УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 Справа №607/10389/19 Провадження №1-кп/607/540/2024

м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

під час проведення судового засідання в кримінальному провадженні №0003098 від 20.10.2018 про обвинувачення про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

При проведенні судового засідання в даному об`єднаному кримінальному провадженні встановлено, що згідно обвинувального акту, який затверджений прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 29.05.2020 у кримінальному провадженні №0000591 від 29.02.2020, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

Так, із вказаного обвинувального акту, зокрема вбачається, що 19 лютого 2020 року, точного часу не встановлено органом досудового розслідування, у ОСОБА_3 , який перебував за попередньою згодою власника квартири в приміщенні кватири АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 19 лютого 2020 року, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1 , переконавши у тому, що за ним ніхто не спостерігає і його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи те, що діє проти волі власника речей, діючи повторно, домеотував дві конвектори електричні торгівельної марки «UFO» моделі «GCH/20» вартістю 733,67 грн. кожен на загальну вартість 1467,34 грн. і після чого, зателефонувавши до раніше знайомого йому ОСОБА_7 , якій не усвідомлював злочинного умислу ОСОБА_3 , попросив його реалізувати вказане майно, на що останній погодився та реалізував електричні конвектори в ломбардне відділення ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім», що знаходиться в АДРЕСА_2 . Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_8 було завдано матеріальну шкоду в сумі 1467,34 грн.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого і обвинувачений заявили клопотання про закриття об`єднаного кримінального провадження в частині пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення згідно обвинувального акту від 29.05.2020 у межах кримінального провадження №0000591 від 29.02.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку з тим, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України, яким ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 в частині пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд, заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року - ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 3028 грн.

Таким чином, з 09.08.2024 року дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені ч. 1 ст. 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи, не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 року в справі № 591/6379/16-ц).

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 , серед іншого, згідно обвинувального акту від 29.05.2020 у кримінальному провадженні №0000591, яке об`єднане до №0003098, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Згідно обставин пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, крадіжка мала місце 19 лютого 2020 року, вартість викраденого майна становить 1467,37 грн.

Враховуючи, що вартість викраденого майна є меншою 2 неоподатковуваних мінімумів, який за нормами кримінального законодавства для кваліфікації злочинів встановлюється виходячи з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги станом на 01.01.2024 рік - 3028 гривень, на діяння обвинуваченого ОСОБА_3 поширюються норми Закону України №3886-IX, яким фактично декриміналізовано його кримінальну відповідальність.

За змістом ч. 1 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснено, що вказана підстава для закриття провадження є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду у загальному порядку. Судом встановлено згоду обвинуваченого ОСОБА_3 на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Враховуючи наведене і те, що під час здійснення судового провадження у кримінальному провадженні, яке надійшло до суду з обвинувальним актом від 29.05.2020 щодо ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ним діяння і обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує щодо закриття кримінального провадження, суд доходить висновку про наявність правових підстав для закриття об`єднаного кримінального провадження №0003098 від 20.10.2018 в частині пред`явленого згідно обвинувального акту від 29.05.2020 ОСОБА_3 обвинувачення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

При цьому закриття кримінального провадження з цієї підстави не позбавляє потерпілого можливості звернутися до суду з цивільним позовом про відшкодування заподіяної внаслідок кримінального правопорушення шкоди в порядку цивільного судочинства.

Доля речових доказів, які визнанні в рамках кримінального провадження №0000591 відносно потерпілого ОСОБА_8 при поставленні даної ухвали судом не вирішується через неподання прокурором відповідних постанов органу досудового розслідування.

На підставі наведеного та керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст.ст. 372, 392, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднане кримінальне провадження №0003098 від 20.10.2018р. про обвинувачення про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України в частині пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України згідно обвинувального акту від 29.05.2020 (№0000591), тобто у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Судовий розгляд об`єднаного кримінального провадження №0003098 від 20.10.2018 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України продовжити по суті.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1