Номер провадження: 11-кп/813/1596/24
Справа № 521/3401/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03.04.2024 про відмову у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою суду першої інстанції відмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що засуджений не довів своєю поведінкою і ставленням до праці своє виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що в колонії він гарно характеризується, має заохочення та міцні соціальні зв`язки.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, а саме:

- 31.03.2011 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 296 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. Звільнений постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2012 року по закінченню іспитового строку;

- 06.12.2013 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 384 КК України до 2 місяців арешту, не звільнявся.

- 11.02.2014 року Київським районним судом м. Одеси за частинами 1-2 ст. 307 КК України з застосуванням ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі. 25.06.2014 року Малиновським райсудом м. Одеси на підставі ст. 6 ЗУ «Про амністію» невідбуту частину покарання скоротити на , до відбуття 1 рік 9 місяців 2 дні; звільнився 06.03.2015 року за ст. 81 КК України з невідбутим строком 5 місяців 14 днів.

По теперішній справі ОСОБА_7 засуджений 16.11.2016 року Заводським районним судом м. Орел за п. г, ч. 4 ст. 228.1 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі. 14.12.2017 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2016 року вирок приведений у відповідність із законодавством України та ОСОБА_7 вважати засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України до 10 років позбавлення волі., кінець строку - 21.07.2024 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.08.2019 року керуючись ч. 5 ст. 72 КК України зараховано, строк попереднього ув`язнення з 19.09.2015 року по 26.11.2016 року, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04.06.2020 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2017 року про приведення у відповідність із законодавством України вироку Заводського районного суду м. Орла Російської Федерації від 16.11.2016 року, відносно ОСОБА_7 - змінено. Абзац четвертий резолютивної частини ухвали викладено у наступній редакції: «Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 16.11.2016 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 19.09.2015 року по 15.11.2016 року у строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі». В іншій частині ухвалу залишено без змін.

Згідно витягу з протоколу №13 від 31.03.2021 року засідання комісії ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» вбачається, що оскільки засуджений ОСОБА_7 , не довів свого виправлення, комісія вирішила не направляти матеріали до районного суду з приводу умовно- дострокового звільнення стосовно засудженого ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, згідно до частини 1 та 2 ст. 50 КК України, покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом об меженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. А також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання , суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Зазначені у характеристиці якості засудженого можуть свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, і повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Крім того, у суді апеляційної інстанції прокурором долучено до матеріалів справи довідку з особовий справи ОСОБА_7 відповідно до якої останній звільнився з ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» 11.07.2024 після відбуття строку покарання.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а також відомості про особу засудженого та його поведінку протягом строку відбування покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевіривши в сукупності наведені дані дійшов правильного висновку про те, що засуджений не довів своєю поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, а тому клопотання засудженого є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання засудженого, які вказували на необхідність скасування ухвали суду першої інстанції встановлено не було.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03.04.2024 про відмову у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4