ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1590/24 Справа № 204/1894/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

особа, щодо якої застосовані

заходи медичного характеру ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

захисниці ОСОБА_8

та за участю представника за довіреністю ДФ «СЗНПД» ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України» ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_8 , у інтересах особи, щодо якої застосовані заходи медичного характеру ОСОБА_10 , поданої на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 12 березня 2024 року, якою продовжено застосування примусового заходу медичного характеру щодо ОСОБА_10 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом,

встановила:

Вказаною ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 12 березня 2024 року задоволено заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» та продовжено застосування примусового заходу медичного характеру, призначеного ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2023 року, відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисниця ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 12 березня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою зміну примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_10 із застосуванням до неї примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги.

Захисниця вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне.

Зокрема, звертає увагу на те, що ОСОБА_10 у місті Харків має власне житло за адресою: АДРЕСА_1 , з близьких родичів має дядька, який підтримує її.

Звертає увагу, що щодо ОСОБА_10 було проведено не стаціонарну, а лише амбулаторну судово-психіатричну експертизу. Крім того, протягом двадцяти років ОСОБА_10 проходила дослідження у лікарів психіатрів за місцем роботи та у останньої не було виявлено ніяких психічних розладів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисниці, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисниці не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2023 року, відносно ОСОБА_10 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 164 від 20 лютого 2024 року, зазначено про те, що психічний стан нестійкий та характеризується наявністю несистематизованих маячних ідей стосунку, отруєння до сусідів, емоційно вольових розладів з неадекватністю емоційних та поведінкових реакцій, порушенням мислення у вигляді паралогічності, непослідовності, розірваності. Враховуючи викладене, а також нерозуміння свого хворобливого стану та заперечення скоєного свідчить про особливу небезпеку пацієнтки для оточуючих.

Ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 12 березня 2024 року продовжено застосування примусового заходу медичного характеру щодо ОСОБА_10 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

В обґрунтування прийнятого рішення суд врахував висновок комісії лікарів психіатрів згідно якого, за період спостереження психічний стан пацієнтки був нестабільним: висловлювала маячні ідеї ревнощів на адресу чоловіка, емоційно була нестійка, легко дратувалася, афектувалася. У відділенні була нав?язливою, просила у лікаря відпустити її додому, мотивуючи тим, що вона «не винна», «її підставив сусід», «дядя все одно подає апеляцію, він вірить мені». Також стверджувала, що: «сусіди все спланували, вони мене пограбували. Вони мародери, грабували всіх навіть солдат, я їх дуже боялась». Мислення було паралогічне, непослідовне, розірване. Розлади сприйняття заперечувала, поведінкою не виявляла, у відділенні весь час проводила бездіяльно, нав?язлива у спілкуванні з оточуючими, виявляла зацікавленість реабілітаційними заходами, казала: «Я весь час працювала, я не можу бути без діла. Скоєне заперечувала: «я багато разів всім розповідала, як все на справі відбувалось. Я не заперечую, що мені поставили шизофренію, однак хвороба не привід звинувачувати мене у вбивстві. В справі багато не відповідних свідчень. Ніхто не хоче розбиратися. Вони це планували, в той день вдома дивно пахло, я думаю вони пустили газ через вентиляцію». Свої хворобливі переживання у період скоєного не розкривала. Критика до свого стану, ситуації що склалася, була грубо порушена. Лікування приймала неохоче, виказувала невдоволення ним.

За такого, суд зазначив, що заява представника закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_10 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і потребує тримання та відповідного лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, може бути застосовано судом запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Статтею 508 КПК України визначено, що передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Застосування передбачених ч. 1 ст. 508 КПК України запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими Главами 10 та 18 КПК України.

З матеріалів судового провадження убачається, що звертаючись з клопотанням про продовження запобіжного заходу зазначено про те, що 20 лютого 2024 року висновком комісії лікарів-психіатрів № 164 встановлено, що психічний стан ОСОБА_10 нестійкий та характеризується наявністю несистематизованих маячних ідей стосунку, отруєння до сусідів, емоційно вольових розладів з неадекватністю емоційних та поведінкових реакцій, порушенням мислення у вигляді паралогічності, непослідовності, розірваності. Враховуючи викладене, а також нерозуміння свого хворобливого стану та заперечення скоєного свідчить про особливу небезпеку пацієнтки для оточуючих.

Відповідно до ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності усі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні представника закладу за дорученням ОСОБА_11 підстави для продовження застосованого відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була допитана сама ОСОБА_10 , вислухана думка прокурора та захисниці, з`ясована думку представника установи та інші обставини, які мають значення при вирішенні питання продовження застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про необхідність продовження строку застосування примусового заходу медичного характеру щодо ОСОБА_10 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для продовження раніше застосованого щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомогиіз суворим наглядом, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що інший менш суворий вид запобіжного заходу, на застосуванні якого наполягає захисниця, не зможе забезпечити виконання ОСОБА_10 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, колегією суддів не виявлено і не вбачаються такі зі змісту апеляційної скарги.

З урахуванням викладено, колегія суддів вважає, що суд при розгляді клопотання представника установи дослідив усі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України, а зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисниця просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 12 березня 2024 року про продовження застосування примусового заходу медичного характеру щодо ОСОБА_10 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_8 , у інтересах особи, щодо якої застосовані заходи медичного характеру ОСОБА_10 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4