Провадження № 1-в/761/554/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, клопотання начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 , відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коболчин Сокирянського району Чернівецької області, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

щодо приведення вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 08 серпня 2022 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

06 листопада 2024 року начальник ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням відносно засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 08 серпня 2022 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 08 серпня 2022 року ОСОБА_4 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі в тексті Ухвали - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вищевикладеного, начальник ДУ «Київський слідчий ізолятор» просить привести вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 08 серпня 2022 року у відповідність до Закону №3886-ІХ.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення прокурора, засудженого, суд приходить до наступного.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З клопотання встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 08 серпня 2022 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Зі змісту вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 08 серпня 2022 року вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив 30 липня 2017 року, завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 399 гривень 94 копійки; кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України за якими було завдано матеріальної шкоди на загальну суму: за епізодом від 17 березня 2019 року - 575 гривень, за епізодом від 12 листопада 2019 року - 381 гривню 70 копійок, за епізодом від 26 березня 2020 року - 664 гривні 50 копійок, за епізодом від 05 жовтня 2020 року - 523 гривні 20 копійок.

09 серпня 2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилання відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладена у новій редакції.

Зокрема, зі змісту частини першої статті 51 КУпАП випливає, що відповідальність за цією нормою настає у разі дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною другою статті 51 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення дії, передбаченої частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з частиною другою статті 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

В свою чергу частиною третьою статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Частиною другою статті 51 КУпАП встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою статті 51 цього Кодексу, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 22.08.2024 (справа № 567/507/23), кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України визначено, що у разі, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Тобто розмір податкової соціальної пільги в розумінні пункту 5 Підрозділу 1 Перехідних положень ПК дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на один місяць працездатних осіб з 1 січня 2017 року становив 1600 грн., а розмір податкової соціальної пільги у 2017 році для кримінально-правової кваліфікації становив 800 грн; з 1 січня 2019 року становив 1921 грн., а розмір податкової соціальної пільги у 2019 році для кримінально-правової кваліфікації становив 960 гривень 50 копійок, з 1 січня 2020 року становив 2102 грн., а розмір податкової соціальної пільги у 2020 році для кримінально-правової кваліфікації становив 1051 гривня.

Отже, для вирішення питання щодо наявності правових підстав для звільнення засудженого від призначеного йому покарання необхідно визначити, чи перевищує вартість викраденого ним майна 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (станом на момент вчинення кримінального правопорушення), тобто 1600 грн. у 2017 році, 1921 грн. у 2019 році, 2102 грн. у 2020 році.

Таким чином, діяння, за вчинення яких ОСОБА_4 засуджено вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 08 серпня 2022 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, на даний час не можуть вважатися кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за заволодіння яким ОСОБА_4 засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким передбачено кримінальну відповідальність.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України останнього необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 08 серпня 2022 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо приведення вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 08 серпня 2022 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 року - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 08 серпня 2022 року покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння та виключити з резолютивної частини призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Києва ОСОБА_1