н/п 1-кс/766/9779/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 року Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001063 від 14.10.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

20.11.2024 року прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням, якому просив: винести ухвалу про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, які на праві власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- 1/1 частка на праві власності однокімнатного житлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 16,4 кв.м, житловою площею 16,4 кв.м.;

- 1/1 частка на праві приватної власності трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 загальною площею 70,1 кв.м, житловою площею 42,0 кв.м., загальною вартістю нерухомого майна 21155 грн. - шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій із вказаним майном.

Клопотання мотивовано тим, що Слідчим відділом Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001063 від 14.10.2024за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Григорівка, Чаплинського району, Херсонської області, громадянки України, раніше не судимої, останнє відоме місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , яка не є депутатом ради будь-якого рівня, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 28 та ч. 5 ст. 111-1 КК України колабораційна діяльність, кваліфікуючими ознаками якого є: участь громадянина України в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, вчиненій за попередньою змовою групою осіб.

Так, у невстановлені дату та час, але не пізніше 23 вересня 2022 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи проросійсько налаштованою, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області, без примусу, з корисливих мотивів та метою отримання грошової винагороди, добровільно погодилась на пропозицію невстановлених досудовим розслідуванням осіб, щодо участі у проведенні на території тимчасово окупованого м. Херсон Херсонської області незаконного референдуму про вихід Херсонської області зі складу України, утворення самостійної держави та входження її до складу рф на правах суб`єкта рф та була призначена на посаду так званого представника ДВК АДРЕСА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 23 по 27 вересня 2022 року, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з особами так званої «виборчої комісії Херсонської області» та так званими членами ДВК № 301 (щодо яких триває досудове розслідування), усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, в порушення Конституції України, Закону України «Про всеукраїнський референдум», Закону України «Про правовий режим воєнного стану» вчинила наступні дії направлені на організацію та проведення незаконного референдуму на території Дніпровського району м. Херсон Херсонської області, а саме: здійснювала прийом виборців у приміщеннях Херсонської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №12 з поглибленим вивченням французької мови Херсонської міської за адресою: Херсонська область, м. Херсон, с. Антонівка, вул. Квіткова, 1 та ПрАТ «Херсонський Хлібокомбінат», розташованого за адресою: Херсонська область, м. Херсон,

с. Антонівка, вулиця 16-а Східна, 45, видавала бюлетені для голосування, перевіряла виборців відповідно до наявних списків та проводила агітацію мешканців м. Херсона з метою залучення останніх до голосування щодо виходу Херсонської області зі складу України, утворення самостійної держави та входження її до складу російської федерації на правах суб`єкта російської федерації.

В подальшому, 27 вересня 2022 року так звана «виборча комісія Херсонської області» за результатами підрахунку всіх бюлетенів визнала незаконний референдум таким, що відбувся. Відповідно до його результатів було задекларовано 497051 громадян, що становить 87.05 % від загальної кількості виборців, які прийняли участь у голосуванні, виявили бажання за входження Херсонської області у склад рф.

Внаслідок вищевказаних незаконних та неправомірних дій ОСОБА_4 та інших осіб, щодо яких здійснюється розслідування у даному провадженні, стало визнання російською федерацією незаконного референдуму на тимчасово окупованій територій України таким, що відбувся та незаконного приєднання Херсонської області до складу рф.

01.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України у порядку статей 278- 279 КПК України - кваліфікуючими ознаками якого є: участь громадянина України в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, вчиненій за попередньою змовою групою осіб.

14.10.2024 року прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 було виділено з матеріалів кримінального провадження № 0000117 від 26.07.2024 матеріали кримінального провадження № 0001063 від 14.10.2024 відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Чинним КК України за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, у власності ОСОБА_4 перебуває:

-1/1 частка на праві власності однокімнатного житлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 16,4 кв.м, житловою площею 16,4 кв.м.;

-1/1 частка на праві приватної власності трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 загальною площею 70,1 кв.м, житловою площею 42,0 кв.м., загальною вартістю нерухомого майна 21155 грн.

З метою запобігання подальшого відчуження майна, забезпечення виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна, виникла необхідність у накладені арешту на майно підозрюваної ОСОБА_4 .

На даній стадії кримінального провадження доказами причетності ОСОБА_4 до інкримінованого правопорушення (злочину) є: протокол огляду публікації в телеграм каналі «Таврия. Новости Херсонская область» від 13.09.2024 року, протокол допиту свідка ОСОБА_5 ; протоколи пред`явлення для впізнання за фотознімками, згідно якими свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , впізнали ОСОБА_4 .

Метою накладення арешту на майно є конфіскація майна як виду додаткового покарання, передбаченого санкцією статті, що інкримінована ОСОБА_4 .

Із урахуванням категорії майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, а також виду позбавлення правомочностей, на якій наполягаємо, а саме у виді заборони його відчуження та розпорядження, не спричинить жодних наслідків як для підозрюваного, так і для осіб, які мають право користування ним.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Власник майна в судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України з метою уникнення відчуження майна.

Вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна..

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що 01.10.2024 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України. Вказане повідомлення про підозру того ж дня було опубліковано у газеті «Урядовий кур`єр», на сайті Офісу Генерального прокурора, що підтверджується наданими копіями відповідних публікацій. Також, 01.10.2024 року повідомлення про підозру засобами поштового зв`язку направлене за місцем проживання підозрюваної, що підтверджується квитанцією та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а також вручене захиснику підозрюваної під розписку

У відповідності із ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 3 ст. 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Згідно глави 11 КПК України, а саме ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдженнята на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Згідно ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, слідчим вжито всіх заходів для вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується:протоколом огляду публікації в телеграм каналі «Таврия. Новости Херсонская область» від 13.09.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 ; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками, згідно якими свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , впізнали ОСОБА_4 .

Санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , є власником житлового приміщення у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 .

Враховуючи те, що санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, у кримінальному провадженні є підстави, передбачені ст. 170 ч. 2 п. 3 КПК України накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_4 .

Згідно ч. ч. 11, 12 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на майно шляхом заборони розпоряджання ним та його відчуження, без заборони користування житлом.

Що стосується трикімнатної квартири, на яку слідчий просив накласти арешт, то в цій частині клопотання не підлягає задоволенню, оскільки до клопотання не долучено належних та беззаперечних доказів того, що вказана квартира належить саме підозрюваній. Так, згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно пошук було здійснено не за повним, а лише частковим співпадінням і результати пошуку не містять ідентифікаційного коду власника, його паспортних даних, дати народження або інших відомостей за якими особу можливо безпомилково ідентифікувати саме як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, що належить підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження такого майна та розпорядження ним, а саме на житлове приміщення у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

В решті клопотання відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1