ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1117/24

Провадження № 1-кп/486/191/2024

28 серпня 2024 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську кримінальне провадження №0000204 від 09.05.2024, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Немирів Немирівського району Вінницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого маляром ПрАТ «Южнергобуд», не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 26.03.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 належним чином оголошено зміст повістки про відправку до військової частини НОМЕР_1 та необхідність його відправки до місця проходження служби, під час вручення якої встановлено відсутність обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які б надавали ОСОБА_3 право на відстрочку від призиву на військову службу під час мобілізації, а також попереджено про кримінальну відповідальність у разі відмови від проходження служби.

Водночас, відповідно до ст. 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби за результатами ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.03.2024 та рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.03.2024, не маючи відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав на відстрочку від військової служби під час мобілізації підлягав призову на військову службу за мобілізацією, 26.03.2024 відмовився від отримання повістки на відправку до військової частини НОМЕР_1 та, діючи всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого протиправного діяння, маючи для цього можливість та не маючи права на відстрочку від призову за мобілізацією, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, умисно не прибув 27.03.2024 на 7 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації (військової частини НОМЕР_1 ), чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

У зв`язку з чим, ІНФОРМАЦІЯ_4 до ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області було направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України.

Після цього, 09.05.2024 у приміщенні ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, розташованого за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, м. Южноукраїнськ, вул. Спортивна, 3, ОСОБА_3 належним чином оголошено зміст повістки про відправку до військової частини НОМЕР_1 та необхідність його відправки до місця проходження служби, під час вручення якої встановлено відсутність обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які б надавали ОСОБА_3 право на відстрочку від призиву на військову службу під час мобілізації, а також попереджено про кримінальну відповідальність у разі відмови від проходження служби.

В той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби за результатами ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.03.2024 та рішенням ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.03.2024, не маючи відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав на відстрочку від військової служби під час мобілізації підлягав призову на військову службу за мобілізацією, 09.05.2024 відмовився від отримання повістки на відправку до військової частини НОМЕР_1 та, діючи всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого протиправного діяння, маючи для цього можливість та не маючи права на відстрочку від призову за мобілізацією, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, умисно не прибув 10.05.2024 на 7 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого порушив процес комплектування Збройних Сил України під час мобілізації (військової частини НОМЕР_1 ), чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

09.08.2024 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 336 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений, у виді трьох років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з урахуванням особи обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину, щиро розкаявся, наявності обставини, що пом`якшує покарання, а також ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор, обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання. При цьому обвинувачений повністю та беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 09.08.2024 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Визначаючи тривалість строку випробовування, суд, окрім тяжкості кримінального правопорушення, головним чином враховує особу обвинуваченого, який беззаперечно визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, на обліках у нарколога та психіатра не знаходиться, є офіційно працевлаштованим, за місцем роботи характеризується позитивно, має постійне місце проживання, має середню технічну освіту, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, фактично надає допомогу по догляду за хворою матір`ю, а також той факт, що в Україні введений воєнний стан, що покладає на жителів додаткові обмеження, тому зазначені обставини, які зменшують суспільну небезпечність обвинуваченого, вказують на можливість встановлення однорічного іспитового строку для виправлення обвинуваченого.

Арешт на майно не накладався. Цивільний позов у справі заявлено не було.

Процесуальні витрати відсутні.

Клопотань від учасників судового провадження про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження не надходило.

Керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 09.08.2024 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі статей 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 28 серпня 2024 року.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1