Номер провадження:1-в/521/1081/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника колонії (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі (в режимі відеоконференції) подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року вироку Березівського районного суду Одеської області від17.12.2021 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду міста Одеси на розгляд надійшло подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року (який набув чинності 09.08.2024 року) вироку Березівського районного суду Одеської області від 17.12.2021 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

Представник колонії та засуджений, в режимі відеоконференції, подання підтримали та просили привести вирок у відповідність до чинного законодавства.

Прокурор в судовому засіданні вважала можливим привести вирок у відповідність до чинного законодавства.

Дослідивши зміст подання, надані матеріали та вислухавши думку учасників, суд приходить до таких висновків виходячи з наступного.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП, набув чинності 09 серпня 2024 року.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року (10.10.2024 року забезпечено надання загального доступу до резолютивної частини судового рішення та 17.10.2024 року забезпечено надання загального доступу до повного тексту судового рішення) з метою формування єдиної правозастосовної практики прийшла до висновку, що питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння. Крім того, у даній постанові Об`єднана палата вважає, що Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Тобто для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ (розмір НМ встановлюється на час вчинення правопорушення), Закон № 3886-IX скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України (окрім випадку, якщо такі діяння не підпадають під ознаки іншого кримінального правопорушення).

Згідно наданих матеріалів судом встановлено наступне.

21.01.2019 року ОСОБА_5 було засуджено вироком Арцизького районного суду Одеської області за вчинення кримінальних правопорушень, а саме за епізодами:

- від січня 2018 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднана з проникненням у сховище (ч. 3 ст. 185 КК України), сума викраденого майна 600 гривень;

- від 14 квітня 2018 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднана з проникненням у сховище (ч. 3 ст. 185 КК України), сума викраденого майна 470 гривень;

- від 16 квітня 2018 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднана з проникненням у сховище (ч. 3 ст. 185 КК України), сума викраденого майна 600 гривень.

Два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян (в частині кваліфікації кримінальних правопорушень) дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2018 рік, ця сума становила 1 762,00 гривні.

Згідно вироку Арцизького районного суду Одеської області від 21.01.2019 року ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

17.12.2021 року ОСОБА_5 було засуджено вироком Саратського районного суду Одеської області за вчинення кримінального правопорушення, а саме за епізод:

- від 11 червня 2020 року як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище (ч. 3 ст. 185 КК України), сума викраденого майна 1068 гривень.

Два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян (в частині кваліфікації кримінальних правопорушень) дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2020 рік, ця сума становила 2 102 гривні.

Згідно вироку Саратського районного суду Одеської області від 17.12.2021 року ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць та до даного покарання, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Арцизького районного суду Одеської області від 21.01.2019 року, а саме 1 місяць позбавлення волі, та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

На даний час ОСОБА_5 за вказаним вироком відбуває покарання у Державній установі «Одеська виправна колонія №14».

Згідно статей 537, 539 КПК України, на які посилається начальник колонії, законодавець визначив вичерпний перелік питань, які має право вирішувати суд під час виконання вироків.

Так, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 КК України.

Отже, враховуючи вказані положення КПК України, а також те, що Закон №3886-ІХ є таким законом, яким скасовано кримінальну протиправність кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185, 190, 191 КК України,в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала розміру 2 НМ (установленого на час вчинення діяння), суд, в порядку п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, може лише вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом (судами) покарання, згідно ч. 2 ст. 74 КК України.

Під час судового розгляду встановлено, що, на теперішній час, діяння, за які ОСОБА_5 було засуджено вироком Арцизького районного суду Одеської області від 21.01.2019 року та вироком Саратського районного суду Одеської області від 17.12.2021 року, з урахуванням положень Закону №3886-ІХ, не підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки вартість викраденого ним майна окремо за кожним епізодом менше розміру 2 НМ установленого на час вчинення таких діянь, однак, згідно зазначених вище правових висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 року, такі діяння залишаються кримінально карними, оскільки можуть підпадати під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України (незаконне проникнення до житла чи іншого володіння особи).

Тобто, ОСОБА_5 засуджений до покарання за діяння, караність яких Законом № 3886-IX не була усунена в повному обсязі з огляду на кваліфікуючу ознаку як «проникнення у сховище», тому він не підлягає звільненню від відбування призначеного йому судами покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, внаслідок чого в задоволенні подання колонії слід відмовити.

Суд звертає увагу на те, що положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення питання про приведення вироку суду у відповідність до закону на стадії виконання вироку, а норми, на які посилається начальник колонії, передбачають лише можливість вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для звільнення засудженого від покарання та його відбування. згідно ч. 2 ст. 74 КК України.

Крім того, суд вважає, що зазначена у поданні начальника колонії вимога про приведення вироку Саратського районного суду Одеської області від 17.12.2021 року у відповідність, вказує на необхідність його перегляду, перекваліфікації діянь засудженого не лише за даним вироком, але й за попереднім вироком, а також визначення нової міри покарання, що фактично є зміною вироків.

Отже, у даному випадку, приведення вироку (вироків) у відповідність до Закону №3886-ІХ, про що клопотає установа виконання покарань, суперечить положенням діючого кримінального процесуального законодавства та виходить за межі повноважень суду, якими він наділений під час вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироків.

Окремо суд вважає необхідним звернути увагу на недоліки та суперечності, які містить подання, а саме в поданні взагалі не обгрунтовано, у який саме спосіб необхідно привести у відповідність до діючого законодавства вирок відносно засудженого ОСОБА_5 та які правові підстави існують для такого приведення, а також подання містить вимогу про приведення вироку у відповідність до Закону №2886-ІХ, який не має нічого спільного із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року. Зазначені недоліки та технічні помилки, на думку суду є суттєвими.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року вироку Березівського районного суду Одеської області від 17.12.2021 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1