Справа 755/6191/23 Головуюча в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/4266/2024 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0004128 за апеляційною скаргою захисниці обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокатки ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2024 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, ФОП, розлученого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років;

цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_10 задоволено частково;

стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 1 000 000 (один мільйон) гривень 00 копійок у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період часу з 11 години 30 хвилин по 20 годину 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, перебуваючи у приміщенні кухні за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , під час спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_11 , на грунті словесного конфлікту, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_12 , взяв власну самозарядну одноствольну гладкоствольну мисливську рушницю, та здійснив один постріл у праву ногу ОСОБА_13 , заподіявши йому легкі тілесні ушкодження у вигляді дотичної вогнепальної рани по передній поверхні верхнього краю правого колінного суглобу. Після цього ОСОБА_10 здійснив ще один постріл в область правого ока ОСОБА_13 , заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток черепа, руйнування речовини головного мозку та правого очного яблука, від яких на місці події настала смерть останнього за короткий проміжок часу.

В апеляційній скарзі захисниці вказано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості. Вважала, що у ході провадження у суді першої інстанції обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині та активно сприяв слідству. Крім того, місцевим судом неналежно враховано конкретні обставини справи, а саме те, що конфлікт виник через небажання Різвана ОСОБА_14 покинути приватну власність ОСОБА_10 . Окрім цього, судом не було враховано, що ОСОБА_15 , має бойовий досвід, та фізично сильніший за ОСОБА_10 , а також постійно провокував до конфлікту приходячи до останнього. Захисниця звернула увагу на характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_10 , який раніше не судимий, займався підприємницькою діяльністю, має стійкі соціальні зв`язки, а також має на утриманні батьків, які у зв`язку з його триманням під вартою залишились майже без засобів на існування та сторонньої допомоги, оскільки інших дітей у них немає. Вважала, що вказані обставини можуть бути визнані судом як пом`якшуючі обставини. Звернула увагу на те, що доказів на підтвердження завданої потерпілій моральної шкоди у матеріалах справи немає, у зв`язку із цим місцевий суд без належних доказів стягнув на користь ОСОБА_7 1 000 000 грн., що суперечить ст. 23, ч.1 ст.1167 ЦК України. Зокрема, у матеріалах справи відсутні документи щодо онкозахворювання потерпілої, а також наявності дітей, а також те, що ОСОБА_15 займався волонтерською діяльністю та будь-яких інших медичних документів щодо психічних розладів, та безсоння у потерпілої у зв`язку зі смертю чоловіка. Окрім того, поза увагою суду залишилось те, що обвинувачений ОСОБА_10 немає доходів останні 1,5 року, оскільки перебуває під вартою, а тому вказаний розмір стягнення поставить його родину у скрутне матеріальне становище. Просила вирок скасувати в частині призначеного покарання та цивільного позову, та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. Цивільний позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 100 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисниці, яка подану апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи та просила її задовольнити;

обвинуваченого, який апеляційну скаргу захисниці підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

потерпілої та її представника, які подану захисницею апеляційну скаргу вважали необґрунтованою та просили залишити її без задоволення;

прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вважаючи її доводи необґрунтованими, просив вирок залишити без змін;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції в частині встановлених фактичних обставин вчинення злочину, доведеності вини обвинуваченого у його вчиненні, а також в частині правильності кваліфікації його дій учасниками судового провадження не оскаржувалися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст.404 КПК України колегія суддів не вбачає. У зв`язку із викладеним вирок у зазначеній вище частині не перевірявся.

Щодо доводів апеляційної скарги захисниці в частині невідповідності призначеного судом покарання ОСОБА_10 ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість, то вони колегією суддів визнаються необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої ст. 65 КК України покарання призначається у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Цих вимог закону судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання було дотримано у повному обсязі.

Як вбачається із вироку, суд, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_10 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також фактичні обставини, при яких було його вчинено та незворотні наслідки у вигляді смерті людини. Крім цього, судом враховані дані про особу ОСОБА_10 , який на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, характеризується з посередньої сторони, раніше не судимий, розлучений, до затримання працював ФОП, суспільно корисною працею не займається, має батьків похилого віку. У якості обставини, яка відповідно до ч.1 ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_10 , суд визнав з`явлення із зізнанням, а обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Врахувавши усі ці обставини суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із реальним відбуванням цього покарання. Призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, за своїм видом та розміром відповідає як тяжкості вчиненого злочину, так і особі обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги захисниці про неврахування місцевим судом природи конфлікту між ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , який виник через небажання потерпілого покинути приватну власність ОСОБА_10 , не впливає на питання призначення покарання у даному випадку, оскільки не може бути визнане у якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування місцевим судом постійних провокацій до конфлікту обвинуваченого з боку потерпілого ОСОБА_16 , то ці обставини є абстрактними і також не визнаються колегію суддів у якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Щодо інших обставин, які на переконання апелянта залишилось поза увагою місцевого суду при призначенні ОСОБА_10 покарання, зокрема відсутність судимості обвинуваченого, зайняття підприємницькою діяльністю та перебування на утриманні батьків, то ці обставини були враховані місцевим судом при призначенні покарання обвинуваченому.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині надмірного розміру задоволеної моральної шкоди потерпілої, то вони колегією суддів визнаються необґрунтованими.

Згідно зі ст.23 ЦК України моральна шкода, серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням іншим обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оцінюючи розмір моральної шкоди, місцевий суд врахував обставини смерті ОСОБА_16 , що закономірно породжувало підстави для моральних страждань у ОСОБА_7 , які, крім іншого, полягали в повній безпорадності і неможливості повернути життя чоловіка, а також у негативному впливі на її здоров`я стресового стану. Судом враховано те, що смерть рідної людини, це не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання, а моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Водночас, місцевим судом визнано доведеним факт заподіяння потерпілій ОСОБА_7 моральної шкоди, яка викликана сильним емоційним стресом через втрату близької людини, що назавжди порушило звичайний спосіб її життя, значно погіршило психологічний та фізичний стан, завдало їй моральних страждань, які в повній мірі подолати ніколи не вдасться, у зв`язку із чим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_7 задовольнив частково.

На думку колегії суддів розмір відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди, який визначений судом першої інстанції у 1 000 000 грн відповідає ступеню моральних страждань потерпілої, є обґрунтованим і відповідає критерію «розумності». Підстав для зменшення цього розміру колегія суддів не вбачає.

Таких доводів, які би вказували на незаконність та необґрунтованість вироку в частині призначеного ОСОБА_10 покарання та в частині розв`язання цивільного позову, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2024 року щодо ОСОБА_10 колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим вирок слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисниці залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2024 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_10 протягом того ж часу з моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ

____________________ _________________________ ________________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4