Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/4117/2024 У Х В А Л А
31.10.2024р. слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому засіданні клопотання слідчого СУ ГУ НП України в Миколаївській області ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1
та клопотань прокурора про накладення арешту,
В С Т А Н О В И В :
06.09.2024р. у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.
Згідно повідомлення, в середині березня 2024 року ОСОБА_6 , зателефонував раніше знайомому йому ОСОБА_7 та запропонував здійснити обмін автомобіля «Mersedes Vito», який перебував у розпорядженні ОСОБА_7 на автомобіль «AUDI А4» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував у його розпорядженні із доплатою ОСОБА_6 в сумі 250 доларів США, на що ОСОБА_7 погодився. 29.03.2024р. на підставі досягнутої усної домовленості ОСОБА_7 та ОСОБА_6 здійснили обмін зазначених автомобілів, обмінявшись при цьому реєстраційними документами на них.
В подальшому 05.07.2024 року ОСОБА_7 , перебуваючи за кермом автомобіля «AUDI А4», д.н.з. НОМЕР_1 рухався в межах Вознесенського району Миколаївської області та був зупинений працівниками поліції. В ході перевірки документів на вказаний автомобіль, було виявлено ознаки їх підробки, у зв`язку з чим даний автомобіль із документами був вилучений працівниками поліції. Знаходячись на місці зупинки, ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що працівники поліції зупинили його на раніше отриманому від ОСОБА_6 автомобілі «AUDI А4» та виявили ознаки підробки реєстраційних документів на нього, у зв`язку з цим вилучили документи та автомобіль. ОСОБА_6 , вислухавши ОСОБА_7 , повідомив, що зараз під`їде до місця пригоди та наказав ОСОБА_7 готувати гроші в розмірі 500 доларів США для того, щоб він зміг вирішити питання щодо повернення ОСОБА_7 автомобіля.
Через деякий час ОСОБА_6 прибув до місця зупинки ОСОБА_7 та разом з останнім та працівниками поліції направився до Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області. В управлінні поліції, поки з ОСОБА_7 проводились необхідні слідчі дії, ОСОБА_6 перебував у приміщенні управління. Після завершення слідчих дій та повернення автомобіля ОСОБА_7 під зберігальну розписку, за кермо автомобіля «AUDI А4» сів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 сів поряд як пасажир. Дорогою, підвозячи ОСОБА_7 додому, ОСОБА_6 повідомив останньому, що потерпілий винен йому 500 доларів США за те, що ОСОБА_6 нібито «вирішив питання» щодо повернення автомобіля ОСОБА_7 працівниками поліції. Висадивши ОСОБА_7 біля його будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , в свою чергу, продовжуючи перебувати за кермом автомобіля, автівку ОСОБА_7 не повернув та поїхав у невідомому напрямку. Свої дії останній аргументував тим, що поверне авто, коли ОСОБА_7 віддасть йому гроші.
11.07.2024р. ОСОБА_7 у Вознесенському міськрайонному суді Миколаївської області отримав ухвалу про накладення арешту на передану йому на зберігання автівку «AUDI А4» д.н.з. НОМЕР_2 без права відчуження та разом із своїм батьком ОСОБА_8 направився за адресою проживання ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 , щоб забрати в нього автомобіль. Прибувши на місце, автомобіля «AUDI А4» поблизу вказаного будинку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не виявили. Тоді ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_6 та попросив його вийти до них з батьком для розмови, на що останній погодився.
В ході розмови ОСОБА_6 висунув вимогу передачі йому 1000 доларів США ОСОБА_7 за повернення автомобіля, на що останній повідомив ОСОБА_6 , що відповідно до ухвали суду, на автомобіль накладений арешт. ОСОБА_6 відповів, що йому все одно та, якщо грошей він не отримає, то розпорядиться автівкою на свій розсуд. На цьому розмова була завершена.
В подальшому ОСОБА_6 впродовж дня 11.07.2024 декілька разів телефонував ОСОБА_7 та вимагав передати йому грошові кошти в сумі 1000 доларів США, інакше він продасть машину, на що потерпілий відмовлявся та пояснював, що в нього немає грошей.
12.07.2024р. року в ранковий час ОСОБА_7 разом із батьком ОСОБА_8 направились за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 передав йому частину грошових коштів, які вимагав ОСОБА_6 , в сумі 500 доларів США, щоб забрати автомобіль «AUDI А4», який мав перебувати в нього на відповідальному зберіганні. Після довгих вмовлянь з боку ОСОБА_7 , ОСОБА_6 погодився віддати автомобіль потерпілому за умови, що той віддасть йому другу частину неіснуючого боргу в розмірі 500 доларів США найближчим часом.
Так, 02.08.2024 ОСОБА_6 прибув до місця проживання ОСОБА_7 , а саме до домоволодіння АДРЕСА_2 , де реалізуючи умисел на вимагання грошових коштів в сумі 500 доларів США, з метою залякування потерпілого ОСОБА_7 наніс останньому удар в область обличчя, та із висловленням погроз застосування до потерпілого насильства в подальшому та нанесення останньому тяжких тілесних ушкоджень, повідомив, що, якщо потерпілий не віддасть йому 500 доларів США, то він його «скалічить».
29.08.2024р. приблизно о 15.30 ОСОБА_7 перебував біля АЗС «SHELF» за адресою: АДРЕСА_4 , ремонтуючи свою автівку. В цей час на власному автомобілі до нього під`їхав ОСОБА_6 та розпочав розмову, не виходячи із автівки. В ході розмови ОСОБА_6 став вимагати у ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 500 доларів США , погрожуючи при цьому потерпілому фізичною розправою та чинячи на останнього психологічний тиск. На погрози ОСОБА_6 ОСОБА_7 відповів, що він нічого не винен ОСОБА_6 , борг надуманий останнім та він його віддавати не буде. На цьому розмова була припинена, ОСОБА_6 поїхав у невідомому напрямку.
05.09.2024р. ОСОБА_7 разом із своїм батьком ОСОБА_8 перебували біля магазину «Аленушка» за адресою: АДРЕСА_5 . ОСОБА_6 , рухаючись на власному авто повз вказаний магазин, побачив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та зупинився, припаркувавши автомобіль на узбіччі. Між чоловіками відбулась розмова, в ході якої ОСОБА_6 , почав висловлювати погрози позбавлення ОСОБА_7 життя та застосування насильства до останнього, у разі невиконання його вимог.
ОСОБА_7 , в свою чергу, діючи під контролем працівників поліції в ході проведення негласної слідчої розшукової дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, повідомив ОСОБА_6 , що грошові кошти в нього знаходяться дома, на що ОСОБА_6 висловив готовність направитись за адресою проживання ОСОБА_7 невідкладно. Прибувши за адресою проживання ОСОБА_7 до АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 зайшов до приміщення свого будинку, а ОСОБА_6 залишився очікувати на нього біля будинку. Вийшовши через деякий час з будинку, ОСОБА_7 передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 500 доларів США в якості сплати за неіснуючий борг. ОСОБА_6 забрав грошові кошти, сів до автомобілю та поїхав, після чого о 15.45 був затриманий працівниками поліції на підставі ст. 208 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.09.2024р. щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до на 60 днів, а саме до 03.11.2024р. включно.
Слідчий звернувся до суду з клопотаннями про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що для завершення досудового розслідування необхідно: провести тимчасові доступи до інформації, яка перебуває у розпорядженні операторів мобільного зв`язку за номерами телефонів підозрюваного, свідка та потерпілого; витребувати відомості із ТСЦ щодо перебування на обліку/реєстрації автомобіля "AUDI А4"; витребувати відомості із ДПС України щодо перетину кордону України автомобілем "AUDI А4"; розсекретити матеріали НСРД; провести судову лінгвістичну експертизу, експертизу звуко- та відеозапису; з урахуванням отриманих доказів, повідомити підозрюваному про підозру в кінцевій редакції; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування та направити до суду. Між тим на даний момент ризики, що існували на момент обрання запобіжного заходу, залишилися й на даний час.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив їх задовольнити.
Підозрюваний та захисник заперечили проти задоволення клопотання, просили змінити запобіжний захід на більш м`який, або визначити розмір застави.
Зокрема захисник зазначила, що у ОСОБА_6 не було умислу та мети на заволодіння чужим майном. Потерпілий ОСОБА_7 ще під час обміну автомобілями з ОСОБА_6 знав про "проблемність" т/з "AUDI А4" та все одно вирішив його взяти. Грошові кошти у сумі 500 доларів США були предметом добровільної домовленості, які потерпілий та його батько були зобов`язані передати ОСОБА_6 у якості сплати боргу за вирішення останнім питання щодо автомобіля "AUDI А4". Вказане підтверджується оглядом переписки з вилученого слідством телефону ОСОБА_6 , а також поясненнями допитаного стороною захисту свідка ОСОБА_9
Дійсно ОСОБА_6 визнає факт того, що 02.08.2024р. наніс удар кулаком в обличчя потерпілого, однак виключно не стримавшись емоційно, коли ОСОБА_7 та його батько відмовились віддавати обіцяну суму боргу.
Наразі будь-які конфлікти між підозрюваним та потерпілим відсутні, що підтверджується показами ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 .
Таким чином захисник вважала підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України необґрунтованою, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України недоведеними.
Окрім того сторона захисту заперечила проти накладення арешту на мобільні телефони ОСОБА_6 , транспортний засіб та грошові кошти, зазначивши в обґрунтування, що автомобіль не належить підозрюваному та не має жодного значення для проведення досудового розслідування; мобільні телефони вже оглянуті слідчим; грошові кошти належать особисто ОСОБА_6 та призначалися для придбання іншого автомобіля.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, приходжу до наступного.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Так, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого корисливого злочину, поєднаного із погрозами насильства до потерпілого та санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Така підозра є обґрунтованою та підтверджується інформацією УСБУ в Миколаївській області щодо ймовірної причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення; заявою ОСОБА_7 про вчинення щодо нього кримінального правопорушення від 05.08.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 05.08.2024; випискою із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_7 (щодо тілесних ушкоджень отриманих ним 02.08.2024); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 06.09.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.09.2024; протоколом огляду місця події, в ході якого вилучено автомобіль, на якому ОСОБА_6 пересувався 05.09.2024 та в якому ймовірно знаходяться грошові кошти, отримані ОСОБА_6 від ОСОБА_7 в якості оплати неіснуючого боргу в ході проведення НСРД - контролю за вчиненням злочину; протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України від 05.09.2024, в ході якого було проведено особистий обшук затриманого та виявлено свідоцтво транспортного засобу на автомобіль європейської реєстрації; протоколом про результатами проведення аудіо-, відеоконтролю особи №64/104 від 04.09.2024 (стосовно потерпілого ОСОБА_7 за 28.08.2024); іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, в тому числі матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, з яких ще не знято гриф секретності «таємно».
При обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею було враховано тяжкість покарання за вчинений особливо тяжкий корисливий злочин; взято до уваги, що ОСОБА_6 хоча й одружений та має на утриманні малолітню дитину, однак раніше судимий за тяжкий злочин ч. 2 ст. 289 КК України (угон транспортного засобу), належних висновків не зробив, вчинив даний злочин в період іспитового строку, не має ані постійного, ані тимчасового офіційного місця роботи, тобто у нього відсутні будь-які легальні джерела доходу; добровільно злочинні дії не припинив, поки не був затриманий працівниками правоохоронного органу; враховано початкову стадію досудового розслідування та проведення заходів, направлених на встановлення повного кола свідків, інших можливих осіб, причетних до злочину; взято до уваги, що підозрюваному відома адреса місця мешкання потерпілого його контактні дані та свідків, за такого були встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, які визнано доведеними та вагомими.
При цьому, оскільки на даний час органом досудового розслідування лише здійснюються заходи, направлені на огляд вмісту телефонів, вилучених у ОСОБА_6 (зокрема на предмет з`ясування змісту переписки між підозрюваним та потерпілим); гр. ОСОБА_9 , опитаного стороною захисту, безпосередньо слідчим не допитано у якості свідка; відповідні протоколи огляду та допиту до матеріалів клопотання не долучені, таким чином виправдовуючі обставини, на які посилається захисник, наразі залишаються непідтвердженими, а клопотання про зміну запобіжного заходу є передчасним.
З огляду на викладене, вбачається, що встановлені при обранні запобіжного заходу ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли й не зменшились, та з урахуванням оголошеного військового стану на території України, запобігти вказаним ризикам є можливість виключно шляхом продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Щодо клопотань про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 170 ч.ч. 1, 2 КПК України арешт може бути накладений на майно щодо якого існує сукупність підстав або розумних підозр вважати, що воно відповідає критерію речового доказу, підлягає спеціальної конфіскації, конфіскації юридичної особи для забезпечення позову, конфіскації майна.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Оскільки до та безпосередньо в ході вчинення протиправної діяльності ОСОБА_6 вів відповідну переписку з потерпілим ОСОБА_7 , яка залишилась у вилучених мобільних телефонах підозрюваного (про що власне вказує і сторона захисту), наразі вміст телефонів лише оглядається слідчим, таким чином вказані телефони зберегли сліди злочину, мають доказове значення для розслідування кримінального провадження, отже зазначене майно відповідає критеріям речового доказу, зазначеним у ст. 98 КПК України та відповідно до ст. 170 КПК України підлягає арешту.
Оскільки наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені в автомобілі "Opel Astra" д.н. НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 500 доларів США є предметом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , отже відповідають критеріям речового доказу, зазначеним у ст. 98 КПК України та відповідно до ст. 170 КПК України підлягають арешту.
З огляду на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, за такого накладення арешту на майно, належне останньому, у вигляді грошових коштів загальною сумою 2126 доларів США й 5 гривень, необхідно з метою забезпечення можливої конфіскації як виду покарання.
Зважаючи на те, що органом досудового розслідування вже проведено санкціонований обшук автомобіля "Opel Astra" д.н. НОМЕР_3 та наразі необхідність у застосуванні щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження відпала, таким чином у задоволенні клопотання про накладення арешту на вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію від нього слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 173, 183, 199 КПК України, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 05.12.2024р. включно.
В задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль марки "Опель" номерний знак НОМЕР_3 та свідоцтва НОМЕР_4 - відмовити.
Накласти арешт на вилучені в ході проведення автомобіля марки "Опель" номерний знак НОМЕР_5 грошові кошти купюрами по 100 доларів США з номерами: НОМЕР_6 .
Накласти арешт на вилучені у ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 2126 доларів США та 5 грн. та мобільний телефон марки "Айфон" 14, мобільний телефон марки "Айфон" 8.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1