині новий вирок.

Постановлено уважати ОСОБА_4 засудженим до покарання, призначеного судом першої інстанції, за:

ч.2 ст.185 КК України - на 3 роки позбавлення волі;

ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України - на 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 покарання - 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Полтава від 10.05.2023 більш суворим покаранням за новим вироком апеляційного суду призначене ОСОБА_4 покарання - 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 09.08.2021 та призначено ОСОБА_4 остаточне покарання - 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_4 в строк покарання строк його перебування під вартою з 13.07.2022 до 13.11.2023.

В іншій частині вирок місцевого суду залишений без зміни.

Вироком Київського районного сулу м. Полтави від 14.07.2023 у справі №552/7/21 ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, а саме:

- 31.08.2020 крадіжка майна вартістю 4 144,83 грн;

- 23.11.2020 крадіжка майна загальною вартістю 441,44 грн;

- 01.12.2020 крадіжка майна вартістю 533,39 грн;

- 12.02.2021 крадіжка майна загальною вартістю 1 057,68 грн;

- 15.06.2022 закінчений замах на крадіжку майна загальною вартістю 1 057,68 грн.

Вироком Ленінського районного суду м. Полтава від 10.05.2023 у справі №553/427/21 ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту, а саме за:

-29.01.2021 крадіжка майна на загальну вартість 2 9458,68 грн;

- 29.01.2021 крадіжку майна на загальну суму 2 560,01 грн;

- 06.02.2021 крадіжку майна на загальну суму 1 300,39 грн;

- 13.02.2021 крадіжку майна на загальну суму 531,67 грн.

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 09.08.2021 у справі №554/578/21 ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік; на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 26.01.2021, остаточно призначене покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.3 ст.3, ч.2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч.1 ст.5 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Враховуючи те, що вартість викраденого майна по першому епізоду крадіжки, за вчинення якої ОСОБА_4 засуджений вироками Київського районного суду м. Полтави від 14.07.2023, Полтавського апеляційного суду від 13.11.2023, становить 4 144,83 грн, що перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2020 рік - 2 102 грн, вказане діяння не може бути визнано дрібною крадіжкою, а є кримінальним правопорушенням - злочином.

При цьому суд враховує, що вироком Полтавського апеляційного суду від 13.11.2023 ОСОБА_4 було призначено одне покарання за ч.2 ст.185 КК України (за чотирма епізодами злочинів), а не за окремим епізодом, що унеможливлює застосування положень Закону № 3886-IX від 18.07.2024.

В той же час засуджений ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст.74 КК України підлягає звільненню від призначеного покарання вироком Полтавського апеляційного суду від 13.11.2023 за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння, оскільки вартість майна, за замах на викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність - 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відтак ОСОБА_4 належить вважати таким, що засуджений вироком Полтавського апеляційного суду від 13.11.2023 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Що стосується вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 10.05.2023 відносно ОСОБА_4 , то вартість викраденого майна по першому та другому епізодах становить 2 945,68 грн та 2 560,01 грн відповідно, що перевищує розмір 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2021 рік, в зв`язку з чим вказані діяння не можуть бути визнані дрібними крадіжками, а є кримінальним правопорушенням.

Враховуючи, що всі 4 епізоди кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, за вироком Київського районного суду м. Полтави від 14.07.2023, ОСОБА_4 вчинив до ухвалення вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 10.05.2023, при визначенні остаточного покарання підлягає застосуванню ч.4 ст.70 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів.

Оскільки усунена кримінальна караність діяння за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, яке ОСОБА_4 вчинив в період іспитового строку за вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 09.08.2021, відсутні визначені ст.71 КК України підстави для визначення остаточного покарання за сукупністю вироків.

Частиною 2 ст.74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ № 3886-IX від 18.07.2024, ст.74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Полтавського апеляційного суду від 13.11.2023 за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Полтавського апеляційного суду від 13.11.2023 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Полтава від 10.05.2023 більш суворим за вироком Полтавського апеляційного суду від 13.11.2023, вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк його перебування під вартою з 13.07.2022 по 13.11.2023.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми, а засудженим - протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1