Провадження №11-кп/824/4793/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05 червня 2024 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, працюючого в ТОВ «Сталь комплект сервіс» водієм, мешкає: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.03.2023 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст.15 ч.2, 185 ч.4 КК України до 5-ти років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 07.11.2023 приблизно в 20.40 годин ОСОБА_7 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження працівникові правоохоронного органу - дільничному офіцеру поліції сектору превенції відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Троєщина») Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 у зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових обов`язків, при наступних обставинах. Так, 07.11.2023 приблизно в 20.40 годин дільничний офіцер поліції сектору превенції відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Троєщина») Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 спільно зі старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції відділу поліції №2 (з обслуговування житлового масиву «Троєщина») Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 під час несення служби з обслуговування території Деснянського району м. Києва, по вул. Закревського, 89 в м. Києві отримали від невстановлених громадян усне звернення про побиття невстановленими особами за вказаної адресою, під час невідкладного реагування на вказане звернення громадян вказаними працівниками поліції на місці події було виявлено дві групи осіб, між якими явно був конфлікт, в цей час особи, на яких вказали попередньо як на учасників бійки, сіли до автомобіля «Vоlkswаgеn Раssаt» р/нАА0173ОА, за кермо якого сів ОСОБА_7 , та автомобіль розпочав рух, на неодноразові вимоги ОСОБА_9 , який був одягнений у поліцейській однострій із відповідними знаками розрізнення, та який пред`явив службове посвідчення на своє ім`я, до ОСОБА_7 щодо припинення руху автомобіля та залишення його салону, останній, усвідомлюючи, що до нього звертається представник правоохоронного органу із законними вимогами, під час виконання ним службових обов`язків, проігнорував їх, та діючи умисно, продовжив рух автомобілем та здійснив наїзд на ОСОБА_9 , внаслідок чого ОСОБА_9 опинився на капоті автомобіля та лишався в такому положенні протягом руху автомобіля близько 10-15 метрів, після чого впав на асфальтове покриття, внаслідок чого йому були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді забою (гематоми) м`яких тканин лівої кисті, лівого колінного суглобу, а ОСОБА_7 , керуючи вказаним автомобілем, з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

05.06.2024 між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05 червня 2024 року, затверджено угоду про примирення від 05.06.2024 між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 .

ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу розміром 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000грн.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком суду повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.03.2023 за ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України, і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу розміром 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000грн. та у виді 5-ти років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік на підставі ст. 75 КК України, які на підставі ст.72 КК України виконувати самостійно.

Запобіжний захід у виді застави ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили скасовано. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 4670 грн. Вирішено питання арешту майна. Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції, заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05.06.2024 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Просить призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_7 , та кваліфікацію дій останнього, апеляційна скарга вноситься у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Як, зазначає прокурор, що відповідно ч. 3 ст. 469 КК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченими може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. При цьому угода повинна відповідати вимогам закону. Також відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Апелянт, вказує що в даному випадку місцевий суд вимоги кримінального процесуального та матеріального закону проігнорував, вважає що умови угоди суперечать вимогам закону, не відповідають інтересам суспільства. Оскільки умови угоди про примирення не можуть змінювати правил встановлених в законі.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, у випадку вчинення нового кримінального правопорушення до відбуття покарання, призначеного попереднім вироком, винному призначається покарання за сукупністю вироків у розмірі, що є більшим за покарання, призначене за вчинення останнього за часом злочину та від невідбутого покарання, призначеного попереднім вироком.

Прокурор, зазначає, що суд проігнорувавши вимоги Загальної частини КК України, місцевий суд помилково затвердив незаконну угоду про примирення, умови якої грубо порушують імперативні вимоги матеріального кримінального закону.

Від так, суд першої інстанції грубо порушив вимоги ч. 3 ст. 469 КК України, та ухвалив незаконний вирок від 05.06.2024 та затвердив незаконну угоду про примирення у зв`язку із чим вирок підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не правильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та собі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення потерпілого ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора,

пояснення захисника ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

На переконання колегії суддів, доводи прокурора про допущення судом першої інстанції істотних порушень норм кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими.

Так, Главою 35 КПК України передбачено порядок здійснення кримінального провадження на підставі угод.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 468, ч. 3 ст. 469 КПК України, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст. 471 КПК України, в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Після перевірки угоди на відповідність чинному законодавству, за відсутності встановлених КПК (пункти 1 - 6 ч. 7 ст. 474 КПК) підстав для відмови в її затвердженні, з`ясувавши питання, визначені в частинах 4, 5 ст. 474 КПК, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, до Деснянського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003217 від 07.11.2023, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

05.06.2024 між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Відповідно до умов укладеної угоди, обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_13 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 345 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_7 , а саме із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу розміром 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн., на підставі ст.ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України покарання за даним вироком і за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.03.2023 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України виконувати окремо.

Затверджуючи угоду про примирення, суд першої інстанції дійшов висновку, що умови даної угоди відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Разом з тим, приймаючи рішення про затвердження угоди про примирення, суд першої інстанції не врахував, вимоги ст. 71 КК України та ч. 3 ст. 78 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 10.03.2023 ОСОБА_7 засуджено вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до 5-ти років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік.

За оскаржуваним вироком суду, інкриміноване ОСОБА_14 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, вчинено 07.11.2023, тобто після постановлення вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.03.2023.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Однак, вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції при затвердженні угоди про примирення.

За таких обставин, затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим є неприпустимим, та таким, що суперечить основним положенням кримінального провадження на підставі угод та Загальній частини КК України, про що обгрунтовано зазначив прокурор у свої апеляційній скарзі.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що затвердивши угоду про примирення обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 , суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому вирок суду першої інстанції відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 та п. 1 ч. 2 ст. 407 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_10 - задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 05 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4