Справа № 147/1603/23
Провадження № 1-в/147/49/24
УХВАЛА

15 листопада 2024 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Гайсинського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_5 , про вирішення питання про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону, відповідно до частини 2 статті 74 КК України, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 24.04.2024 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України, з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України, до 2 років обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

в с т а н о в и в:

До Тростянецького районного суду Вінницької області з Гайсинського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області надійшло подання про приведення вироку Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.04.2024 щодо ОСОБА_6 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-ІХ від 18.07.2024, що набрав чинності 09.08.2024.

В обґрунтування подання зазначено, що Законом внесено зміни до статті 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до частини 1 статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує (декриміналізує) злочинні діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто, поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають або відбули покарання, але судимість не знято і не погашено. Особа, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена, згідно з частиною 2 статті 74 КК України, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Згідно з вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.04.2024, сума заподіяних збитків, які завдав ОСОБА_6 , складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1500,00 грн.

Представник Гайсинського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області підтримала подання, однак уточнила, що просить звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком суду відповідно до вимог ч.2 ст.74 КК України.

Прокурор підтримав подання, зазначив, що засуджений підлягає звільненню від покарання, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено. Окрім того зазначив про можливість розгляду подання за відсутності ОСОБА_6 .

Засуджений в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_6 , відповідно до ч.5 ст.539 КПК України, оскільки зміст подання не погіршує становища останнього.

Відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст.74КК України).

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частини 2 статті 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана у частині 2 статті 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі частини 2 статті 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Вказана підстава є обов`язковою для застосування судом.

Як вбачається з вироку Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.04.2024, ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання: за ч.1 ст.190 КК України призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі; за ч.2 ст.190 КК України призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. Також, відповідно до ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та певними обов`язками.

Відповідно до положень статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024,який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподатковуваний мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Зі змісту вищезазначеного вироку вбачається, що кримінальні правопорушення ОСОБА_6 вчинив у 2023 році та спричинив потерпілим майнову шкоду на загальну суму 1500,00 грн.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2589,00 грн. Відповідно соціальна пільга у 2023 році складає 1294,50 грн (2589,00 грн. : 50%).

Отже, в розумінні ст.51 КУпАП станом на 01.01.2023 року 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за цей період складає 647,25 грн. (1294,50 грн. х 0,5), а два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становить 2589,00 грн.

Тобто діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_6 , на цей час та на момент вчинення, не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній був засуджений, не перевищує граничної суми шкоди, за яку закон передбачає кримінальну відповідальність.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 року у справі №278/1566/21 (провадження №51-2555кмо24).

Таким чином, на засудженого ОСОБА_6 поширюється дія Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень частини 2 статті 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, ураховуючи те, що ОСОБА_6 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ст. ст. 5, 74 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.04.2024 покарання за ч. 1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України, з урахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України, у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком два роки, - на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 08.30 год. 18.11.2024.

Суддя ОСОБА_1