ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000911 від 09.03.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбосця, раніше не судимого, за ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на 09.00 год 05.01.2024 у місце служби, а саме в місце розташування оперативної групи військової частини НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд до 18.07.2024 коли прибув в другий слідчий відділ територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, що по вул. Перемоги, 54 у м. Житомирі.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення у місце служби та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення у час, спосіб та за обставин, що викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Щиро розкаявся. Бажає проходити військову службу. Також показав, що не з`явився вчасно на 09.00 год 05.01.2024 у місце служби, а саме в місце розташування військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд до 18.07.2024. За вказаний період до медичних закладів не звертався. Дозволів від командирів убути з 05.01.2024 року за місцем проживання не отримував. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно без поважних причин на службу, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшуює покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України є тяжким злочином, обвинувачений раніше не судимий, має місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, розлучений, характеризується з місця служби задовільно, притягувався до адміністративної відповідальності, є ветераном війни - учасником бойових дій, період часу на протязі якого ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд призначає ОСОБА_4 покарання в межах санкції, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 394 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя: ОСОБА_1