Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року

смт Покотилівка Харківської області

Справа № 635/10333/24

Провадження № 1-в/635/772/2024

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, раніше судимого:

1) 05 січня 1993 року вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ст.140 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 46-1 КК України, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, на підставі Указу президента України «Про амністію» від 18.08.1994 року звільнений від покарання; судимість в силу ст. 55 КК України (в редакції 1960 року) погашена;

2) 14 квітня 1995 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ст. 140 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 45 КК України, звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

3) 11 жовтня 1995 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ст. ст. 140 ч.2, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 06 січня 2001 року по відбуванню терміну покарання;

4) 31 березня 2003 року вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ст.ст. 309 ч.2, 15, 309 ч.2 КК України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнений відбування покарання з випробуванням на 1 рік 6 місяців;

5) 12 березня 2009 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ст. 263 ч.2 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень;

6) 03 листопада 2009 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ст. 309 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, відповідно до ст. 71,72 КК України до призначеного покарання приєднано покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.03.2009 у виді штрафу 850 грн., яке повинно виконуватися самостійно, із застосуванням ст. 75,76 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки; 24.02.2010 ухвалою Апеляційного суду Харківської області вирок від 03 листопада 2009 року змінено та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71,72 КК України, до покарання приєднано покарання за вироком від 12 березня 2009 року у виді штрафу в розмірі 850 гривень;

7) 17 травня 2011 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч.3 ст. 185, ст. 71, 72 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі та штрафу 850 гривень, який визначено виконувати самостійно;

8) 13 березня 2017 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 75, ч.1 ст. 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки; 19 вересня 2017 року вироком Апеляційного суду Харківської області вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.03.2017 в частині призначеного покарання скасовано, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

Засуженого вироком Харківського апеляційного суду від 14.08.2023 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавленні волі,

про звільнення від призначеного судом покарання на підставі частини 2 статті 74 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшло зазначене клопотання, в якому ставиться питання про звільнення засудженого ОСОБА_3 на підставі частини 2 статті 74 КК України від відбування покарання відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказане подання передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Згідно частини 1 статті 539 Кримінального процесуального Кодексу України (далі- КПК України), питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Засуджений подав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Прокурор подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій проти задоволення не заперечував.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Судом встановлено, ОСОБА_3 вироком Фрунзенським районним судом м.Харкова від 11.05.2023 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавленні волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

Вироком Харківського апеляційного суду від 14.08.2023 вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11.05.2023 скасовано та засуджено ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавленні волі.

Вирок Харківського апеляційного суду від 14.08.2023 набрав законної сили 14.08.2023 та підлягає негайному виконанню.

Засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання у ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)».

Зі змісту вироку встановлено, що засуджений ОСОБА_3 18.12.2021 вчинив викрадення майна на суму 389,00 грн., а також 19.12.2021 вчинив викрадення майна на суму 389,00 грн.

Вироком ОСОБА_3 визнано винуватим за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавленні волі на строк три роки шість місяців.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України сума неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу (у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року).

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становить 2 270,00 грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення - розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України, становила 2 270,00 грн.

Отже, вчинене ОСОБА_3 у 2021 році викрадення чужого майна на суму, меншу за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, є дрібним викраденням шляхом крадіжки, яке не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Стаття 58 Конституції України - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Частиною 2 статті 4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно частини 1 статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України( п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України).

Відповідно до частини 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Ураховуючи наведене, суд встановив, що застосовуючи зворотну дію закону у часі на момент вчинення кримінального правопорушення, за яке був засуджений, слід дійти висновку, що ОСОБА_3 , який вчинив крадіжку майна, може бути притягнутий до кримінальної відповідальності у разі, якщо сума викраденого майна станом на момент вчинення кримінального правопорушення у 2021 році перевищує 2 270,00 грн. У даному випадку вартість викраденого майна є нижчою, що свідчить про відсутність підстав для притягнення особи до кримінальної відповідальності.

За вказаних обставин, на підставі частини 1 статті 5 та частини 2 статті 74 КК України, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Харківського апеляційного суду від 14.08.2023.

На підставі вищевикладеного, статтями 537, 539 КПК України, статтею 154-1 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від призначеного судом покарання на підставі частини 2 статті 74 КК України - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , негайно звільнити від відбування покарання за вироком Харківського апеляційного суду від 14.08.2023 у виді двох років позбавленні волі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_4