Справа № 639/6293/24
Провадження № 1-кп/639/452/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000900 від 07.09.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Великі Хом`яки Добровського району Липецької області РФ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_3 тривалий час, більш точний час у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своєю сестрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Саме в той час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого чужого майна, у період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, який введено на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого було в подальшому продовжено.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , 05.09.2024 в період часу з 08 години до 17 години, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, прослідував у кімнату, що розташована в будинку АДРЕСА_1 , в якій мешкає його сестра ОСОБА_6 , де на туалетному столику побачив шкатулку, в якій знаходились ювелірні прикраси, серед яких були золоті сережки 585 проби, вагою 2,12 грами, належні останній.

Відразу після цього ОСОБА_3 , оцінивши ситуацію, що склалася, вирішив вчинити таємне викрадення помічених у шкатулці золотих сережок та, скориставшись відсутністю ОСОБА_6 , використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, непомітно для оточуючих, таємно заволодів золотими сережками 585 проби загальною вагою 2,12 грами, які належать ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_3 діючи усвідомлено, виконав усі необхідні дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї мети, спрямованої на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_6 .

Після цього ОСОБА_3 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

В результаті скоєного правопорушення ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 4477 грн. 50 коп., що підтверджується висновком експерта № 4364/24 від 13.09.2024.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, фактичні обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також його правову кваліфікацію не оспорює.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, що 05.09.2024 в денний час він перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де він мешкає разом із своєю сестрою. Під час перебування вдома, він зайшов до кімнати своєї сестри, де побачив шкатулку, в якій знаходились золоті сережки, що належать його сестрі ОСОБА_6 , які він таємно викрав. В подальшому викрадені сережки він здав у ломбард, що розташований в районі заводу «ім. Т. Г. Шевченка» у м. Харкові, за що отримав грошові кошти приблизно до 3000 грн. Через декілька днів він разом із сестрою викупили в ломбарді вказані сережки та він їй їх повернув.

Обвинувачений ОСОБА_3 зазначає, що вину в інкримінованому злочині він визнає повністю, піддав критичній оцінці свої дії та у вчиненому щиро розкаюється.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, та потерпілої, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадженнящодо процесуальних витрат, речових доказів, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, розлучений, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, має постійне місце проживання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України є тяжким злочином, наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах мінімальної санкції за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, по справі відсутні обставини, які обтяжують покарання, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце проживання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі та без його ізоляції від суспільства.

Таким чином, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлено.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, тобто з 05 грудня 2024 року.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь судового експерта ОСОБА_7 (ІВАN НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 320,00 грн. (триста двадцять гривень 00 копійок).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1