ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1766/24 Справа № 235/7133/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 зі змінами на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 вересня 2021 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР №0000363 від 22.09.2020 року, №0001676 від 30.10.2020 року, №0000702 від 09.12.2020 року та №0000009 від 04.01.2021 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Димитров Донецької області, громадянки України, українки, не працюючої, не є інвалідом, заміжньої, яка має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-05.04.2021 року вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт, які відбуті повністю;

-27.09.2022 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту;

-23.03.2023 року Димитровський міський суд Донецької області за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.ч. 1, 2 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до арешту строком на 6 місяців,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03.09.2021 року ОСОБА_7 визнано винною за ч. 1 ст. 190, ч. 2ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.

Вироком суду встановлено, що 23 серпня 2020 року близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_7 , з метою заволодіння чужим майном, прийшла до магазину жіночого одягу «Камелія», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ФОП « ОСОБА_10 », де на підставі цивільно-правового договору від 21.08.2020 продавцем непродовольчих товарів працювала ОСОБА_11 .

ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, шляхом повідомлення неправдивих відомостей про те, що вона працює неподалік в магазині «Пиріжковий рай» та бажає взяти в борг речі, грошові кошти, за які вона поверне пізніше, ввела продавця ОСОБА_11 в оману, переконавши її в правдивості своїх слів. ОСОБА_11 , будучи введеною в оману, повіривши в правдивість слів та добросовісність її намірів, надала ОСОБА_7 жіночу футболку «LA SORTIE 48» (код 7077) вартістю 769, 44 гривень, жіночий піджак «Дюрак» (код 7738) вартістю796,92 гривень та жіночі джинси (код 7478) вартістю 741,96 гривень з умовою повернення грошових коштів за них у майбутньому.

Таким чином, діючи умисно ОСОБА_7 шляхом обману заволоділа майном, належним ФОП « ОСОБА_10 » на загальну суму 2308, 32 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та розпорядилась майном, яким заволоділа, на свій власний розсуд.

Отже, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім того, 25 серпня 2020 року близько 13 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , з метою повторного заволодіння чужим майном прийшла до магазину жіночого одягу «Камелія», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ФОП « ОСОБА_10 », де на підставі цивільно-правового договору від 21.08.2020 продавцем непродовольчих товарів працювала ОСОБА_11 .

ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, шляхом повідомлення неправдивих відомостей про те, що вона працює неподалік в магазині «Пиріжковий рай» та бажає взяти в борг речі, грошові кошти, за які вона поверне пізніше, ввела продавця ОСОБА_11 в оману, переконавши її в правдивості своїх слів. ОСОБА_11 , будучи введеною в оману, повіривши в правдивість слів та добросовісність її намірів, надала ОСОБА_7 жіночі джинси (код а114/18) вартістю 821, 83 гривень, жіночі джинси (код 7760) вартістю 712,25 гривень та жіночу сорочку (код 6648) вартістю 1095,77 гривень з умовою повернення грошових коштів за них у майбутньому.

Таким чином, діючи повторно, умисно ОСОБА_7 шляхом обману заволоділа майном, належним ФОП « ОСОБА_10 » на загальну суму 2629,85 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та розпорядилась майном, яким заволоділа, на свій власний розсуд.

Отже, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, 26 серпня 2020 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_7 з метою повторного заволодіння чужим майном прийшла до магазину жіночого одягу «Камелія», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ФОП « ОСОБА_10 », де на підставі цивільно-правового договору від 21.08.2020 продавцем непродовольчих товарів працює ОСОБА_11 .

ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, шляхом повідомлення неправдивих відомостей про те, що вона працює неподалік в магазині «Пиріжковий рай» та бажає взяти в борг речі, грошові кошти, за які вона поверне пізніше, ввела продавця ОСОБА_11 в оману, переконавши її в правдивості своїх слів. ОСОБА_11 , будучи введеною в оману, повіривши в правдивість слів та добросовісність її намірів, надала ОСОБА_7 жіночу сорочку (код 0446) вартістю 1371,92 гривень, брюки жіночі виробника «Trieste» моделі «1471» (розмір - «48») (код 1471), вартістю 1360,83 гривень та жіночу футболку «LA SORTIE» моделі «SWEAT» (розмір - «46») (код 7077) вартістю 768,28 гривень, з умовою повернення грошових коштів за них у майбутньому.

Таким чином, діючи повторно, умисно ОСОБА_7 шляхом обману заволоділа майном, належним ФОП « ОСОБА_10 » на загальну суму 3501,03 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та розпорядилась майном, яким заволоділа, на свій власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, 08.12.2020 близько 12 год. 55 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні магазину жіночої білизни « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ФОП « ОСОБА_12 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , побачила на прилавку поряд із примірочною окремий комплект жіночої білизни ТМ «Jolidon» у поліетиленовому пакеті, який складався із бюстгальтеру та трусів, залишений раніше власницею ОСОБА_13 , та у неї виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Близько 13 год. 00 хв. 08.12.2020 о, реалізуючи свої злочинні наміри та доводячи їх до кінця, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаться таємними для продавчині магазину ОСОБА_12 та інших оточуючих,, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу заволоділа належним ОСОБА_13 комплектом жіночої білизни TM «Jolidon», який складався із бюстгальтеру моделі «S2059» та трусів моделі «D2057», загальною вартістю 1647,50 гривень. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, 02 грудня 2020 року близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_7 з метою заволодіння чужим майном прийшла до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , який належить ФОП « ОСОБА_14 », де на підставі цивільно-правового договору від 07 жовтня 2020 року продавцем непродовольчих товарів працює ОСОБА_15 .

ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, шляхом повідомлення неправдивих відомостей про те, що вона працює на ПАТ ШУ «Покровське», знайома особисто з власницею магазину та бажає взяти в борг речі, грошові кошти, за які вона поверне пізніше, ввела ОСОБА_16 в оману, переконавши її в правдивості своїх слів. Продавець ОСОБА_17 , будучи введеною в оману, повіривши в правдивість слів та добросовісність намірів ОСОБА_7 , надала їй комплект чоловічий термобілизни виробника «FSM», який складається з термокофти вартістю 341,67 гривень, термоштанів вартістю 341,67 гривень, костюм жіночий (піжаму) виробника «Sexen» вартістю 485,00 гривень, сумку жіночу (код 2699) вартістю 518,67 гривень, жіночі шкарпетки, що не становлять для потерпілої жодної матеріальної цінності, з умовою повернення грошових коштів за них у майбутньому.

Таким чином, діючи повторно, умисно ОСОБА_7 шляхом обману заволоділа майном, належним ФОП « ОСОБА_14 » на загальну суму 1687,01 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та розпорядилась майном, яким заволоділа, на свій власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Доводи апеляційних скарг:

Не погодившись з вироком суду 1-ї інстанції прокурор подав апеляційну скаргу 29.09.2021 року, у якій просив вирок суду 1-ї інстанції скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 вважати засудженою за ч. 1 ст. 190 КК України до 100 годин громадських робіт; за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупність кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Красноармійського міськрайонного суду від 05.04.2021 року, більш суворим за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Зарахувати відбуте покарання за попереднім вироком та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

В апеляційній скарзі зі змінами, що надійшла до суду 12.11.2024 року, прокурор просить вирок Красноармійського міськрайонного суду від 03.09.2021 року стосовно ОСОБА_7 за ч. ч. 1, 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В частині обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України та за епізодом від 02.12.2020 року за ч. 2 ст. 190 КК України закрити на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати засудженою до 1 року 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненою від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

В іншій частині вирок стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Позиції сторін в суді :

Прокурор в судовому засіданні підтримав змінену апеляційної скарги прокурора, просив її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення зміненої апеляційної скарги прокурора.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи зміненої апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне:

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу , та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_7 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл. 28 КПК України, досліджені судом 1-ї інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи. Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації судом 1-ї інстанції дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 190 КК України за епізодом від 23.08.2020 року та ч. 2 ст. 190 КК України за епізодами від 25.08.2020 року, від 26.08.2020 року, у колегії суддів сумнівів не викликає.

Разом з тим доводи апеляційної скарги прокурора щодо закриття провадження у справі на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, колегія суддів вважає обґрунтованими.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Тобто у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Так, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі Закон № 3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за відповідними частинами ст. 51 КУпАП. Отже, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яку передбачено адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 07.10.2024 у справі 278/1566/21.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2020 року визначено у сумі 2102 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1051 грн. на 2020 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ч. 2 ст. 51 КУпАП) 2102 гривень. Отже, сума викраденого майна, яка не перевищує у 2020 році 2-х неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 2102 грн., є дрібною крадіжкою та особа повинна нести відповідальність за відповідною частиною ст. 51 КУпАП.

Як убачається з оскарженого вироку та матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 визнано судом винуватою у тому числі за ч. 2 ст. 190 КК України у заволодінні 02.12.2020 року чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно в сумі 1687,01 гривень та за ч. 2 ст. 185 КК України у таємному викраденні 08.12.2020 року чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно в сумі 1647,50 гривень.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду на вказане, оскільки Законом України № 3886-ІХ збільшилася сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за кримінальні правопорушення щодо права власності, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України та епізоду від 02.12.2020 року за ч. 2 ст. 190 КК України.

Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність відповідно до ст.ст. 409, 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані, що характеризують особу винну у вчиненні кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачене ч. 1 ст.190 КК України відноситься до кримінальних проступків, а правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України відносяться до нетяжких злочинів.

Враховує суд дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка раніше засуджувалася

20.02.2019 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 850 грн., який було сплачено, і 22 січня 2020 вона була знята з обліку Покровського МРВ Філії ДУ «Центр пробації» у Донецькій області,

05 квітня 2021 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, які вона відбула повністю , у звязку з чим 07.07.2021 знята з обліку Покровського МРВ Філії ДУ «Центр пробації» у Донецькій області,

27.09.2022 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту,

23.03.2023 року Димитровський міський суд Донецької області за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.ч. 1, 2 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК.

Судом враховано, що ОСОБА_7 , не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, за місцем мешкання характеризується нейтрально, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням особи винної, яка щиро розкаялася у вчиненні кримінальних правопорушень, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченій покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді громадських робіт, за ч. 2 ст. 190 КК у виді позбавлення волі. Згідно зі ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Отже, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_7 на підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання за ч. 1 ст. 190 у виді громадських робіт у виді позбавлення волі більш суворим за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з цим, застосовуючи кримінальне покарання до обвинуваченої у виді позбавлення волі, суд з врахуванням особи ОСОБА_7 , приходить до висновку про можливість звільнити обвинуваченої ОСОБА_7 від призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком, в порядку вимог ст. 75 КК України, поклавши на обвинувачену обов`язки, які передбачені ст. 76 КК України.

Із врахуванням правопої позиції ОП ККС ВС від 01.04.2024 року в справі №183/6854/20, провадження № 51-4885кмо23, судом не застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки в даному провадженні судом призначається покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд 1-ї інстанції під час ухвалення вироку неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, тому змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404-419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду від 03.09.2021 року стосовно ОСОБА_7 за ч. ч. 1, 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В частині обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України та за епізодом від 02.12.2020 року за ч. 2 ст. 190 КК України вирок скасувати а провадження закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за:

ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт,

ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 вважати засудженою до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, поклавши на неї передбачені п. п. 1 ч. 1 ст.76 КК України обов`язки, а саме :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

В іншій частині вирок стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4