Справа № 135/927/24
Провадження № 1-кп/135/93/24
У Х В А Л А

іменем України

23.09.2024 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , законного представника малолітньої потерпілої - ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 28 травня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ладижинського міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 28 травня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 у свої показаннях зазначив, що 28.05.2024 близько 14 години йому на мобільний телефон зателефонували працівники поліції, які спитали де він. Він повідомив, що знаходиться в м. Тростянець, куди він приїхав за повісткою РТЦК. Через деякий час працівники поліції під`їхали за ним на двох автомобілях, один службовий Мітсубісі, а інший цивільний автомобіль. Під впливом поліцейських ВП №3 Гайсинського РУП ГУНПУ Вінницькій області, прізвища, звання і посади яких йому не відомі, він був вимушений сісти до одного з автомобілів. Під час руху автомобіль, в якому він їхав разом із працівниками поліції, неодноразово зупинявся біля посадок і поліцейські проводили з ним бесіду, тиснули на нього і погрожували фізичною розправою примушуючи дати відповідні показання у кримінальному провадженні та погрожували взяттям під варту. Потім поліцейські доставили його в м. Ладижин до відділення поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, де сказали сидіти на першому поверсі і очікувати, залишити приміщення поліції він не міг, оскільки йому заборонили поліцейські. У відділенні поліції начальник відділу поліції на ім`я ОСОБА_7 , який був одягнений в цивільний одяг, відібрав у нього пояснення, у яких він під тиском працівників поліції вимушений був дати зізнавальні показання, які йому сказали повідомили поліцейські, та які не відповідають дійсності. Його пояснення були також зафіксовані під відеозапис, при цьому про фіксацію йому не повідомили. Жодних прав працівниками поліції йому не роз`яснювалось, в тому числі право не свідчити проти себе. Поліцейськими було вчинене його фактичне затримання, під час якого він не міг без дозволу поліцейських покинути приміщення поліції, але захисника одразу після затримання йому призначено не було. Під час розгляду слідчим суддею питання про обрання йому запобіжного заходу він повідомляв що надавав зізнавальні пояснення під психологічним тиском з боку працівників поліції, які вказали йому, що саме говорити, і погрожували в разі відмови негайно відправити його до СІЗО, та обіцяли відпустити його у разі надання показань, які були потрібні працівникам поліції.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено що за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування.

Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки, а тим більше обґрунтовувати ними свої рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) допустимість як доказів свідчень, отриманих за допомогою катувань, з метою встановлення відповідних фактів у кримінальному провадженні зводить нанівець саму суть права обвинуваченого не свідчити проти себе та призводить до несправедливості кримінального провадження в цілому.

ЄСПЛ у своїх рішеннях у справі «Вергельський проти України» від 12.03.2009 (Заява №19312/06) та «Яременко проти України» від 12.06.2008 (Заява №32092/02), визначив, що у разі, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню з боку суб`єктів владних повноважень усупереч статті 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до статті 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом проведення ефективного офіційного розслідування.

Як регламентовано ст. 21, ст. 27, ст. 28, ст. 29 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я,життя і здоров`я інших людей від проти правних посягань. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.

Забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень прав людини, гарантованих Конституцією України, є обов`язковим.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.333 КПК України, у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами; Під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування.

Стаття 206 Кримінального процесуального кодексу України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини.

Як визначає ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо підчас будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

У відповідності до ч.8 ст.206 КПК України слідчий суддя має право не вживати дій, зазначених у частині шостій цієї статті, якщо прокурор доведе, що ці дії вже здійснені або здійснюються.

Слід зазначити, що перевірка доводів обвинуваченого стосовно незаконних методів ведення слідства має суттєве значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, й формальний підхід до перевірки таких тверджень є неприпустимим.

Залишення судом не перевіреними заяв обвинуваченого про застосування щодо нього фізичного та психологічного тиску є істотним порушенням закону та підставою для нового розгляду.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, що мала відображення зокрема у постановах у справі №532/47/16-к від 21.06.2018, від 06.11.2018 по справі №567/513/16-к у справі №185/8507/14 від 11.09.2019.

Відтак, беручи до уваги зазначене вище, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, а також, враховуючи, що з`ясування обставин щодо застосування до обвинуваченого недозволених методів ведення досудового розслідування при розслідуванні має важливе значення для прийняття законного та справедливого рішення, вважає необхідним доручити дослідження та перевірку фактів, про які заявив обвинувачений ОСОБА_6 , шляхом проведення відповідної перевірки уповноваженими на це органами.

Проведення перевірки фактів, наведених обвинуваченим ОСОБА_6 у своїх показаннях, має бути адресоване директору ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому (яке поширює свою діяльність на Вінницьку область), оскільки обвинувачений ОСОБА_6 повідомив суду, що працівники Відділу поліції №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області застосовували до нього недозволені методи слідства.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність повідомлення директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, яке поширює свою діяльність на Вінницьку область, про вказані обставини для реагування у порядку ст. 214 КПК України, положеннями якої передбачене внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і проведення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 206, 333 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Доручити директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, яке поширює свою діяльність на Вінницьку область, виконати перевірку заяви обвинуваченого ОСОБА_6 щодо незаконного утримання та застосування до нього недозволених методів ведення досудового розслідування у межах кримінального провадження №0000104 від 28.05.2024 року стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 153 КК України.

Доручити організацію проведення перевірки за заяви обвинуваченого ОСОБА_6 щодо незаконного утримання та застосування до нього недозволених методів ведення досудового розслідування ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області у відповідності до вимог ст.214 КПК України, шляхом внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування.

Копію даної ухвали для організації виконання направити директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому.

Про результати проведеного досудового розслідування повідомити Ладижинському міському суду Вінницької області.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після проголошення, оскарженню не підлягає.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області ОСОБА_1