Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002258, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідча СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002258, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, яке виявлено та вилучено у ході затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у порядку ст. 208 КПК.

Клопотання мотивоване тим, що Подільським УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0002258, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 02 жовтня 2024 року, виник спільний злочинний умисел, спрямований на умисне пошкодження чужого майна, шляхом підпалу, а саме дверей квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , впевнившись, що їм вдалося реалізувати свій злочинний умисел, направлений на умисне пошкодження дверей квартири, шляхом підпалу, залишили місце вчинення злочину. В результаті умисних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 завдано матеріальну шкоду.

04 жовтня 2024 року у період часу з 19 год. 13 хв. до 19 год. 42 хв. органом досудового розслідування проведено затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у порядку ст. 208 КПК України, у ході якого вилучено мобільний телефон жовтого кольору, марки «Samsung Galaxy S5», моделі НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , у чохлі, які належать останньому.

Окрім того, 04 жовтня 2024 року у період часу з 18 год. 56 хв. до 19 год. 08 хв. органом досудового розслідування проведено затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку ст. 208 КПК України, у ході якого вилучено мобільний телефон у чохлі червоного кольору, марки «Samsung А10», IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , з SIM-карткою абонентського номеру НОМЕР_6 , та банківську картку НОМЕР_7 , які належать останньому.

Посилаючись на те, що в органу досудового розслідування є підстави вважати, що вилучені речі є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або містять інші відомості, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий скерував клопотання про арешт майна як речових доказів.

В судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Власники майна - ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись через слідчого, оскільки обов`язок повідомити власників майна - про розгляд клопотання суд поклав саме на слідчу ОСОБА_3 . Суд самостійно не мав можливості повідомити особу, адже в матеріалах клопотання відомостей про номер засобів зв`язку з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не було, окрім номерів телефонів, вилучених під час обшуку.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

У провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження за № 0002258, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснює Подільська окружна прокуратура міста Києва.

17.09.2024р. під час проведення затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було виявлено та вилучено речі, а саме: мобільний телефон жовтого кольору, марки «Samsung Galaxy S5», моделі НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , у чохлі, які належать ОСОБА_6 ; мобільний телефон у чохлі червоного кольору, марки «Samsung А10», IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , з SIM-карткою абонентського номеру НОМЕР_6 , та банківську картку НОМЕР_7 , які належать ОСОБА_5 , є підшуканими та використаними як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту, згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК, є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, та яке вилучене в ході проведення обшуку, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, оскільки має відношення до кримінального провадження, і може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, зважаючи на доведеність існування ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, наявні підстави для накладення арешту на перелічене вище майно з метою забезпечення збереження речових доказів, дієвості та об`єктивності досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 170, 172-174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002258, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.10.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні №0002258 від 03.10.2024, а саме:

- мобільний телефон жовтого кольору, марки «Samsung Galaxy S5», моделі НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , у чохлі, який належить ОСОБА_6 та був вилучений у нього у ході затримання;

- мобільний телефон у чохлі червоного кольору, марки «Samsung А10», IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , з SIM-карткою абонентського номеру НОМЕР_6 , та банківську картку НОМЕР_7 , які належать ОСОБА_5 та були вилучені у нього у ході затримання.

Ухвала про арешт майна, у відповідності до вимог ст. 175 КПК України, виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати слідчому, прокурору, особі, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Роз`яснити, що згідно із частинами 1-2статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1