Провадження № 1-кп/734/253/24 Справа № 734/3435/24
В И Р О К

іменем України

05 серпня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового засідання кримінальне провадження № 0000157 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Губичі Ріпкинського району Чернігівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України

встановив:

ОСОБА_3 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 4 від 04.08.2022 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини на всі види забезпечення та призначено на посаду кулеметника 1 відділення охорони 1 взводу охорони 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 .

Так, згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» (далі - Закон), кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

За ч. 4 ст. 15 Закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов?язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 15 Закону, теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У свою чергу, за ч. 9 ст. 15 Закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України, відповідно до Конвенції про дорожній рух, діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну ді таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеним положенням кореспондують норми абз. 2 ч. 2 ст. 16 вказаного закону, за якими водій зобов?язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред?являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Посвідчення водія в передбачений Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 08.05.1993 року № 340, спосіб ОСОБА_3 не отримував, теоретичний і практичний іспити не складав.

Всупереч вищевказаним положенням законодавства, ОСОБА_3 у невстановлений в ході дізнання день та час серпня 2023 року, перебуваючи у м. Кременчук Полтавської області, з метою отримання можливості керування транспортними засобами, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом надання анкетної інформації про свою особу, через мережу інтернет замовив у невстановленої в ході дізнання особи, виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 . При цьому, ОСОБА_3 надав вказаній невстановленій особі копію особистого паспорту, фотокартку з власним зображенням, зразки особистого підпису, що необхідно для виготовлення даного документа, окрім того, повідомив свої персональні дані та сплатив невстановленій особі за виготовлення вказаного посвідчення водія грошові кошти у сумі 10000 грн., чим вчинив пособництво у виготовленні підробленого документа.

У подальшому, у невстановлений у ході дізнання день та час серпня 2023 року, перебуваючи у м. Кременчук Полтавської області, ОСОБА_3 отримав від невстановленої особи виготовлене на його замовлення підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , з дозволом на керування транспортними засобами категорій «В», «С», видане Територіальним сервісним центром 8041 на його ім?я 25.08.2023.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-24/8485-ДД від 10.07.2024, бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого 25.08.2023 на ім?я ОСОБА_3 не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою його використання іншою особою, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України.

Окрім того, 05.07.2024 близько 05 год. 35 хв., ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21103, з реєстраційним номером НОМЕР_3, рухаючись автомобільною дорогою М-01 «Київ - Чернігів - Нові Яриловичі», будучи зупиненим на 88 кілометрі + 845 метрів автомобільної дороги М-01 «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі», на території с. Лемеші Чернігівського району Чернігівської області, нарядом Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 та п. 6 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 є завідомо підробленим документом, діючи з прямим умислом, використав завідомо підроблений документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 25.08.2023, видане Територіальним сервісним центром 8041 на його ім?я, шляхом його пред?явлення інспектору взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції рядовому поліції ОСОБА_4 для перевірки на право користування і керування транспортним засобом.

Згідно з висновком експерта № CE-19/125-24/8485-ДД від 10.07.2024, бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 , виданого 25.08.2023 на ім? ОСОБА_5 не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.

За сукупністю вчиненого ОСОБА_3 обвинувачується у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його іншою особою, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, а також, у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором зазначено про розгляд кримінального провадження у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 подав письмову заяву, складену в присутності захисника ОСОБА_6 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, беззаперечно визнав свою винуватість, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений із обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному ст. ст. 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст.107КПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у пособництві в підроблені посвідчення, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його іншою особою, та у використанні завідомо підробленого документа, є доведеною поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності із ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які в силу вимог ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, особливості й обставини їх вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, та вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкцій статей обвинувачення у виді штрафу. Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 призначити із застосуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.100, 124, 174, 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 коп.;

за ч. 4 ст. 358 КК України- у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 1 893, 20 грн.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , оформлене на ім`я ОСОБА_3 , - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 цьогоКодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_7