ЄУН №337/2249/23 Провадження 1-кп/337/69/2024
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2024 м.Запоріжжя

Хортиицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , процесуального прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Оріхів Запорізької області , громадянина України, освіта загальна середня, військовослужбовця НОМЕР_1 , посада стрілець, не одруженого , на утриманні має малолітню дитину , не зареєстрованого , не маючого постійного місця проживання, раніше судимого: - 01.06.2010 Оріхівським районним судом Запорізькоїобласті за ч.І ст. 121, ч.4 ст. 296, 70 КК України до 6 років позбавлення волі. 11.08.2010 апеляційним судом Запорізької області змінено вирок, ч.4 ст. 296 КК України знято, засуджено за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнився 27.06.2013 з Микитинської ВК № 87 Донецької області згідно ухвали Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області від 19.06.2013 умовно-достроково на не відбутий термін покарання 1 рік 2 місяці 12 днів; - 01.07.2014 Жовтневим районним судом м. Маріуполь Донецької області за ч.І ст. 28, ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно ч.1 ст.71 КК України до визначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання у вигляді 1 місяця позбавлення волі за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 01.06.2010 та остаточно призначено покарання - 4 роки 1 місяць позбавлення волі; Звільнений 18.12.2017 з Вільнянської ВК № 20 Запорізької області по відбуттю покарання; - 03.05.2018 Акимівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; - 26.09.2018 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання призначене вироком Акимівського районного суду Запорізької області від 03.05.2018, кінцеве призначене покарання 3 роки 8 місяців позбавлення волі; - 04.12.2020 Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст. ст. 15 ч.І, 15 ч.3, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно ч.4 ст. 70 КК України до назначеного покарання частково приєднати покарання призначене вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.09.2018, кінцеве призначене покарання 4 роки 2 місяці позбавлення волі. Звільнений 26.05.2022 року по відбуттю строку покарання. у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

ВСТАНОВИВ:

19.01.2023 на території міста Запоріжжя, Запорізької області у ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахоайства)' шляхом незаконних операцій з використанням електронно- обчислювальної техніки, а саме на заволодіння грошовими коштами громадян, які мають право на отримання грошової допомоги від держави та міжнародних організацій. Приблизно о 15.00 години, ОСОБА_5 , в мережі «Фейсбук» побачив сторінку ОСОБА_8 , де був вказаний мобільний телефон останнього. В подальшому, маючи прямий умисел направлений на заволодіння чужим майном, здійснив телефонний дзвінок на мобільний номер ОСОБА_8 та в ході телефонної розмови, шляхом зловживання довірою, користуючись його довірливими відносинами, які склалися по відношенню до нього, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, користуючись діючим воєнним станом па території України, запропонував ОСОБА_8 оформити грошову гуманітарну допомогу,зазначивши, що для цього йому потрібно дані платіжної банківської карти.

Далі. ОСОБА_5 , під приводом реєстрації для отримання виплат запропонував ОСОБА_8 ввести комбінацію для переадресації абонентського номеру потерпілого, тим саме отримав доступ до банківського рахунку потерпілого, а також коди доступу для заміни фінансового номеру, та паролів входу для віддаленого керування банківськими рахунками для подальшого заволодіння грошовими коштами, що знаходяться на рахунках.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 10.01.2023, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно,з корисливих мотивів, за допомогою наявного у нього мобільного телефону, отримавши доступ до системи для віддаленого керування банківським рахунком «Приват-24», після чого без згоди та відома ОСОБА_8 здійснив незаконні операції з перерахуванням грошових коштів в загальній сумі 2 585 гривень, що належать ОСОБА_8 та знаходились на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк», а саме перерахував грошові кошти на рахунок № НОМЕР_3 , відкритому в AT «Акцент-Банк», що належить ОСОБА_5 та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

01 травня 2023 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України надійшов до Хортицького районного суду м.Запоріжжя.

Ухвалою суду від 21 червня 2024 року кримінальні провадження відносно ОСОБА_5 за № 0000133 від 26.01.2023 року та 0000007 від 01.01.2024 року об`єднані в одне провадження та призначені до розгляду в судовому засіданні.

30.08.2024 року в судовому засіданні поставлено на обговорення питання , щодо кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за ч.3 ст.190 КК України у зв`язку з набранням чинності закону України №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Прокурор ОСОБА_3 , вважає, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч.3 ст.190 КК України підлягає закриттю , оскільки його діяння на даний час не є кримінально караним.

Прокурор ОСОБА_4 підтримав позицію прокурора ОСОБА_3 , щодо закриття кримінального провадження.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 не заперечували проти закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України у зв`язку з його декриміналізацією.

Вислухав пояснення учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП у редакції Закону 3886-IX установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ ПК, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 1 січня.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.190 КК, ОСОБА_5 вчинив 19.01.2023 року.

Станом на 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн, а 50% від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень ПК та Закону 3886-IX, на момент вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 190 КК України, становив 2684 грн (1342*2=2684).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, діями засудженого ОСОБА_5 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 2585 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить кримінальний кодекс, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі , якщо втратив чинність закон , яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Ураховуючи , що з 09 серпня 2024 року з дня набрання чинності Законом №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», кримінальна протиправність діяння за вчинення крадіжки у 2023 році настає з розміру 2684 грн, тому вчинення ОСОБА_5 кримінального правпорушення, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки на суму 2585 грн. не є кримінально караним, а тягне за собою адміністративну відповідальність, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.284, 369-372,376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0000133 від 26.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону , яким встановлюється кримінальна відповідальність.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1