Справа № 128/4553/24
УХВАЛА

Іменем України

27 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» на засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.06.2020 за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 5 років 11 місяців позбавлення волі,

про застосування ст.ст. 5, 74 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» щодо засудженого ОСОБА_4 про застосування ст.ст. 5, 74 КК України у зв`язку з набранням законної сили Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Представник ДУ «Стрижавська ВК (№81)» та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, відповідно до яких судове засідання просять проводити у їх відсутність.

Прокурор в судовому засіданні просив подання задовольнити та звільнити засудженого від відбування покарання за ч. 3 ст. 185 КК України за вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 08.08.2017, який врахований при призначенні покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.12.2019, враховуючи вартість викраденого ним майна на час вчинення злочинів, змінити вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.12.2019, виключивши ч. 1 ст. 71 КК України.

Вивчивши подання установи виконання покарань, з`ясувавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.06.2020 за ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначеного за цим вироком у виді 5 років побавлення волі і за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.12.2019, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 років 11 місяців позбавлення волі.

Так, вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.12.2019, ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Остаточне покарання було визначено на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 08.08.2017 у вигляді позбавлення волі, остаточне покарання призначено у виді позбавлення волі терміном на 5 років.

Вироком Теплицького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання за цим вироком з випробуванням.

За даним вироком від від 08.08.2017 встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме 08.05.2017 на суму 463 грн.

Законом України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року (далі по тексту Закон України № 3886-ІХ), до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0, 5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0, 5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Тобто крадіжка майна, вартість якого не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з 09.08.2024 не є кримінальним правопорушенням.

Згідно п. 5 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, сума податкової соціальної пільги встановлена в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, станом на 01.01.2017 становив 1 600 грн, в зв`язку з чим відповідальність за дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, на суму 463 грн у 2017 році, на час розгляду подання передбачена ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07.10.2024 у справі № 128/1566/21, зроблено правовий висновок, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння. Із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Так, ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання за вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 08.08.2017, оскільки кримінальна караність діяння, за яке він засуджений даним вироком, скасована, тобто даним кримінальним правопорушенням завдано матеріальну шкоду в розмірі, що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку, враховуючи Закон України № 3886-ІХ.

Таким чином, вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.06.2019 слід привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024, виключивши часткове приєднання покарання за вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 08.08.2017 на підставі ст. 71 КК України та вважати таким, що засуджений за цим вироком за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Разом з тим, оскільки згідно вироку Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.06.2020 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та застосовано ч. 4 ст. 70 КК України з врахуванням вироку Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.06.2019, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, та дані злочини не є такими, що входять до поняття «дрібного викрадення чужого майна», тому підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання за вказаними вироками відсутні.

В зв`зку з тим, що звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , в частині декриміналізації діяння за вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 08.08.2017, не впливає на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.06.2020 та визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, він підлягає продовженню відбування покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.06.2020.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 5, 74 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 08.08.2017 за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діянь, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.12.2019.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.12.2019 за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений та продовжує відбувати покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 23.06.2020, за яким він засуджений за 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.12.2019, з призначенням остаточного покарання у виді 5 років 11 місяців позбавлення волі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: