Справа №577/1802/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/366/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
УХВАЛА

Іменем України

24 вересня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 577/1802/24 за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2024 про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність працівників Конотопського РВП ГУНП в Сумській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

установила:

В поданій апеляційній скарзі заявник ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та зобов`язати уповноважену особу Конотопського РВП ГУНП в Сумській області внести відомості до ЄРДР за його заявою щодо несанкціонованого поширення ОСОБА_8 інформації про місце розташування блокпоста і розпочати досудове розслідування, оскільки викладені в його заяві обставини містять достатньо об`єктивних даних, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, які є достатніми для внесення відомостей до ЄРДР, вказуючи при цьому на імперативність ч. 1 ст. 214 КПК та обов`язок слідчого, прокурора внести відомості до ЄРДР на підставі отриманої заяви. Вважає, що строк пропустив з поважних причин, оскільки повний текст ухвали отримав 07.05.2024.

04.04.2024 до Конотопського міськрайонного суду Сумської області надійшла скарга ОСОБА_9 на бездіяльність працівників Конотопського РВП ГУНП в Сумській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 05.02.2024 про вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2024 у задоволенні вказаної скарги ОСОБА_9 було відмовлено. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивувала тим, що заява ОСОБА_9 містить інформацію про вчинення ряду кримінальних правопорушень, кожне з яких передбачає свій окремий склад злочину, разом з тим заява останнього не містить в собі відомостей про склади зазначених злочинів та об`єктивних даних, які свідчать про їх вчинення.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_10 надійшла письмова заява про розгляд апеляційної скарги у його відсутність, від заявника ОСОБА_9 будь-яких заяв чи клопотань до суду апеляційної інстанції не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутність сторін провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 395 КПК, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а згідно п. 3 ч. 2 цієї статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її проголошення. При цьому пропущений із поважних причин процесуальний строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду (ч. 1 ст. 117 КПК).

Правило дотримання п`ятиденного строку на оскарження ухвал слідчого судді з дня їх проголошення, передбачене п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК, покликано надати потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду; рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

ОСОБА_9 був присутній під час проголошення вступної та резолютивної частини ухвали 18.04.2024, копію повного тексту ухвали слідчого судді отримав 07.05.2024, а апеляційною скаргою звернувся 14.05.2024, тому строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Зокрема, відповідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими, не забороненими законом засобами, захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань, а згідно ч. 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. При цьому завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК), а зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, крім іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; забезпечення права на захист; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ч. 1 ст. 7 КПК).

Під час кримінального провадження слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 1, 6 ст. 9 КПК).

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК, а судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні належить до повноважень слідчого судді у порядку, передбаченому КПК (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК). При цьому згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, серед іншого, заявником.

Слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР; досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з МВС України, СБУ, НАБУ, ДБР, органом БЕБ України;

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення, відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Якщо відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР внесені прокурором, він зобов`язаний протягом п`яти робочих днів з дня внесення таких відомостей з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до відповідного органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування (ч. 1, 4, 7 ст. 214 КПК).

Приписи вказаної норми КПК дійсно носять імперативний характер, тобто не підлягають широкому тлумаченню та будь-які виключення з них не допускаються, але за певних умов, тобто зміст зазначеної норми процесуального закону не передбачає обов`язку слідчого, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ним заяви, зокрема й ті, що фактично не містять у собі відомостей про склад конкретного кримінального правопорушення, передбаченого чинним законом України про кримінальну відповідальність, оскільки ураховуючи вимоги ч. 1 ст. 2 КК, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад конкретного кримінального правопорушення, передбаченого КК. При цьому згідно ч. 1 ст. 11 КК кримінальним правопорушенням є передбачене КК суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

У межах процедури оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР. При цьому необхідно враховувати, як зазначалось вище, що до ЄРДР вносяться не будь-які заяви чи повідомлення фізичних чи юридичних осіб, які надходять до органів досудового розслідування чи прокуратури, а лише відомості про конкретне кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення (ч. 5 ст. 214 КПК).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, міський голова м. Конотопа ОСОБА_9 звернувся до Конотопського РВП ГУНП в Сумській області із заявою від 05.02.2024, в якій просив внести відомості до ЄРДР за фактом розміщення ОСОБА_8 16.12.2023, в умовах воєнного стану, у відкритому доступі на Telegram каналі «Інша думка» та «Інша думка» у соціальній мережі Facebook відео, на якому зафіксовані місцезнаходження одного з блокпостів та представники правоохоронних органів, які перебувають на ньому у зв`язку з виконанням службових обов`язків, що дає можливість ідентифікувати розміщення українських блокпостів та у подальшому призвести до негативних наслідків з боку рф.

На думку заявника, такі дії ОСОБА_8 є протиправними та мітять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 111, 111-1, 113, 114, 114-2 КК.

Відомості про вчинення кримінальних правопорушень за вказаною вище завою ОСОБА_9 до ЄРДР внесені не були.

Здійснивши розгляд скарги і відмовивши у її задоволенні, слідчий суддя суду першої інстанції дійшла висновку про те, що заява ОСОБА_9 містить інформацію про вчинення ряду кримінальних правопорушень, кожне з яких передбачає свій окремий склад злочину, при цьому об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення саме цих кримінальних правопорушень заява не містить.

Разом з тим, наведені вище висновки слідчого судді не у повній мірі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не грунтуються на вимогах кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність, оскільки письмова заява ОСОБА_9 та долучені до неї докази містять достатні відомості, які можуть попередньо свідчити про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Тобто, викладені у заяві ОСОБА_9 фактичні обставини, об`єктивно свідчать про ймовірне вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та їх попередню кваліфікацію (на думку заявника).

Так, заявник прямо вказує у своїй заяві про вчинення злочину ОСОБА_8 , який в порушення вимог законодавства, в умовах воєнного стану, поширив інформацію про розташування одного з блокпостів та представників правоохоронних органів, які перебувають на ньому у зв`язку з виконанням службових обов`язків, що дає можливість ідентифікувати їх розміщення та призвести до негативних наслідків.

Вказані вище обставини були залишені поза увагою слідчим суддею суду першої інстанції, хоч заява ОСОБА_9 і містить достатньо відомостей про ймовірне кримінальне правопорушення, склад якого встановлений КК, про що вказують об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, тобто існують докази, що підтверджує реальність конкретної протиправної події.

Відповідно ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК), а істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження (ч. 1 ст. 412 КПК).

З огляду на викладене, оскаржене рішення слідчого судді суду першої інстанції підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Разом з тим, після скасування ухвали слідчого судді, незважаючи на наявність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_9 від 05.02.2024, колегія суддів позбавлена можливості зобов`язати уповноважену особу Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, бездіяльність якої оскаржує ОСОБА_9 , внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення згідно ст. 214 КПК, оскільки це не буде відповідати вимогам кримінального процесуального закону.

Зокрема, чинний КПК у ст. 38 закріпив систему органів досудового розслідування, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Так, досудове слідство здійснюють: 1) слідчі підрозділи: органів Національної поліції; органів безпеки; органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України; 3) підрозділи детективів органів Бюро економічної безпеки України.

За загальним правилом, слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених КК, крім тих, що віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування (ч. 1 ст. 216 КПК).

Водночас, положеннями ч. 1 ст. 216 КПК встановлено, що досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ст. 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 201, 258 258-6, 265-1, 305, 328, 239, 330, 332-1, 332-2, 333, 334, 359, 422, 435-1, 436, 436-2, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 446, 447 КК здійснюють слідчі органів безпеки.

Таким чином, оскільки ОСОБА_9 оскаржує бездіяльність уповноваженої особи органу Національної поліції, до компетенції якого не належить здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях за ст. 111, 111-1, 113, 114, 114-2 КК (кваліфікація згідно заяви), то колегія суддів вважає за необхідне відмовити ОСОБА_9 в задоволенні його апеляційної скарги в частині його скарги на бездіяльність уповноваженої особи Конотопського РВП щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 05.02.2024, оскільки згідно вимог ст. 214, 216 КПК повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених в його заяві як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчі органів безпеки, до компетенції яких і належить розслідування певної категорії кримінальних правопорушень (ст. 111, 111-1, 113, 114, 114-2 КК) або ж прокурор (ч. 7 ст. 214 КПК).

З огляду на викладене, після скасування ухвали судді суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_9 в задоволенні його скарги на бездіяльність уповноваженої особи Конотопського РВП ГУНП в Сумській області щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_9 , задовольнивши таким чином частково апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

постановила:

Поновити ОСОБА_11 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2024.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.04.2024 скасувати у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Відмовити ОСОБА_11 у задоволенні його скарги на бездіяльність працівників Конотопського РВП ГУНП в Сумській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 05.02.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4