Справа № 627/263/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2024с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Богодухівського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2024 за №0000138 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому неодноразово продовжувався, останнього разу 06.02.2024 відповідно до Указу Президента України №49/2024 від 05.02.2024.

Так, 24.02.2024, близько 15:30 ОСОБА_4 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 з дозволу власника домоволодіння ОСОБА_5 , де в той час вживав спиртні напої разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Перебуваючи в приміщенні кухні, 24.02.2024, близько 15:40 ОСОБА_4 побачив на одній з полиць серванту золоті сережки та у останнього виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення вищезазначеного чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , маючи мету незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, керуючись корисливим мотивом, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скористався зручними обставинами, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає, так як всі інші вживають спиртне та на нього не зважають, діючи умисно, незаконно, 24.02.2024 близько 15:45 взяв з полиці серванту до рук золоті сережки загальною вагою 4.10 грам 585 проби, вартістю 7790,00 гривень, після чого таємно викрав вказане майно та покинув місце вчинення злочину з викраденим, обернув його в подальшому на свою користь і розпорядився ним за власним розсудом, внаслідок чого завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду згідно висновку судової товарознавчої експертизи №2138 від 15.03.2024 на суму 7790,00 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та в скоєному щиро розкаявся.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, однак через канцелярію суду надав заяву про розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 в його відсутність, претензій морального та матеріального характеру до нього не має, так як викрадене майно повернуто.

Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без потерпілого.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме:

- таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів та особу обвинуваченого, який не працює, проходить військову службу в ЗСУ, за місцем проживання характеризується формально, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» не перебуває, раніше не судимий, а також відсутність будь - яких претензій з боку потерпілого ОСОБА_5 .

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Також відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Окрім цього, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та щиро каявся, позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченого немає, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування не обирався.

Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

По справі цивільний позов не заявлений.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Крім того, згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Таким чином витрати за проведення судово - товарознавчої експертизи №2138 від 15.03.2024 в розмірі 2271,84 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В силу ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробувальним терміном 2 (два) роки.

На підставі статті 76 КК України ОСОБА_4 встановити наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 2138 від 15.03.2024 в сумі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн 84 коп, які перерахувати за наступними реквізитами: стягувач платежу: Держава, код доходів: 24060300, отримувач платежу: ГУК Харків обл/СТГ Краснокут/24060300, п/р: UA0020613, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998.

Речові докази по справі золоті сережки вагою 4,10 грам, 585 проби, що знаходяться згідно зберігальної розписки на зберіганні у ОСОБА_5 , повернути потерпілому - ОСОБА_5 .

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 міру запобіжного заходу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1