печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією Украі?ни та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

06 вересня 2024 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією Украі?ни та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке 04.09.2024 вилучено в ході проведення обшуку за відомою адресою проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 , а саме на паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер НОМЕР_1 , який виданий органом 6101.

10 вересня 2024 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, прокурором було подане клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, також, прокурором у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор вказує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002620 від 06.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в період з липня 2023 року по теперішній час, на території України діє злочинна група з ознаками організованості, до складу якої входять мешканці Тернопільської області

та м. Києва, учасники якої до своїх злочинних планів залучили службових осіб ТОВ «Нової Пошти» та під приводом закупівлі і реалізації квадрокоптерів, шахрайським шляхом, зловживаючи своїм службовим становищем в умовах воєнного стану, заволоділи грошовими коштами потерпілих у особливо великих розмірах.

Зокрема, 18.10.2023, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , вступивши у злочинну змову, діючи спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , умисно, з метою особистого збагачення, переслідуючи корисливі мотиви, розробили злочинний план, який полягав у розтраті майна, яке було ввірене ТОВ «Нова Пошта» та фактично знаходилося у відділенні № НОМЕР_2 ТОВ «Нова Пошта» у м. Тернопіль за адресою: м. Тернопіль, вул. Збаразька, 29А, прим. 47 та перебувало у їх віданні.

Так, ОСОБА_4 зобов`язувався знайти осіб, які були готові відправити йому на надані ним дані поштовим зв`язком на відділення № НОМЕР_2 ТОВ «Нова Пошта» у м. Тернопіль квадрокоптери (дрони) із формою розрахунку - накладений платіж.

Далі, після знаходження таких відправників, здійснення ними відправлення, організатор ОСОБА_4 здійснював передачу відомостей про відправку співорганізатору ОСОБА_6 , який брав на себе обов`язок проконтролювати факт прибуття відправлення, його подальшого розміщення на стелажах складського приміщення відділення № НОМЕР_2 ТОВ «Нова Пошта» у м. Тернопіль.

Після надходження відправлень до відділення № 13 ТОВ «Нова Пошта» ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи всупереч Публічного договору та посадових інструкцій, не отримавши від одержувача оплату за майно та послуги з доставки, здійснювали відкриття відправлень, діставали з них квадрокоптери (дрони) та переупаковували їх у нові фірмові картонні коробки, тобто здійснювали розтрату майна, яке перебувало у їх віданні.

Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на виконання вказівок ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , вчиняли дії, які спрямовані на розтрату майна, яке було ввірене ТОВ «Нова Пошта» та перебувало у їх віданні.

Так, розтрата відбувалася одним із двох шляхів: перший - після відкриття відправлення, яке не оплачене, майно передавалося безпосередньо ОСОБА_4 ; другий - нові картонні коробки, в яких знаходилися переупаковані квадрокоптери (дрони), відправлялися від імені та в адрес осіб, які фактично такі відправлення не оформлювали.

Оформлення таких відправлень через свої облікові записи користувачів здійснювали як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Так, у період з 19.10.2023 по 01.11.2023 ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з керівником відділення № 13 ТОВ «Нова Пошта» у м. Тернопіль ОСОБА_6 , фахівцями (операторами) ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які являються матеріально відповідальними особами, та спільно з групою інших осіб, всупереч Публічного договору та посадових інструкції, не отримавши оплати від одержувачів за наступними відправленнями: 9337, 7731, 9289, 9263, 1568, 8914, 9223, 9937, 4394, 0238, 2166, 2752, 7281, 5915, 2943, 7259, 7621, 0757, 3611, 2714, 4583, 3422, 4991, 8158, 0986, 6854, здійснили переупакування майна, яке в них знаходилося, а саме квадрокоптерів, та передали їх на користь третіх осіб, тим самим завдали збитків ТОВ «Нова Пошта», як експедитору, який несе відповідальність перед замовниками за забезпечення збереження відправлення з моменту його прийняття для надання послуг з перевезення.

У подальшому, заволодівши вказаними дронами (квадрокоптерами) з метою приховання слідів вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_4 здійснив їх відправлення від імені третіх осіб на користь інших осіб з якими попередньо домовився про постачання дронів (квадрокоптерів).

Разом з тим, з метою маскування протиправної діяльності учасників злочинної групи, з ознаками організованості, введення потенціальних потерпілих в оману, а також подальшої легалізації грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, ОСОБА_4 залучив до свого злочинного плану активного учасника групи ОСОБА_10 , якому наказав зареєстрував суб`єкт господарської діяльності, а саме ФОП « ОСОБА_10 », на банківські рахунки використовуються для отримання грошових коштів від потерпілих внаслідок шахрайських дій.

В подальшому, в ході аналізу безготівкових операцій по банківським рахункам ФОП « ОСОБА_10 » встановлено, що ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_11 . Та ОСОБА_12 , який теж є активним учасником групи з метою легалізації грошових коштів, отриманих злочинним шляхом протягом 2023 року здійснили переказ грошових коштів в сумі 1 486 000 грн. на банківські рахунки ФОП « ОСОБА_12 ».

Одночасно з цим, з банківських рахунків ФОП « ОСОБА_11 » переведено частину грошових коштів на особисті рахунки учасників злочинної групи, а саме:

- на рахунок ОСОБА_4 - 1 371 000 гривень;

- на особистий рахунок ОСОБА_11 - 1 992 249 гривень.

Крім того, встановлено, що у своїй злочинній діяльності ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ряд інших невстановлених на даний час осіб, з метою маскування походження грошових коштів, які отримувалися шахрайським шляхом використовували також крипто гаманці фактично підконтрольних осіб та інших учасників злочинної групи, яких залучали до вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

У відповідності до показів свідків та інших матеріалів, зібраних ДКП НП України на виконання доручень слідчого у порядку ст. 40 КПК України, встановлено, що з метою легалізації грошових коштів отриманих злочинним шляхом, ОСОБА_12 отримував кошти у криптовалюті USDT на електронний гаманець НОМЕР_3, який обслуговується біржею Binance.

З огляду на викладені обставини, встановивши наявність достатніх доказів, 04.09.2024 ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

У зв`язку з цим, з метою відшукання майна, яка має доказове значення у кримінальному провадження, 04.09.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.08.2024 (справа № 757/36103/24-к) проведено обшук за відомою адресою проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 , в ході якого з-поміж іншого виявлено та вилучено майно, яке має значення для досудового розслідування, однак, яке не входило до переліку майна, дозвіл на відшукання якого прямо надавався ухвалою слідчого судді про проведення обшуку від 13.08.2024, а саме: паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер НОМЕР_1 , який виданий органом 6101.

З указаних причин, за відповідності критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, 04.09.2024 прийнято рішення про визнання зазначеного майна речовим доказом у розслідуваному кримінальному провадженні.

Прокурор вказує, що під час вилучення вказаного майна встановлено, що вони містить в собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема тих, що підтверджують версію сторони обвинувачення щодо незаконного перетину ОСОБА_4 державного кордону України.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: речових доказів.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчим суддею встановлено, що 04.09.2024 прийнято рішення про визнання зазначеного майна речовим доказом у розслідуваному кримінальному провадженні.

Прокурором доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією Украі?ни та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке 04.09.2024 вилучено в ході проведення обшуку за відомою адресою проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 , а саме на паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер НОМЕР_1 , який виданий органом 6101.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1