Справа №504/4253/24
Провадження №1-кс/504/353/24
Комінтернівський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2024с-ще Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5 смт. Доброслав, клопотання т.в.о. слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000251, внесеному до ЄРДР 05.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання т.в.о. слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000251, внесеному до ЄРДР 05.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що СВ ВП № 3 Одеського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000251, внесеному до ЄРДР 05.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Так досудовим розслідування встановлено, що 04.10.2024 о 23:52 годин до ЧЧ ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення, про те, що на 43 км. + 200 метрів автодороги «Одеса-Вознесенськ-Новий Буг» поза межами населенного пункту, а/м «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , 2005 р.н., який не впевнившись у безпечності руху, допустив наїзд транспортного засобу на пішохода гр-на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , в результаті чого останній тримав наступні тілесні ушкодження, закритий перелом обох кісток правої гомілки, зі суміщенням уламків, з підвивихом стопи, рвана рана лівого плеча, множинне забої тіла, алкогольне сп`яніння. Після отримання медичної допомоги пішов з лікарні, у буйному та агресивному стані, від госпіталізації відмовився.

Так, 05.10.2024 року в період часу з 01:00 год. до 01:50 год. здійснено огляд дорожньо-транспортної пригоди, на автодорозі Р-55 43 км. + 200 метрів автодороги «Одеса-Вознесенськ-Новий Буг» поза межами населенного пункту, а/м «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , 2005 р.н., допустив наїзд транспортного засобу на пішохода гр-на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час огляду вилучено вище вказаний транспортні засоби, а саме транспортний засіб марки «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 , направлено на штраф майданчик, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, метою накладення арешту на вказане майно, яке слідчий визнав речовими доказами та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є арешт майна з метою, передбаченою п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, забезпечення збереження речових доказів, а також з метою проведення експертизи та фіксації обставин вчиненого правопорушення.

Власник майна, будучи належним чином сповіщеним про дату та час судового розгляду в судове засідання не з`явився, однак до початку розгляду подав заяву про розгляд без його участі.

Прокурор будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду в судове засідання не з`явився, до початку розгляду подав заяву про розгляд клопотання без його участі та просив задовольнити клопотання слідчого у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

Так з огляду на положення ст. 167, ч. 2 ст. 168 КПК України вказане майно є тимчасово вилученим майном, та на нього може бути накладений арешт в порядку, та на умовах, передбачених ст. 170-173 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 УКПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що 05.10.2024 в порядку ст. 110 КПК України, вилучене майно, визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів.

На підставі вищевикладеного, зі змісту наданого клопотання та копій матеріалів до нього, слідчим суддею встановлено, що тимчасово вилучене майно, відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, оскільки воно безпосередньо стосується предмета розслідування кримінального провадження, може містити на собі сліди кримінального правопорушення та за його допомогою встановити обставини події.

Таким чином, транспортний засіб, є тимчасово вилученим майном, яке зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та стане предметом дослідження з метою встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку, що воно має значення для забезпечення кримінального провадження та існує можливість його використання, як доказу, а тому з метою його збереження, наявні підстави для накладення на нього арешту.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому створити обставини для його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Накладаючи арешт на майно, слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що полягає в необхідності проведення ряду слідчих дій органом досудового розслідування з вказаним речовим доказом, наслідки арешту для власника майна.

Накладення арешту на майно, яке є речовим доказом, до повідомлення особі про підозру у кримінальному провадженні, не суперечить положенням КПК України і не пов`язано з набуттям конкретного процесуального статусу.

На підставі вищезазначеного слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на документ.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167-168, 170 - 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000251, внесеному до ЄРДР 05.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «CHEVROLET AVEO», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на штраф-майданчику за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши будь-яким особам та власнику відчужувати, розпоряджатися та користуватися зазначеним майном до прийняття законного рішення у кримінальному провадженні.

Слідчий (дізнавач) є самостійною процесуальною особою, який має дискреційні повноваження з визначення місця та порядку зберігання речових доказів.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1