АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №491/83/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000449, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 грудня 2023 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 11 листопада 2022 року ТСЦ 3249, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків не надані, уродженця с. Романівка Ананьївського району Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично мешканця АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2023 року близько 01 години 15 хвилин ОСОБА_4 , проходячи по АДРЕСА_2 , побачив автомобіль марки «TOYOTA» моделі «COROLLA», зеленого кольору з державним знаком НОМЕР_2 , який був припаркований на узбіччі автодороги за адресою: АДРЕСА_3 , яким вирішив заволодіти з раптово виниклого умислу. Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, в цей же день та час ОСОБА_4 , діючи умисно з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи всупереч волі власника, шляхом вільного доступу підійшов до автомобіля марки «TOYOTA» моделі «COROLLA», зеленого кольору з державним знаком НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_6 , який був припаркований на узбіччі проїжджої частини за адресою: АДРЕСА_3 , де відчинив незамкнені дверцята автомобілю та сів на водійське сидіння, і реалізовуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «TOYOTA» моделі «COROLLA», вартістю 81439 (вісімдесят одна тисяча чотириста тридцять дев`ять) гривень, зеленого кольору, з державним знаком НОМЕР_2 , здійснив запуск двигуна, використовуючи ключі, які перебували в замку запалення. В подальшому ОСОБА_4 поїхав автомобілем в напрямку с. Ананьїв Подільського району, однак керуючи автомобілем по АДРЕСА_4 , не впорався з керуванням та з`їхав з автодороги в паркан вказаного будинку, де і залишив автомобіль, який в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження, внаслідок яких потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальний збиток на суму 25147 (двадцять п`ять тисяч сто сорок сім) гривень 16 копійок.

Таким чином ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України незаконне заволодіння транспортним засобом.

Після оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта, судом було встановлено особу обвинуваченого та роз`яснено йому суть обвинувачення, постановлено питання обвинуваченому про те, чи зрозуміле йому обвинувачення, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання, чи визнає він позов потерпілого у даному кримінальному провадженні.

На зазначене питання обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що обвинувачення йому зрозуміле, свою вину він визнає повністю та бажає давати суду показання, цивільний позов визнає частково.

Захисник обвинуваченого підтримала його позицію та пояснила, що обвинувачення їм зрозуміло, цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди не визнають.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо визначення обсягу доказів, які будуть досліджуватися, та порядку їх дослідження.

Прокурор зазначив, що враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, добровільності позиції обвинуваченого, відсутності сумнівів у тому, що обвинувачений розуміє суть обвинувачення та не оспорює фактичні обставини справи, що підтверджується його показаннями, наданими у судовому засіданні, він вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого, а також підтверджують процесуальні витрати, а також розглядом поданого потерпілим цивільного позову. Також прокурор вважав за доцільне оголосити в судовому засіданні складену органом пробації досудову доповідь відносно обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 з запропонованим прокурором обсягом та порядком дослідження доказів погодилися.

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_7 також погодилися з запропонованим прокурором обсягом та порядком дослідження доказів, просили розглянути та задовольнити поданий ними цивільний позов

Судом у відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, прокурор, обвинувачений, його захисник, потерпілий та його представник зазначили, що їм зрозуміло зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, їхня позиція є добровільною, та їм зрозуміло, що в подальшому вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд заслухавши думку учасників процесу, з урахуванням положень частин 2 та 3 статті 349 КПК України на місці постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та встановлення запропонованого прокурором порядку дослідження доказів, а саме: допит обвинуваченого, потерпілого, дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого та підтверджують процесуальні витрати, а також вивчення досудової доповіді, наданої органом пробації, а також вивчення цивільного позову, пред`явленого потерпілим.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що дійсно 08 грудня 2023 року близько 01 години 15 хвилин побачив автомобіль марки «Тойота Корола» на узбіччі біля парку по вул. Незалежності в м. Ананьїв. ключі були в замку запалювання. Він сів у автомобіль, запустив двигун та поїхав до магазину « ОСОБА_9 », потім розвернувся і поїхав до автовокзалу, не впорався з керуванням і з`їхав з дороги, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Також додав, що цивільний позов в частині відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, визнає в повному обсязі, однак не визнає позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди. Додав, що матеріальну шкоду потерпілому не відшкодував, але хотів це зробити добровільно, однак в нього це не вийшло, були проблеми. Негативно ставиться до скоєного ним кримінального правопорушення. Він сприяв розкриттю злочину, кається у вчиненому.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні пояснила, що вони не визнають цивільний позов потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 25000 гривень, оскільки вказаний розмір є завищеним.

Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що підтримує обвинувачення. Просить задовольнити цивільний позов, оскільки його автомобіль вже рік знаходиться на штрафному майданчику, де перебуває під впливом зовнішнього середовища. Він обмежений у користуванні своїм автомобілем. Внаслідок протиправних дій обвинуваченого його автомобіль отримав механічні пошкодження та потребує ремонту. Крім того діями обвинуваченого йому заподіяно і моральну школу, оскільки як він вже зазначив, він не має можливості користуватися своїм автомобілем. Також додав, що в розмір моральної шкоди включені і витрати на евакуатор для доставки автомобіля зі штрафного майданчику та ремонт, оскільки за цей час на ремонт автомобіля потрібна ще більша сума коштів.

Представник потерпілого в судовому засіданні пояснила, що вина обвинуваченого підтверджується матеріалами справи та наданими ним поясненнями в судовому засіданні. Вони підтримують поданий цивільний позов в повному обсязі, після чого представник потерпілого оголосила зміст цивільного позову у кримінальному провадженні. Після цього представник потерпілого надала суду та просила приєднати до матеріалів справи попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач у зв`язку зі звернення до суду з даним позовом, а також квитанцію №10 від 26 квітня 2024 року про сплату їй потерпілим грошових котів в розмірі 3000 гривень за надання послуг з правничої допомоги. У зв`язку з наведеним просила суд стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого витрати потерпілого на послуги з надання правничої допомоги в розмірі 3000 гривень відповідно до наданого розрахунку та квитанції №10 від 26 квітня 2024 року, також 3000 гривень витрат потерпілого на послуги з надання правничої допомоги відповідно квитанції №09 від 26 квітня 2024 року. доданої до позовної заяви.

Після допиту обвинуваченого, його захисника, потерпілого та його представника прокурором було оголошено та надано для долучення до матеріалів справи докази, які характеризують обвинуваченого, а також підтверджують процесуальні витрати, а саме:

-копію посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-довідку про реєстрацію місця проживання особи, видану Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради за №2257 від 11 грудня 2023 року, згідно якої ОСОБА_4 зареєстрований в АДРЕСА_1 ;

-довідку Ананьївської міської ради №117 від 11 грудня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_4 проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 ;

-характеристику №118 від 11 грудня 2023 року, видану Ананьївською міською радою, згідно якої ОСОБА_4 за місцем мешкання характеризується позитивно;

-лист комунального некомерційного підприємства «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня Ананьївської міської ради» №415 від 11 грудня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває;

-інформацію про судимість від 08 грудня 2023 року ОСОБА_4 , відповідно до якої ОСОБА_4 відповідно раніше не судимий;

-постанову слідчого СВ ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 08 грудня 2023 року про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання, відповідно до якої автомобіль марки «TOYOTA» моделі «COROLLA», зеленого кольору з державним знаком НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_6 , визнано речовим доказом та передано на зберігання до спеціалізованого майданчика для тимчасового утримання транспортних засобів в АДРЕСА_5 ;

-ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 12 грудня 2023 року про арешт майна, відповідно до якої на автомобіль марки «TOYOTA» моделі «COROLLA», зеленого кольору з державним знаком НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_6 , накладено арешт;

-довідку про витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 25 січня 2024 року №СЕ-19/116-23/22811-АВ за матеріалами кримінального провадження №0000449, відповідно до якої витрати на залучення експерта склали 4543 гривні 68 копійок;

Заперечень або доповнень до зазначених доказів від учасників процесу не надходило, за їх згодою зазначені докази було долучено до матеріалів справи.

Крім того, від представника Подільського районного сектору №1 Філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області надійшли матеріали досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_4 із викладенням матеріалів та висновком органу пробації про те, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, він не становитиме високої небезпеки для суспільства (в тому числі окремих осіб), рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення - середній.

Після дослідження доказів, судом було поставлено питання учасникам процесу про те, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме, чи можливо закінчити дослідження доказів та перейти до судових дебатів.

На вказане питання учасники процесу повідомили, що будь-яких доповнень досудового розгляду, заяв або клопотань вони не мають, та вважають за можливе перейти до судових дебатів.

Враховуючи викладене судом без видалення до нарадчої кімнати було постановлено ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перехід до судових дебатів.

У судових дебатах:

Прокурор Любашівської окружної прокуратури пояснив, що під час розгляду кримінального провадження, в судовому засіданні було встановлено та доведено факт скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, при цьому враховуючи особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме, такі як щире каяття та сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи його молодий вік, те що він не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, враховуючи досудовому доповідь, призначити йому покарання за ч.1 ст.289 КК України у виді 3 років обмеження волі. При цьому, із застосуванням положень ст.75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, яка буде встановлена індивідуально після його прибуття до орану пробації. Також просив стягнути з обвинуваченого судові витрати, пов`язані з проведення судової експертизи в розмірі 4543 гривні 68 копійок. Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 пояснили, погоджуються з прокурором щодо визначення покарання ОСОБА_4 .. Також просили задовольнити поданий потерпілим цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди а також витрат на професійну правничу допомогу.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах утримався від виступу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судових дебатах зазначила, що погоджується з думкою прокурора щодо призначення покарання ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_4 визнає себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, щиро розкаюється, позитивно характеризується за місцем мешкання, на обліках не перебуває, раніше не судимий. Вона просить суд призначити ОСОБА_4 покарання, не пов`язане з позбавленням волі із застосуванням ст.75 КПК України. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

В останньому слові обвинувачений зазначив, що у скоєному він розкаюється.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що під час судового розгляду підтверджено факт скоєння ОСОБА_4 злочину, дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.289 КК України, тобто, незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 1статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст.12 КК України злочином, вчиненим ОСОБА_4 , є ч.1 ст.289 КК України, який відповідно до ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст.67 КК України, відсутні.

Санкцією частини 1 статті 289 КК України передбачено призначення особі покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

При цьому, суд з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, вважає, що з метою досягнення мети кримінального покарання, визначеної статтею 50 КК України, достатнім для виправлення ОСОБА_4 буде призначення йому покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України, у виді 3 років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Частиною 3 статті 75 КК України визначено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Частиною 3 статті 76 КК України визначено, що на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки: 1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого; 2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; 5) пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; 6) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.

З урахуванням викладеного, покарання яке має бути призначено ОСОБА_4 , враховуючи тяжкість злочину, особу винного, та інші обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.ч.1, 3 ст.76 КК України.

Частиною 4 статті 76 КК України, визначено, що нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Також в матеріалах кримінального провадження міститься цивільний позов потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, пред`явлений до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В позовній заяві позивач зазначає, що 08 грудня 2023 року близько 01 години 15 хвилин ОСОБА_4 , проходячи по АДРЕСА_2 , побачив автомобіль марки «TOYOTA» моделі «COROLLA», зеленого кольору з державним знаком НОМЕР_2 , який був припаркований на узбіччі автодороги за адресою: АДРЕСА_3 , яким вирішив заволодіти з раптово виниклого умислу. Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, в цей же день та час ОСОБА_4 , діючи умисно з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи всупереч волі власника, шляхом вільного доступу підійшов до автомобіля марки «TOYOTA» моделі «COROLLA», зеленого кольору з державним знаком НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_6 , який був припаркований на узбіччі проїжджої частини за адресою: АДРЕСА_3 , де відчинив незамкнені дверцята автомобілю та сів на водійське сидіння, і реалізовуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «TOYOTA» моделі «COROLLA», вартістю 81439 (вісімдесят одна тисяча чотириста тридцять дев`ять) гривень, зеленого кольору, з державним знаком НОМЕР_2 , здійснив запуск двигуна, використовуючи ключі, які перебували в замку запалення. В подальшому ОСОБА_4 поїхав автомобілем в напрямку с. Ананьїв Подільського району, однак керуючи автомобілем по АДРЕСА_4 , не справився з керуванням та з`їхав з автодороги в паркан вказаного будинку, де і залишив автомобіль, який в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження, внаслідок яких потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальний збиток на суму 25147 (двадцять п`ять тисяч сто сорок сім) гривень 16 копійок. Позивач зазначає, що своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв йому матеріальні збитки на суму 25147 гривень 16 копійок, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, в тому числи висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи від 21 січня 2024 року СЕ-19/116/23/22811-АВ. Також позивач зазначає, що кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_4 , йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 25000 гривень. Зазначене позивач обґрунтовує тим, що наслідки події, яка сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу. Тривалий час позивач вимушений був знаходитись в правоохоронних органах. Впродовж всього цього періоду, а саме з грудня 2023 року по теперішній час, він позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем, а тому вимушений пересуватися пішки або змушений просити знайомих відвезти його за необхідності або надати автомобіль в користування, через що він почувається незручно та дискомфортно. Крім того в майбутньому після скасування арешту автомобіля він ще довгий час буде позбавлений можливості користуватися автомобілем, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження та потрібен буде не лише час для його відновлення, а й значні кошти. Таким чином у його житті відбулася вимушена зміна життєвих планів, необхідність вимушено відстоювати свої права, вимушено бути залученим у процес відстоювання справедливості, що спричинило зниження якості його життя, призвело до переживання, пригніченості, збудженості, нервозності, зумовлених стресовою ситуацією. У зв`язку з зазначеним позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, в тому числі стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання щодо пред`явленого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 25147 гривень 16 копійок, моральної шкоди в розмірі 25000 гривень та процесуальних витрат на правову допомогу в розмірі 6000 гривень, суд зазначає наступне.

Так, цивільний позов обґрунтовано тим, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_4 відбувся факт незаконного заволодіння автомобіля марки «TOYOTA» моделі «COROLLA», вартістю 81439 (вісімдесят одна тисяча чотириста тридцять дев`ять) гривень, зеленого кольору, з державним знаком НОМЕР_2 , який належить потерпілому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Внаслідок вчинення ОСОБА_4 дорожньо-транспортної пригоди автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, чим потерпілому завдано матеріальну шкоду. Крім того, позивач зазначив, що вказане кримінальне правопорушення спричинило йому моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 25000 гривень, аргументуючи це тим, що внаслідок накладеного арешту на автомобіль він позбавлений можливості ним користуватися, а також автомобіль отримав значні механічні пошкодження, через що на його відновлення знадобляться значні грошові кошти та час, а поки він вимушений пересуватися пішки або просити інших відвезти його чи просити в користування автомобіль.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Згідно обвинувального акту внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася внаслідок протиправних дій обвинуваченого, автомобіль потерплого отримав механічні пошкодження, в результаті чого потерпілому завдано матеріальну шкоду в розмірі 25147 гривень 16 копійок. Зазначене не оспорюються та визнається в повному обсязі обвинуваченим та його захисником.

Відтак, з огляду на зазначене вище, розмір матеріальних збитків, які підтверджені матеріалами цивільного позову, становить 25147 гривень 16 копійок та підлягає стягненню з відповідача (обвинуваченого) на користь позивача (потерпілого).

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд керується вимогами статті 23 ЦК України, згідно з якою особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 року у справі № 464/3789/17 дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц.

Судом встановлено, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 зумовили для потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду.

Проте, вимоги позивача ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000 гривень 00 копійок суд вважає надмірними та без достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди.

Відтак, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, встановлених обставин кримінального провадження, характеру та глибини душевних страждань, які позивач (потерпілий) ОСОБА_6 зазнав у зв`язку з незаконним заволодінням його автомобілем, суд визначає розмір моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, які необхідно стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого.

Вирішуючи питання щодо стягнення з обвинуваченого (відповідача) на користь потерпілого (позивача) витрат за надання послуг правничої допомоги, суд приходить до наступного висновку.

Як було зазначено вище, представник потерпілого в судовому засіданні надала суду та просила приєднати до матеріалів справи попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач у зв`язку зі звернення до суду з даним позовом, а також квитанцію №10 від 26 квітня 2024 року про сплату їй потерпілим грошових котів в розмірі 3000 гривень за надання послуг з правничої допомоги, у зв`язку з чим просила суд стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого витрати потерпілого на послуги з надання правничої допомоги в розмірі 3000 гривень відповідно до наданого розрахунку та квитанції №10 від 26 квітня 2024 року, а також 3000 гривень витрат потерпілого на послуги з надання правничої допомоги відповідно квитанції №09 від 26 квітня 2024 року, доданої до позовної заяви. Обвинувачений та його захисник жодних заперечень щодо судових витрат на правову допомогу у вказаному розмірі не надавали.

Судом встановлено, що до цивільного позову додано квитанцію №9 від 26 квітня 2024 року, відповідно якої потерпілим (позивачем) сплачено адвокату ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 3000 гривень, підстава: цивільний позов у кримінальному провадженні №0000449.

З наданого представником потерпілого (позивача) в судовому засіданні розрахунку вбачається, що загальний розмір витрат потерпілого (позивача) у зв`язку із зверненням до суду з вказаним позовом складає 6000 гривень, для чого до розрахунку додано квитанцію №10 від 26 квітня 2024 року, відповідно до якої потерпілим (позивачем) сплачено адвокату ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 3000 гривень, підстава: представництво інтересів у кримінальному провадженні №0000449.

З детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, викладеного у розрахунку, вбачається наступне: зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції 1000 гривень; вивчення матеріалів справи, аналіз судової практики з аналогічних спорів, пошук роз`яснень профільних органів 1000 гривень; підготовка та складання цивільного позову у кримінальному провадженні, формування та направлення повного пакету документів для суду та інших учасників справи 2000 гривень; представництво інтересів клієнта в суді 2000 гривень.

У відповідності до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 3 ст.137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи складність справи, виконані адвокатом роботи та надані послуги, час, витрачений адвокатом на виконання робіт та надання послуг, а також обсяг наданих послуг, їх дійсність, необхідність та розумність, а також те, що обвинувачений (відповідач) та його захисник (представник) не заперечували проти розміру судових витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з обвинуваченого (відповідача) на користь потерпілого (позивача) судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, в розмірі 6000 гривень 00 копійок, що узгоджується з усталеною судовою практикою, зокрема, з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду №757/366/28/16-ц від 07 лютого 2023 року.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи становлять 4543 гривні 68 копійок (витрати за проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 25 січня 2024 року СЕ-19/116-23/22811-АВ), які мають бути стягнуті з обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

З реєстру матеріалів досудового розслідування та інших матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні наявні речові докази, долю яких слід вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 124, 349, 366-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, ст.ст.1, 12, 50, 65, 66, 67, 75, 76, 289 ч.1 КК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.ч.1, 3 ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

У відповідності із п.п.1, 2 ч.1, п.4 ч.3 ст.76 КК України на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

В силу положень ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк засудженому, обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 14 листопада 2024 року.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 11 листопада 2022 року ТСЦ 3249, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків не надані, уродженця с. Романівка Ананьївського району Одеської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично мешканця АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_6 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 27 лютого 1998 року Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , НОМЕР_6 (двадцять п`ять тисяч сто сорок сім) гривень 16 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Скасувати арешт майна, а саме, на автомобіль марки «TOYOTA» моделі «COROLLA», зеленого кольору з державним знаком НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_6 , накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 12 грудня 2023 року.

Речовий доказ автомобіль марки «TOYOTA» моделі «COROLLA», зеленого кольору з державним знаком НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_6 , який зберігається на спеціалізованому майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів в АДРЕСА_5 , повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 11 листопада 2022 року ТСЦ 3249, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків не надані, уродженця с. Романівка Ананьївського району Одеської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично мешканця АДРЕСА_2 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи Одеським НДЕКЦ МВС України від 25 січня 2024 року СЕ-19/116-23/22811-АВ, за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження» в сумі 4543 (чотири тисячі п`ятсот сорок три) гривні 68 копійок.

Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України суд обмежився оголошенням резолютивної частини вироку, копію повного тексту вироку негайно після оголошення вручити учасникам судового провадження.

Головуюча суддя: ОСОБА_1