У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000321, відомості про яке 14.06.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 240-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Закарпатьскої обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: грошові кошти номіналом 100 доларів США з серійними номерами FB07209361CB2, КВ96766377GB2, КВ37721765ІВ2, FG93194447AG7, HF37345683FF6, KJ42658454AJ10, KB52910347PB2, HK05719619CK11, FH18677136AH8, HB20173779MB2, банківську карту «А-Банк» з № НОМЕР_1 , банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_2 , транспортний засіб марки «Skoda SuperB», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , яке було вилучено 16 вересня 2024 року в ході проведення обшуку транспортного засобу «Skoda SuperB», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , у межах розслідування кримінального провадження № 0000321, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 240-1 КК України, з метою збереження речових доказів.

Клопотання мотивоване тим, що вказане майно є тимчасово вилученим, має значення речових доказів. Незастосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

До розгляду клопотання по суті, від захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 надійшли письмові заперечення, в яких захисниця просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту, так як вилучений автомобіль не має значення речового доказу, перебуває у власності приватного підприємства "ВЕЛКРАФТ", законним володільцем та користувачем даного транспортного засобу є ОСОБА_6 . Грошові кошти належать іншій особі - гр. ОСОБА_7 .

У судове засідання прокурор не з`явився, однак, подав до суду заяву, згідно з якою просить суд розглянути клопотання без його участі.

Третя особа, відносно майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_6 просила розглянути клопотання без її участі, а вилучений автомобіль повернути їй як уповноваженому володільцю та користувачу, про що подала відповідну заяву.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 подав про розгляд клопотання за відсутності підозрюваного та його захисника. Щодо задоволення клопотання в частині заборони в користуванні автомобілем заперечує та просить відмовити. Посилається на те, що накладення арешту буде непропорційним втручанням у мирне володіння автомобілем.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на положення частин 2 та 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000321, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 240-1, ч. 1 ст. 204 , ч. 1 ст. 310 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09 жовтня 2024 року.

Окрім цього встановлено, що 16.09.2024 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2024, в ході проведення обшуку транспортного засобу «Skoda SuperB» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:

- грошові кошти номіналом 100 доларів США з серійними номерами: FB07209361CB2, КВ96766377GB2, КВ37721765ІВ2, FG93194447AG7, HF37345683FF6, KJ42658454AJ10, KB52910347PB2, HK05719619CK11, FH18677136AH8, HB20173779MB2,

- банківська карта «А-Банк» з № НОМЕР_1 ,

- банківська картка «Монобанк» № НОМЕР_2 ,

- транспортний засіб марки «Skoda SuperB», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 .

Постановою слідчого від 16 вересня 2024 року вилучене майно визнано речовими доказамиу даному кральному провадженні.

Клопотання про арешт обумовлене необхідністю збереження речового доказу.

На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що вилучене майно може мати значення речових доказів.

Зокрема, з матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що в рамках досудового розслідування даного кримінального провадження, 17 вересня 2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

З повідомлення про підозру вбачається, що в останнього за місцем проживання по АДРЕСА_1 , під час обшуку було виявлено та вилучено метамфетамін масою 0,3200 грам.

Окрім цього, згідно з матеріалами НСРД, зафіксовано, що даним автомобілем користувався підозрюваний ОСОБА_4 , зокрема, і під час взаємодії з іншими фігурантами кримінального провадження, витягував з багажника автомобіля поліетиленові пакети, які передавав невстановленим досудовим розслідуванням особам, а отже., даний автомобіль може мати значення речового доказу, як засіб вчинення кримінального правопорушення.

Грошові кошти, вилучені з автомобіля, яким фактично користувався підозрюваний, а отже є достатні підстави вважати, що вони можуть бути набуті злочинним шляхом. Зазначені обставини повинні бути перевірені під час досудового розслідування кримінального провадженняі, що потребує певного часу, а до тих пір існують ризики знищення, відчуження даного майна.

Банківські картки могли зберегти сліди вчиненого кримінального правопорушення, так як містять відомості про осіб, на яких вони відкриті та їх рахунки, а отже можуть бути джерелом інформації про перерахування грошових коштів як результат протиправної діяльності, що також потребує перевірки у ході досудового розслідування.

Враховуючи потребу органу досудового розслідування у проведенні слідчих дій з даним майном, не виключається можливість зібрання нових доказів, пред`явлення нової підозри, виявлення інших епізодів злочинної діяльності, а тому слідчий суддя вважає, що на даний момент досудового розслідування зберігаються ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даного майна, а відтак є необхідність у арешті даного майна.

Водночас, згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Дані предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому заперечення захисника підозрюваного та третіх осіб, щодо належності автомобіля, слідчий суддя до уваги не бере.

Слід також зауважити, що, згідно з п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання, а тому, доводи захисника підозрюваного про те, що автомобіль належить не підозрюваному не заслуговують на увагу, позаяк на даному етапі досудового розслідування перевірка вищевказаних обставин ще не могла бути здійснена, і матеріалами кримінального провадження підтверджується факт користування даним автомобілем підозрюваним.

Перевірка таких обставин органом досудового розслідування потребує певного часу, а тому на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що обмеження права власності є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Заперечення представників володільців майна та підозрюваного зазначених ризиків не спростовують.

Таким чином, клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 16 вересня 2024 року в ході проведення обшуку транспортного засобу «Skoda SuperB» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти номіналом 100 доларів США з серійними номерами FB07209361CB2, КВ96766377GB2, КВ37721765ІВ2, FG93194447AG7, HF37345683FF6, KJ42658454AJ10, KB52910347PB2, HK05719619CK11, FH18677136AH8, HB20173779MB2, банківську карту «А-Банк» з № НОМЕР_1 , банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_2 , транспортний засіб марки «Skoda SuperB», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1