Справа №534/2684/24
Провадження №1-кс/534/571/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчої СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000246 від 07.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави, стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у с т а н о в и в:

До Комсомольського міського суду Полтавської області звернулася слідчої СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 із клопотанням, погодженим прокурором, в якому прохає застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивовано слідчою тим, що 06.10.2024 року близько 15 години 00 хвилин, ОСОБА_4 перебував поблизу зупинки громадського транспорту, що розташована по АДРЕСА_1 , разом з раніше незнайомим йому ОСОБА_8 . У цей час між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 стався конфлікт на ґрунті особистої неприязні, у ході якого у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 лівою рукою, стиснутою в кулак, наніс не менше одного удару в область обличчя потерпілого ОСОБА_8 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: синця в ділянці правого ока, перелому великого крила основної кістки праворуч із зміщенням, перелому передньої, задньої стінок правої гайморової пазухи, підочного краю праворуч, перелому виличнолобного шва праворуч без зміщення, перелому скроневого відростку правої скулової кістки із зміщенням, які відповідно до висновку експерта № 1437 від 18.11.2024 року, відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя під час отримання.

У вчинені даного злочину обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Салівка, Кременчуцького району Полтавської області, громадянин України, освіта професійно - технічна, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 07.02.2024 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, складено 27.11.2024 року слідчим СВ відділення поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , та 27.11.2024 вручено підозрюваному ОСОБА_4 .

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: електронним рапортом ЄО № 9712 від 06.10.2024; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 06.10.2024; показаннями потерпілого ОСОБА_8 від 07.10.2024; висновком експерта № 1272 від 07.10.2024; показаннями свідка ОСОБА_9 від 08.10.2024; показаннями свідка ОСОБА_10 від 08.10.2024; додатковими показаннями свідка ОСОБА_10 від 15.10.2024; додатковими показаннями свідка ОСОБА_9 від 15.10.2024; додатковими показаннями потерпілого ОСОБА_8 від 15.11.2024; протоколом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_8 від 15.11.2024; висновком експерта № 1437 від 18.11.2024; висновком експерта № 1441 від 18.11.2024; постановою про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 19.11.2024; додатковими показаннями свідка ОСОБА_9 від 20.11.2024; додатковими показаннями свідка ОСОБА_10 від 20.11.2024; додатковими показаннями потерпілого ОСОБА_8 від 21.11.2024; протоколом огляду відеозаписів від 21.11.2024; постановою про визнання речовим доказом від 21.11.2024; протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 від 24.11.2024; протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 24.11.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України від 27.11.2024 та іншими доказами в їхній сукупності.

Прокурор в судовому засіданні вказане клопотання підтримав, посилаючись на зазначені у ньому обставини. Зазначаючи про наявність ризиків пов`язаних із тим, що ОСОБА_4 може здійснювати дії щодо переховування від слідчого, прокурора, суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисники підозрюваного ОСОБА_4 заперечили проти клопотання слідчої. Захисник ОСОБА_11 просив відмовити у задоволенні цього клопотання. Захисник ОСОБА_5 просив суд застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а нічний домашній арешт.

Підозрюваний погодився з думкою своїх захисників.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи (клопотання), за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 176, ст. 177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з представлених суду матеріалів, в провадженні відділення поліції №2 Кременчуцького відділу поліції ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000246 від 07.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження 27.11.2024 ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України шляхом вручення йому копії.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Наявність обґрунтованої підозри підтримується зібраними у клопотанні доказами: Витяг з ЄРДР за № 0000246 від 07.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ксерокопія паспорту ОСОБА_4 , копія вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 07 лютого 2024 справа № 534/2755/23, електронним рапортом ЄО № 9712 від 06.10.2024; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 06.10.2024; показаннями потерпілого ОСОБА_8 від 07.10.2024, висновком експерта № 1272 від 07.10.2024, показаннями свідка ОСОБА_9 від 08.10.2024; показаннями свідка ОСОБА_10 від 08.10.2024, додатковими показаннями свідка ОСОБА_10 від 15.10.2024, додатковими показаннями свідка ОСОБА_9 від 15.10.2024, додатковими показаннями потерпілого ОСОБА_8 від 15.11.2024, протоколом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_8 від 15.11.2024, висновком експерта № 1437 від 18.11.2024; висновком експерта № 1441 від 18.11.2024, постановою про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 19.11.2024, додатковими показаннями свідка ОСОБА_9 від 20.11.2024, додатковими показаннями свідка ОСОБА_10 від 20.11.2024; додатковими показаннями потерпілого ОСОБА_8 від 21.11.2024; протоколом огляду відеозаписів від 21.11.2024; постановою про визнання речовим доказом від 21.11.2024, протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 від 24.11.2024. протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 24.11.2024, повідомленням про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України від 27.11.2024 та іншими доказами в їхній сукупності.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

За змістом ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать, 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Проаналізувавши приєднані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наведенні вище докази, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відноситься до кола тяжких злочинів, за яке, зокрема, передбачене покарання до 8 років позбавлення волі.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

В якості підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу слідча у внесеному клопотанні посилається на наявність трьох ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, можливість незаконного впливу на свідків та потерпілого, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. Наявність зазначених ризиків була підтримана слідчим та прокурором у судовому засіданні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», (пункті 74) Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості застосування до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Прокурор наголосив на меті застосування запобіжного заходу, а саме запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Стороною захисту надані письмові заперечення з доказами, якими спростовувалось дане клопотання прокурора.

Слідчий суддя вказує на наступне.

Відповідно до чч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

На підставі п. 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova) за відсутності обґрунтованої підозри особа не можу бути за жодних обставин взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри.

Так, потреби досудового розслідування не можуть виправдовувати ступінь втручання у права та свободи людини, якщо вони здійснюються лише з метою створення такого процесуального примусу, що змушує особу поводитись певним чином на шкоду своїм же правам давати показання з а наявності права не давати їх взагалі (наприклад, щодо себе або членів своєї сім`ї).

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Слідчий суддя погоджується з тим, що встановлюючи наявність ризиків, необхідно продемонструвати, що особа. яка підозрюється у вчиненні злочину може дійсно з великим ступенем вірогідності здійснити дії або бездіяльність, що можуть негативним чином відобразитися на ході досудового розслідування.

Відсутній хоча б один належний доказ того, що ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування чи буде переховуватися. Крім того, заявляючи наявність такого ризику сторона обвинувачення повинна довести реальність вірогідності настання такого ризику, адже інакше це будуть домисли, які не можуть лягати в основу обґрунтування наявності ризику.

Також необхідно довести стороні обвинувачення, що ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення а саме хоча б реальну можливість підозрюваного мати доступ до будь-яких доказів, які мають істотне значення для досудового розслідування.

Окрім цього, сторона обвинувачення не навела жодного доводу, що ОСОБА_4 може створювати тиск на свідків та інших учасників досудового розслідування.

Вірогідними, а також такими, що неможливо об`єктивно довести є можливі звинувачення у незаконному впливі на інших учасників кримінального провадження.

Перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином має бути деталізованим, інакше таке твердження буде свавільним обґрунтуванням необхідності застосування запобіжного заходу.

Також, у сторони обвинувачення відсутні докази того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, згідно з Рішенням від 12 лютого 2015 року у справі «Подвезько проти України» за заявою №74297/11, суд нагадує, що п. 1 ст. 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свобод и не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обстави див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» п.1 ст.5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнені.я (див. рішення у справах «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява .№ 11036/03, п. 55, ЕСНR 2008-... (витяги), та «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява №38 717/04, п. 28, від 14.10.2010 року). Суд також встановлював, що п. 3 ст. 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними.

Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 04.10.2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями). Суд раніше вже встановлював, що українське законодавство на час подій не передбачало процедури перегляду законності продовжуваного тримання під вартою після завершення досудового слідства, яка б відповідала вимогам п.4 ст.5 Конвенції (див. рішення у справах «Молодорич проти України» (Molodorych v. Ukraine), заява№ 2161/02, п. 108, від 28.10.2010 року; «Плєшков проти України» (Pleshkov v. Ukraine), заява № 37789/05, п. 42, в 10.02. 2011 року; вищезазначене рішення у справі «Харченко проти України» (Кharchenko v. Ukraine), п. 100, і рішення у справах «Цигоній проти України» (Tsygoniy v. Ukraine ), заява № 19213/04, п. 78, від 24.11.2011 року, і «Tapaн проти України» (Taran v. Ukraine), заява № 31898/06, п. 81, від 17.10.2013 року).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне, тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Стороною захисту слідчий суддя вважає доведене те, що батько підозрюваного перебуває у тяжкому стані здоров`я у зв`язку з перенесенням двох важких операцій. Також він потребує постійного догляду та нагляду, і підозрюваний є єдиним, хто може забезпечити йому необхідну допомогу (а.с. 90-94).

Підозрюваний має 2-х малолітніх дітей (а.с. 86-87) про яких він як батько повинен опікуватися, забезпечувати їх потреби.

Також, ОСОБА_4 неодноразово приймає активну участь, у роботі Благодійної організації «Благодійний фонд «Смілива Україна» допомагаючи, як фізичною працею так і фінансовою допомогою для, організації культурно - масових заходів для дітей переселенців та є працевлаштований.

Позитивні характеристики серед сусідів по житлу та на підприємстві, де він виконує роботи з електрогазозварювання (а.с. 95-97).

Зазначені обставини свідчать про міцні соціальні зв`язки підозрюваного.

Таким чином, стороною обвинувачення не доведено ризик переховування від органу досудового розслідування і суду передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Приймаючи рішення з цього питання, суд має дослідити обставини, які відповідно до ст.178 КПК України враховуються при застосуванні запобіжного заходу, обґрунтованість такого застосування щодо конкретної особи, зважаючи на дані про її соціальні зв`язки, місце проживання, схильності, способу життя і поведінки тощо.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 у справі «Хайредінов проти України»).

Умовою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (виходячи з його правової природи), серед іншого має бути також обґрунтована впевненість судді у тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи відсутність у підозрюваного негативних характеристик, наявність у неї міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, її спосіб життя, та не надання стороною обвинувачення переконливих доказів, які б свідчили про недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який знайшов своє підтвердження в ході розгляду клопотання, а також відсутність інших ризиків, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оцінивши всі обставини в їх сукупності, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час, як такий, що зможе дієво запобігти ризику, доведеному під час розгляду клопотання.

Слідчим суддею встановлено неналежне оформлення процесуальних документів слідчим цього клопотання.

Так, у копії клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , надане стороні захисту відсутні повні дати процесуальних дій у самому тексті (див. а.с. 98-102 та а.с. 4-8); копія вироку від 07.02.2024 (а.с. 11-12) не завірена відповідно до п. 3 Розділу ХІ Інструкції «Засвідчення та видавання копій судових рішень і документів»; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення неналежно оформлений, відсутні дані у розділах 2-7 (а.с. 16); суттєва частина процесуальних документів органу досудового слідства нечитабельна тощо (див. а.с. 71-72).

Також слідчий суддя має розумний сумнів у тому, що начальник СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області був уповноважений доручати здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження слідчому відділу іншого підрозділу поліції, а саме ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178,181,194 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчої СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000246 від 07.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави, стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Салівка, Кременчуцького району Полтавської області, громадянину України, освіта професійно - технічна, не одруженому, офіційно не працевлаштованому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. строком на 2 місяці із покладенням на нього обов`язків:

1) прибувати до суду за телефонним або письмовим викликом;

2) не залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити, що за невиконання вищевказаних зобов`язань до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту для контролю органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого та прокурору Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області.

Встановити строк дії ухвали до 30 січня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_4 та його захисникам.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_12

Повний текст ухвали оголошено 04.12.2024 року о 10 год. 00 хв.