04.09.24 Справа №945/982/24
1-кп/469/253/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2024 року селище Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Березанка клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000665 від 23.11.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ленінка, Миколаївської області, Березанського району, громадянина України, не працюючого, одруженого, у силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,

встановив:

1. Історія провадження

До Березанського районного суду Миколаївської області 26.06.2024 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000665 від 23.11.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Ухвалою суду від 26 червня 2024 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав до суду клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.

2. Обґрунтування клопотання

Обвинувальний акт за звинуваченням ОСОБА_4 за вищезазначеною статтею не відповідає вимогам Кримінально-Процесуального Закону України та підлягає поверненню прокурору для виконання вимог статті 291 КПК України.

Так, обвинувальний акт має відповідати вимогам ст.291 КПК України та передбачає, що в ньому має бути зазначено: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні дані обвинуваченого ОСОБА_4 , повні анкетні дані потерпілих тощо.

Крім того, відповідно до ст.291 КПК України у обвинувальному акті мають бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація з посиланнями на статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (короткий виклад кримінального правопорушення, у скоєнні якого звинувачується особа, із зазначенням часу, місця скоєння правопорушення, правової кваліфікації).

Тобто, як зазначалося, в обвинувальному акті мають бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Так, прокурор вважає встановленим місце та час скоєння правопорушення, але із обвинувального акта по кримінальному провадженню № 0000665 від 23.11.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 не зрозуміло де саме та в якому часі відбулося вимагання грошових коштів саме з погрозою вбивства, тоді як погроза вбивством є однім із кваліфікуючих ознак даного правопорушення.

Реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Тобто, згідно заяви потерпілої сторони, правопорушення сталося 21.11.2023 року, тоді як прокурор вважає встановленим скоєння правопорушення - 23.10.2023р. Також на момент подачі заяви про правопорушення не існувало і самого факту погрози вбивством, а також вимагання грошових коштів.

Тобто час та місце вчинення кримінального правопорушення у відповідності до ст. 291 КПК України не встановлено.

Також в матеріалах досудового слідства і в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_4 реалізуючи злочинний умисел, пов`язаний з вимаганням грошових коштів з погрозою вбивства, тримаючи на руках вогнепальну зброю - автомат ОСОБА_7 , здійснив декілька пострілів в бік, після чого наказав ОСОБА_6 вийти з автомобіля. Вийшовши з автомобіля ОСОБА_6 , побоюючись за своє життя та здоров`я підняв до гори руки. Після цього, ОСОБА_4 здійснив постріл в землю біля ніг ОСОБА_6 та висловив останньому погрози вбивством у разі не надання йому грошових коштів в якості сплати надуманого боргу».

Але в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 чомусь відсутні відомості про вчинення кримінального порушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а саме, носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Тобто в обвинувальному акті відсутні звинувачення про предмет за допомогою якого нібито здійснювались погрози вбивством, а в такому разі встає запитання, чи була у ОСОБА_4 на той момент вогнепальна зброя - автомат Калашникова і чи була взагалі погроза вбивством і яким предметом.

Чи був сам факт вимагання грошових коштів зі стороні ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 .

Тобто правова кваліфікація кримінального правопорушення у відповідності до ст.291 КПК України не встановлена і є неповною.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення; - повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу

Тому, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000665 від 23.11.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , складений слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області та вручений прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування від 26.06.2024 р. не відповідає вимогам КПК України.

3. Позиція учасників у судовому засіданні

У підготовчому судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали клопотання про повернення обвинувального акту прокурору і викладені в ньому доводи.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечували проти повернення обвинувального акту, зазначивши, що останній відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

4. Мотивація суду

Оцінюючи доводи сторони захисту в контексті можливості повернення обвинувального акта прокурору через порушення вимог викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, та інших порушень, які мають місце на думку сторони захисту, суд виходить із наступного.

Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України (ч. 3 ст. 110 КПК України).

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває особі доступ до правосуддя. Тож саме сформульованим обвинуваченням визначаються межі судового розгляду (ч. 1 ст. 337 КПК України).

У підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України (п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України). Тобто, виключною підставою для повернення обвинувального акта прокурору є його невідповідність вимогам закону, а саме наявність таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Оскільки п.3 ч.3 ст.314 КПК України визначає можливість повернення обвинувального акта як право, а не обов`язок суду, то підставою для такого повернення не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка дійсно перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи дійсно створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність та недоліки обвинувального акта вимогам КПК. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року (справа № 520/8135/15-к, провадження № 51-203 км 17).

За змістом вищевказаної норми для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України. Таким чином, з урахуванням задач підготовчого провадження, суд здійснює перевірку обвинувального акта на наявність невідповідності кримінальному процесуальному закону, яка б перешкоджала призначенню судового розгляду.

Частиною 2 статті 291 КПК України закріплено перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт. Також за змістом ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його повернення прокурору з огляду на таке.

Судом встановлено, що обвинувальний акт містить відомості, передбачені пунктами 1- ч.2 ст.291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив. До нього надано додатки, передбачені ч.4 ст.291 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.110 та п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначення способу та обсягу викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті належить до дискреційних повноважень прокурора. Кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій (ст.22 КПК України). Отже, прокурор як сторона кримінального провадження, є самостійним у визначені правової кваліфікації кримінального правопорушення та доведенні її обґрунтованості у змагальному судовому процесі.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується обвинуваченому.

Таким чином, формулювання обвинувачення, правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор.

За змістом ч.1 ст.189 КК України кримінальним правопорушенням, передбаченим даною статтею кримінального закону є вимога передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання).

За положеннями ч.4 ст.189 КК України кримінально караним є вимагання, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, або вчинене організованою групою чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, або поєднане із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження.

За змістом обвинувального акта формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_4 , викладене у такому виді, як це визнав за необхідне прокурор, у тому числі, зазначивши, які саме дії обвинуваченого, на його думку, містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

На переконання суду, викладені слідчим у обвинувальному акті, затвердженому прокурором, фактичні обставини кримінального правопорушення є достатніми для повного розуміння їх стороною захисту.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17 кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо.

Більше того, суд позбавлений можливості перевірити правильність викладу фактичних обставин, які є підставою для застосування заходів кримінально-правового характеру до юридичної особи на даному етапі, оскільки вимогами ч.4 ст.291 КПК України (якою заборонено до початку судового розгляду надавати суду інші документи, крім обвинувального акту та додатків до нього), для перевірки обвинувального акту на відповідність вимогам КПК у розпорядженні суду на стадії підготовчого судового провадження фактично є лише сам обвинувальний акт, та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Викладені адвокатом аргументи підлягають дослідженню судом виключно під час судового розгляду шляхом дослідження процесуальних документів та відповідних доказів. Відповідно до ст.314, 315 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд не уповноважений здійснювати дослідження та оцінку доказів. Така оцінка надається судом лише після дослідження доказів у ході судового розгляду в порядку, визначеному статтями 89, 94 КПК України.

Фактично, позиція сторони захисту є запереченням по суті проти обвинувального акта, розгляд яких може бути здійснений на етапі судового розгляду кримінального провадження.

Щодо посилання захисника на те, що час та місце вчинення кримінального правопорушення у відповідності до ст.291 КПК України не встановлено, оскільки заяви потерпілої сторони, правопорушення сталася 21.11.2023 року, тоді як прокурор вважає встановленим скоєння правопорушення - 23.10.2023 р., суд вважає, що з цих підстав обвинувальний акт поверненню теж не підлягає в силу наведених вище мотивів, оскільки у суду відсутня процесуальна можливість перевірки зазначених доводів сторони захисту на стадії підготовчого судового засідання, так як вони підлягають дослідженню судом виключно під час судового розгляду шляхом дослідження процесуальних документів та відповідних доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного вище та керуючись статтями 110, 291, 314-316, 372, 376 КПК України, суд,

постановив:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000665 від 23.11.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги за результатами розгляду кримінального провадження.

У зв`язку з частим та тривалим припиненням енергопостачання Березанського районного суду Миколаївської області на протязі періоду часу з 26 серпня по 04 вересня 2004 року внаслідок ракетної атаки по об`єктах енергетичної інфраструктури України, повний текст ухвали суду складено 04 вересня 2024 року.

Суддя: