Справа № 304/1348/24 Провадження № 1-кп/304/232/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000047 від 10 квітня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тур`ї Ремети Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, розлученого (має на утриманні малолітню дитину), громадянина України, раніше судимого:

- 13 грудня 2021 року вироком Перечинського районного суду Закарпатської області за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців; звільнений з ДУ «Личаківська виправна колонія (№ 30)» 27 жовтня 2023 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 19 квітня 2024 року близько 12.30 год, знаходячись біля магазину «АВС» по АДРЕСА_2 , умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, в ході суперечки зі своїм знайомим ОСОБА_4 , наніс останньому удар кулаком в обличчя, від якого той впав на землю, після чого продовжив наносити потерпілому невстановлену кількість ударів руками та ногами по тулубу, внаслідок чого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах лівого плеча, передньої правої бокової поверхні грудної клітки в проекції 3-4 міжребер`я по середньо-ключичній лінії, перенісся та садна на шкірних покривах правого колінного суглобу, а також консолідуючого перелому 5-8 ребер справа, що потягли за собою розлад здоров`я понад 21 день і згідно висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КК України.

Вісімнадцятого листопада 2024 року у місті Перечин між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, згідно з умовами якої обвинувачений визнає свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести ОСОБА_5 у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся. Також ствердив, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Його захисник - адвокат ОСОБА_6 затвердження угоди підтримав.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_5 давно примирився, зазначену угоду укладав добровільно, наслідки укладання та затвердження вказаної угоди для нього зрозумілі. Також просив затвердити угоду про примирення.

Прокурор проти затвердження угоди не заперечив та пояснив, що така відповідає вимогам закону, вказана у ній міра покарання визначена з урахуванням особи обвинуваченого відповідно до положень ч. 1 ст. 122 КК України.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, прийшов до такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 цього Кодексу угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

При ухваленні вироку суд враховує позицію Верховного Суду, викладену ним у постанові від 19 листопада 2019 у справі № 689/332/18, в якій Суд зокрема зазначив, що за нормативним визначенням умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст. 122 КК) характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння вказаних ушкоджень й причинним зв`язком між згаданим діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти зазначену шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК).

Так, обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 122 КК України є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (постанова ККС ВС від 13 червня 2019 року у справі № 295/15220/15-к).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.

Відтак, ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , передбачене ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Окрім цього зі змісту угоди видно, що при узгодженні ОСОБА_5 покарання сторонами було враховано і дотримано положення ст. 65 КК України, а саме: сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; при визначенні виду та меж покарання виходили із положень розділів X-ХІ Загальної частини КК України; врахували характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; взяли до уваги особу винного, характер та ступінь участі у вчиненні кримінального правопорушення; визначили обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до нього застосовано.

Також встановив, що потерпілий ОСОБА_4 усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Крім цього у судовому засіданні встановлено, що дана угода про примирення у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України ініційована потерпілим ОСОБА_4 , така відповідає вимогам вказаного Закону та відповідно може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди узгоджуються з вимогами КПК, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для примирення. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який раніше вже був притягнутий до кримінальної відповідальності, в тому числі за аналогічне кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 під час досудового розслідування даного кримінального провадження та підготовчого провадження у суді не обирався, на даний час клопотань про обрання такого суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 75, 76 КК України, ч. 2 ст. 373, 314, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про примирення, укладену 18 листопада 2024 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1