Номер провадження: 11-кп/813/1870/24
Справа № 506/408/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Красноокнянський районний суд Одеської області від 05 червня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000021, внесеному до ЄРДР 05 січня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ростов-на-Дону, РФ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, непрацюючого, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суд ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено покарання, у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

На підставі п.1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України покладено на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п.5 ч.3 ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок пройти курс лікування від алкогольної залежності, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Відповідно до оскаржуваного вироку, 03.11.2023 року, приблизно о 10 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання, в одній з кімнат будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де також проживає та знаходилась його дружина ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин, у нього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення щодо ОСОБА_7 домашнього насильства психологічного характеру. Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день та час, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання, в одній з кімнат будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи і оцінюючи свої дії, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», з метою вчинення психологічного насильства, з особистих мотивів, діючи систематично, умисно вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_7 , з якою перебуває у сімейних відносинах, спільно проживає, пов`язаний спільним побутом і має взаємні права та обов`язки, психологічне насильство у вигляді словесних образ, криків, висловлювань нецензурною лайкою на її адресу, яке супроводжувалось приниженням її гідності, що призвело до негативних змін у її психоемоційному стані, психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої. Потерпіла ОСОБА_7 , побоюючись агресивного, неврівноваженого стану ОСОБА_8 , що виразились у пониженні її самооцінки, усвідомлюючи неможливість свого самостійного захисту, була змушена звернутись до поліції.

Постановою Красноокнянського районного суду Одеської області від 18.04.2023 року ОСОБА_8 піддавався адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме: за вчинення 15.04.2023 року за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , стосовно своєї дружини ОСОБА_7 домашнього насильства психологічного характеру; а також постановою Красноокнянського районного суду Одеської області від 22.08.2023 року за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.173-2 КУпАП, а саме за вчинення 01.08.2023 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , стосовно своєї дружини ОСОБА_7 домашнього насильства психологічного характеру повторно протягом року, а також за вчинення 09.08.2023 року за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , стосовно своєї дружини ОСОБА_7 домашнього насильства психологічного характеру повторно протягом року.

Вимоги апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, висновків суду щодо доведеності своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ст.126-1 КК, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання, а саме, покладання обов`язку, передбаченого п.5 ч.3 ст. 59-1 КК України, оскільки є здоровою людиною та немає бажання проходити лікування від алкогольної залежності.

Не оспорюючи вирок районного суду в частині доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вирок суду незаконний та підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги прокурор аргументує тим, що Закон про кримінальну відповідальність дозволяє застосування обмежувального заходу до осіб, які вчинили домашнє насильство. Так, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_8 умисно систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї дружини, суд першої інстанції безпідставно не застосував обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України.

На підставі наведеного, прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 вважати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

На підставі п.1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 , наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п.5 ч.3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язок пройти курс лікування від алкогольної залежності, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Застосувати до ОСОБА_8 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників у порядку, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, на строк 3 (три) місяці.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 , підтримали апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 та просили її задовольнити, водночас заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою апеляційну скаргу підтримав та заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій за ст. 126-1 КК України ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про пом`якшення призначеного йому покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, КК має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням; для здійснення цього завдання КК визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (ст. 1 КК).

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 1-2 ст. 50 КК), а згідно ч. 1-2 ст. 65 КК суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на ці положення закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Так, серед обов`язків, які суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду, є проходження курсу лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (п. 5 ч. 3 ст. 59-1 КК у редакції проекту).

Так, потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що обвинувачений зловживає алкогольними напоями та перебуваючи у такому стані стає агресивним та вчиняє відносно неї домашнє насильство.

Крім того, як убачається з наданих матеріалів, ОСОБА_8 перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом порушення психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (а.п.61).

З огляду на викладене, висновки суду про необхідність проходження обвинуваченим курсу лікування від алкогольної залежності, є правильними, що не потягнуло за собою порушення засад виваженості, розумності балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного не застосування районним судом обмежувальних заходів, передбачених ч. 1 ст. 91-1 КК України, колегія суддів вважає, що вони є обґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених Кримінальним кодексом України, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;

2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;

3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;

4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

5) направлення для проходження програми для кривдників.

Такі заходи застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Вирішуючи питання щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 обмежувальних заходів, колегія суддів враховує, що захист від домашнього насильства є надзвичайно важливим, соціально значущим і актуальним завданням, вирішення якого носить важливий характер, оскільки домашнє насильства починається з «незначних дрібниць», а потерпілим від нього здебільшого стають жінки та діти.

У цьому кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо своєї дружини, що призвело до негативних змін у її психоемоційному стані, психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Крім того, 13.08.2024 року від потерпілої ОСОБА_7 надійшла заява, в якій остання вказує, що обвинувачений на шлях виправлення не став, продовжує вживати алкогольні напої, влаштовувати скандали та вчиняти домашнє насильство.

У свою чергу, програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству").

Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.

Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника ;сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах гендерної рівності, взаєморозуміння:, взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що застосування обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників щодо ОСОБА_8 строком на 3 місяці, є доречним та необхідним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, у зв`язку із застосування закону, який не підлягає застосуванню

Керуючись статтями 24,370, 372, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Красноокнянський районний суд Одеської області від 05 червня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000021, внесеному до ЄРДР 05 січня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, - скасувати в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ст.126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

На підставі п.1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 , наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п.5 ч.3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 , обов`язок пройти курс лікування від алкогольної залежності, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Відповідно до п.5 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_8 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3