Справа № 128/2141/23
Провадження №11-кп/801/945/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000218 від 17.06.2024 за апеляційною скаргою прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 17.06.2024, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Русава Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , маючого неповну вищу освіту, студента 4 курсу Вінницького національного технічного університету, неодруженого, непрацюючого, волонтера Благодійної організації «Міжнародний Благодійний Фонд «Берегиня Країни», раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зараховано ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування кримінального провадження у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 18.04.2023 по 28.04.2023.

Зараховано ОСОБА_7 на підставі ч. 7 ст. 72 КК України строк цілодобового домашнього арешту під час досудового розслідування з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі з 28.04.2023 по 16.06.2023.

Початок іспитового строку ОСОБА_7 вирішено рахувати з 17.06.2024, тобто з дня проголошення вироку.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

ВСТАНОВИВ:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, в порушення вимог ст.ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» та інших нормативно-правових актів, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто, діючи умисно, з корисливих мотивів, 18.04.2023 приблизно об 11 год. 30 хв., перебуваючи в АДРЕСА_3 , незаконно придбав з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який він отримав шляхом привласнення «закладок», а саме 5 поліетиленових пакунків, всередині яких знаходилися зіп-пакети з речовиною рослинного походження, зеленого кольору, які він поклав до свого рюкзака фіолетового кольору, тим самим розпочавши зберігати наркотичний засіб з метою його подальшого збуту, шляхом його розповсюдження по м. Вінниці у вигляді «закладок».

У подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичних речовин з метою збуту, 18.04.2023 біля 12 год. 00 хв. незаконно зберігаючи при собі наркотичну речовину, обіг якої заборонено канабіс, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_3 , був зупинений працівниками поліції ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, на запитання яких про наявність заборонених речовин, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його дії спрямовані на зберігання наркотичних речовин, з метою їх подальшого збуту будуть викриті, повідомив, що у нього при собі наявна наркотична речовина канабіс.

Надалі, того ж дня о 15 год. 21 хв., в ході проведеного особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 , поблизу будинку АДРЕСА_3 , працівниками поліції в рюкзаку останнього було виявлено та вилучено 5 поліетиленових пакунків, всередині яких знаходилися зіп-пакети з речовиною рослинного походження зеленого кольору у подрібненому стані, яку останній зберігав при собі з метою подальшого збуту.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/102-23/7347-НЗПРАП від 19.04.2023 надана на експертизу речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 1,70 г.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/102-23/7543-НЗПРАП від 08.05.2023 надана на експертизу речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 1,68 г.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/102-23/7542-НЗПРАП від 05.05.2023 надана на експертизу речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 1,65 г.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/102-23/7541-НЗПРАП від 04.05.2023 надана на експертизу речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 0,85 г.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/102-23/7540-НЗПРАП від 03.05.2023 надана на експертизу речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 1,73 г.

Загальна маса вилученого у ОСОБА_7 наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу становить 7,61 г.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, Таблиця І, Список №1) канабіс, віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, доведення вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеної міри покарання та ухвалення нового вироку, яким просить засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Апеляційну скаргу прокурор мотивує тим, що суд при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і призначив йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості. Суд першої інстанції при застосуванні до обвинуваченого ст. 75 КК України послався у вироку на ті ж обставини, що й при застосуванні ст. 69 КК України, при цьому не в достатній мірі врахував того, що ОСОБА_7 не працює, неодружений, тобто у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, вчинив тяжкий корисливий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, який становить підвищену суспільну небезпеку.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які заперечили щодо її задоволення, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 307 КК України ґрунтуються на зібраних у матеріалах кримінального провадження доказах, достовірність і достатність яких не ставиться під сумнів сторонами та ніким із учасників судового розгляду не оскаржується.

Не заперечуються також розмір покарання та підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України.

Щодо доводів прокурора про безпідставність застосування відносно обвинуваченого положень ст. 75 КК України, колегія суддів вважає їх неспроможними з огляду на таке.

Положеннями ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Наведених вимог закону суд першої інстанції дотримався, оскільки призначаючи покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст. 69 КК України зазначив підстави для застосування вказаної норми кримінального закону.

Так, однією з засад призначення покарання за вчинені кримінальні правопорушення закон визначає призначення судом покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому нормами ст. 69 КК України, положення якої покликані гуманізувати закон про кримінальну відповідальність є призначення покарання «нижче нижчого». Але застосування даної норми може відбуватись лише за наявності певних обставин, а саме наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім певних випадків, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів зауважує, що частина 1 ст. 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Зі змісту оскарженого вироку вбачається, що суд при призначенні покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України взяв до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, характер та суспільну небезпеку інкримінованого злочину, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, активна участь у суспільному житті у вигляді волонтерської діяльності та відсутність обставин, що його обтяжують, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнав свою вину від початку досудового розслідування, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання.

Врахувавши вказані обставини у своїй сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про доцільність призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду і вважає його достатньо мотивованим.

За приписами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене у мотивованому висновку, про можливість її виправлення без відбування покарання. Такий висновок суду повинен ґрунтуватися на відомостях про вчинене особою кримінальне правопорушення, її посткримінальну поведінку та характеристику, спосіб життя, соціальні зв`язки, наявність чи відсутність судимості тощо. Лише проаналізувавши в сукупності всі зазначені обставини у конкретному кримінальному провадженні, суд може дійти висновку про наявність підстав для звільнення особи від відбування покарання в умовах застосування ст. ст. 75, 76 КК України.

Колегія суддів зауважує, що в даному конкретному випадку, суд першої інстанції належним чином проаналізувавши та врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_7 , конкретні обставини кримінального провадження, дійшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання і таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Доводи прокурора, які містяться у його апеляційній скарзі, про те, що ОСОБА_7 немає стійких соціальних зв`язків не знайшли свого підтвердження, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до складу сім`ї обвинуваченого входить матір ОСОБА_10 . Крім того, ОСОБА_10 наразі продовжує навчання у Вінницькому національному технічному університеті денної форми навчання, що спростовує твердження прокурора про відсутність роботи обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 17.06.2024 щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного покарання, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні має бути залишена без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 17.06.2024 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення. Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4