Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/287/24
Провадження № 1-в/382/64/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року Яготинський районний суд Київської області

у складі: судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

представника органу пробації ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Бориспільського району Київської області подання Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про приведення судового рішення відносно ОСОБА_5 у відповідність у зв`язку із набранням чинності Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області від Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області надійшло подання про приведення судового рішення стосовно ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Подання обґрунтовано тим, що на обліку Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області з 21.08.2024 р. перебуває громадянин ОСОБА_5 , засуджений 16.07.2024 р. вироком Яготинського районного суду Київської області за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі. Вирок набув законної сили 16.08.2024 р.

Згідно з вироком Яготинського районного суду Київської області громадянин ОСОБА_5 , 27.01.2024 року вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 1386,00грн.

09.08.2024 р. набув чинності Закон України від 18.07.2024 р. №3886-ІХ «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», якими внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції Закону № 3886-ІХ) (далі - КУпАП) відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Ч. 2 ст. 51 КУпАП визначено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 р. становив 3028 грн., 50 відсотків від його розміру ставили 1514 грн.

Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, відповідно до якої закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Зі змісту вироку Яготинського районного суду Київської області від 16.07.2024 р. вбачається, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України 27.01.2024 року, розмір завданого матеріального збитку в загальному склав 1386,00 грн. Таким чином, враховуючи положення Податкового кодексу України та Закону № 3886- ІХ «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», розмір вартості викраденого майна становить менше 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, передбачених санкцією ч. 2 ст. 51 КУпАП та тягне за собою адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КІІК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

На підставі викладеного та керуючись п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» просили привести судове рішення стосовно ОСОБА_5 у відповідність до вимог закону.

Прокурор просив відмовити у даному поданні з огляду на той факт, що у поданні не зазначено, яке саме питання повинно розглядатись, що саме у вироці не відповідає дійсності не зазначено.

Представник Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області просить задовольнити клопотання.

ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що мабуть вирішується питання щодо його відміток в органі пробації.

На підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57,частини першої статті 58,частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до частин 1-2 статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з частиною 1 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Отже, при вирішенні питань, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за поданням органу або установи виконання покарань і лише в межах зазначених в поданні (клопотанні), тобто у відповідності до того, що саме слід вирішити, на яке питання слід надати відповідь (вирішити його). Суд не має повноважень вирішувати питання виходячи за межі відповідного клопотання.

В даному випадку органом пробації не ставиться питання про звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання. При цьому, орган пробації не зазначає обставин за якими він вважає, що вирок суду не відповідав би вимогам законодавства та в чому саме (повністю чи в якій частині) його слід привести до вимог законодавста.

Крім того, нормами діючого КПК України не передбачено такої процесуальної дії, як «приведення судового рішення у відповідність до закону».

Відтак, суд дійшов висновку, що подання Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області є необґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 369-372, 376, 532, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання Бориспільського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 відносно ОСОБА_5 .

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1