У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000471, відомості про яке 07.09.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області підполковник юстиції ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням, погодженим прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000471, відомості про яке 07.09.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у відповідності до постанови першого заступника Генерального прокурора про доручення здійснення досудового розслідування кримінального провадження іншому органу досудового розслідування від 22.08.2023 до слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області надійшли матеріали кримінального провадження № 0000471, відомості про яке внесені 07.09.2022 в ЄРДР щодо вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 7 ст. 111-1 КК України. 13.03.2024 слідчим відділом на підставі повідомлення 1 відділу ГВЗНД УСБУ в Закарпатській області в ЄРДР внесені відомості за № 0000047 щодо вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. 04.04.2024 прокурором групи прокурорів у даному кримінальному провадженні винесено постанову якою матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000047 від 13.03.2024 об`єднані в одне провадження з матеріалами досудового розслідування № 0000471 від 07.09.2022 і подальше досудове розслідування здійснюється в рамках кримінального провадження № 0000471.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом. Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації путін в.в., а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації направив до ради федерації звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено. Надалі, 24 лютого 2022 року приблизно о 5 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України. У подальшому збройні сили рф, які діяли за наказом керівництва зазначеної країни, вторглись на територію Україну шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно увійшли на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків. Аналогічні дії були вчинені підрозділами терористичних організацій «ЛНР» та «ДНР», які увійшли у склад збройних сил рф.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який вподальшому неодноразово продовжувався та триває на даний час.

В подальшому, 27.09.2022 нехтуючи нормам міжнародного гуманітарного права та Конституції України президент російської федерації ОСОБА_5 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, за підтримки збройних сил рф, та громадян України (колаборантів), які погодились співпрацювати, організували та забезпечили проведення на захоплених територіях Луганської області «псевдореферендумів» щодо входження зазначених територій до складу рф.

У результаті військового вторгнення та вищевказаних злочинних дій влади рф, починаючи з 24 лютого 2022 року, рф було окуповано частину Луганської області, зокрема селище міського типу Новопсков, окупація якого триває і на даний час. В той же час, представники влади рф, з метою забезпечення повної інтеграції захоплених території України в склад рф, поширення свого контролю, заручившись підтримкою громадян України з числа «колаборантів», розпочали активне утворення на захоплених територіях законодавчої, виконавчої та судової влади. Так, 15.05.2015 незаконно утвореним законодавчим органом терористичної організації «ЛНР» так званим мовою оригіналу «Народным Советом ЛНР», в порушення Конституції України та інших нормативно-правових актів було прийнято Закон мовою оригіналу «О создании судов Луганской Народной Республики», яким на тимчасово окупованій території Луганської області було утворено незаконні органи судової влади.

Надалі, 21.03.2023 державною думою рф прийнято Закон мовою оригіналу «О создании судов Российской Федерации на территории Луганской Народной Республики и о внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации», яким на території Луганської області та на окупованих після 24.02.2022 населених пунктах Луганської області у відповідності до законодавства рф було утворено судові органи, в тому числі Новопсковський районний суд мовою оригіналу «Новопсковский районный суд», які діють на підставі і у відповідності до конституції та законодавства рф.

Так, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Луганської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , колишній судовий розпорядник Новопсковського районного суду Луганської області, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, будучи проросійсько налаштованим та підтримуючи дії рф щодо окупації території України та приєднання Луганської області до рф, усвідомлюючи, що на території України діють виключно суди, які утворені у відповідності до Конституції України та відповідних нормативно-правових актів, у невстановлений досудовим слідством час, однак, не пізніше 27.09.2023, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, діючи умисно прийняв пропозицію представників окупаційної адміністрації рф та добровільно зайняв посаду у незаконно створеному на тимчасово окупованій території судовому органі, а саме, посаду мовою оригіналу «главы апарата Новопсковского районного суда».

В цей же час, ОСОБА_6 , позиціонуючи себе керівником апарату незаконно утвореного судового органу розпочав здійснення управлінської діяльності, забезпечуючи становлення та зміцнення окупаційної влади рф шляхом безпосередньої участі в утворенні та функціонуванні незаконно створених судових органів на тимчасово окупованій території України, підбираючи відповідний персонал, який готовий співпрацювати з окупаційною владою, та передав в розпорядження представників незаконно утвореного судового органу інформаційні системи (сервера) Новопсковського районного суду, який функціонував до окупації території Луганської області.

За таких обставин, встановлено достатньо підстав для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме: добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Поряд з цим, всупереч нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації ОСОБА_5 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України. Так, 22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації направив до ради федерації звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено. Надалі, 24 лютого 2022 року приблизно о 5 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України. У подальшому збройні сили рф, які діяли за наказом керівництва зазначеної країни, вторглись на територію Україну шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно увійшли на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків. Аналогічні дії були вчинені підрозділами терористичних організацій «ЛНР» та «ДНР», які увійшли у склад збройних сил рф.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який вподальшому неодноразово продовжувався та триває на даний час.

В подальшому, 27.09.2022 нехтуючи нормам міжнародного гуманітарного права та Конституції України президент російської федерації ОСОБА_5 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, за підтримки збройних сил рф, та громадян України (колаборантів), які погодились співпрацювати, організували та забезпечили проведення на захоплених територіях Луганської області «псевдореферендумів» щодо входження зазначених територій до складу рф. В той же час, представники влади рф, з метою забезпечення повної інтеграції захоплених території України в склад рф, поширення свого контролю, заручившись підтримкою громадян України з числа «колаборантів», розпочали активне утворення на захоплених територіях законодавчої, виконавчої та судової влади. В свою чергу, громадянин України ОСОБА_6 , уродженець Луганської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, діючи умисно, будучи проросійсько налаштованим та підтримуючи дії рф щодо окупації території України та приєднання Луганської області до рф, усвідомлюючи, що на території України діють виключно суди, які утворені у відповідності до Конституції України та відповідних нормативно-правових актів, у невстановлений досудовим слідством час, однак, не пізніше 27.09.2023, діючи на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України, перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану, а саме: прийняв пропозицію представників окупаційної адміністрації рф та добровільно зайняв посаду у незаконно створеному на тимчасово окупованій території судовому органі, а саме, посаду мовою оригіналу «главы апарата Новопсковского районного суда».

В цей же час, ОСОБА_6 , позиціонуючи себе керівником апарату незаконно утвореного судового органу, розпочав здійснення управлінської діяльності, забезпечуючи становлення та зміцнення окупаційної влади рф шляхом безпосередньої участі в утворенні та функціонуванні незаконно створених судових органів на тимчасово окупованій території України, підбираючи відповідний персонал, який готовий співпрацювати з окупаційною владою, та передав в розпорядження представників незаконно утвореного судового органу інформаційні системи (сервера) Новопсковського районного суду, який функціонував до окупації території Луганської області, з метою недопущення контролю української влади на території Луганської області, надавши тим самим допомогу рф у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України.

За таких обставин, встановлено достатньо підстав для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме: державна зрада, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

На підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів, 19.09.2024 слідчим за погодженням з прокурором складено письмове повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_6 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 7 ст. 111-1 та ч. 2 ст. 111 КК України, яке останньому не вручене, у зв`язку з його перебуванням на тимчасово окупованій території Старобільського району, Луганської області.

Цього ж дня, на виконання вимог ст. ст. 111, 135 та 278 КПК України письмове повідомлення про підозру, складене щодо ОСОБА_6 , розміщено у офіційному державному друкованому виданні «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті «Офісу Генерального прокурора», а також вручене захиснику Західного регіонального центру з надання вторинної правової допомоги залученим слідчим до участі у досудовому розслідуванні у даному кримінальному провадженні.

Таким чином у органу досудового розслідування, є підстави вважати, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

В ході досудового розслідування отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у відповідності до якої підозрюваному ОСОБА_6 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_2 .

Окрім цього, у відповідності до відповіді РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях за ОСОБА_6 значиться зареєстрованим автомобіль марки «ВАЗ 21083», 1995 р.в., д.р.н.з НОМЕР_1 .

На підставі наведеного, просить накласти у кримінальному провадженні № 0000471, відомості про яке внесені 07.09.2022, арешт на майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 7 ст. 111-1 та ч. 2 ст. 111 КК України громадянину України ОСОБА_6 , а саме: квартиру АДРЕСА_2 .; легковий автомобіль марки «ВАЗ 21083», 1995 р.в., д.р.н.з НОМЕР_1 .

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явились, при цьому подано заяву про розгляд без їх участі.

Захисник в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений.

Розглянувши клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею, слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000471, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2022, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 313585907; дата формування: 28.10.2024), квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .

Згідно відповіді на запит про надання інформації Головний сервісний центр МВС Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Закарпатській області повідомив, що згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобі зареєстрованих станом на 29.08.2024 за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований транспортний засіб «ВАЗ 21083», д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує також і прецедентну правову позицію ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Проаналізувавши надані слідчим матеріали та обставини, викладені у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку, про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість забезпечення конфіскації майна як виду покарання, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також те, що слідчим доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на зазначене майно, а тому слідчий суддя вважає, за необхідне задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на вказане вище майно.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000471, відомості про яке 07.09.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 7 ст. 111-1 та ч. 2 ст. 111 КК України громадянину України ОСОБА_6 , а саме:

- квартиру АДРЕСА_2 .

- легковий автомобіль марки «ВАЗ 21083», 1995 р.в., д.р.н.з НОМЕР_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1