10.09.2024
Справа № 642/5353/24
Провадження № 1-кс/642/2913/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши внесене клопотання у кримінальному провадженні № 0007099 від 06.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ленінського районого суду м. Харкова із клопотанням у кримінальному провадженні № 0007099 від 06.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, про накладення арешту на майно шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження, вилучене 05.09.2024 під час огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) за адресою: автодорога М-03 «Київ-Харків-Довжанський» 581 км.

+ 350 м. між населеними пунктами с. Волохів Яр та с. Бригадирівка, а саме: на автомобіль «ISUZU D-MAX», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », власником якого є військова частина НОМЕР_2 , мопед «Musstang MT 110-2B» без державного реєстраційного номерного знаку, власник якого не відомий, фрагменти пластику та уламки, ліхтар, шляхом заборони їх відчуження, користування та розпорядження до скасування у встановленому КПК України порядку.

Зберігання автомобіля «ISUZU D-MAX», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 » та мопеда «Musstang MT 110-2B» без державного реєстраційного номерного знаку просив здійснювати на території Відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Зберігання фрагментів пластику та уламків, ліхтаря здійснювати у камері зберігання речових доказів ТУ ДБР у м. Полтаві.

Матеріали клопотання свідчать про те, що слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 0007099 від 06.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

Як зазначено у клопотанні, під час здійснення досудового розслідування встановлено, що 05.09.2024 приблизно о 20 год 30 хв на автодорозі Київ-Харків-Довжанський між населеними пунктами с. Волохів Яр та с. Бригадирівка військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 НГУ сержант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «ISUZU D-MAX» державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_3 », який перебуває на балансі військової частини НОМЕР_4 , здійснив зіткнення з мопедом «Мустанг» без державного реєстраційного номерного знаку, який рухався в попутному напрямку під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та пасажиром ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внаслідок ДТП ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження (травматична ампутація першого фалангу правої руки, обширне садно грудного відділу хребта, забійна рана правого колінного суглобу), а ОСОБА_6 під час отримання медичної допомоги помер на місці пригоди.

05.09.2024 проведено огляд місця події (дорожньо-транспортної пригоди) за адресою: автодорога М-03 «Київ-Харків-Довжанський» 581 км.

+ 350 м. між населеними пунктами с. Волохів Яр та с. Бригадирівка, в ході якого виявлено та вилучено, зокрема:

1) фрагменти пластику та уламки;

2) ліхтар;

3) мопед «Musstang MT 110-2B», без державного реєстраційного номерного знаку;

4) автомобіль «ISUZU D-MAX», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 ».

Також органом досудового розслідування встановлено, що автомобіль «ISUZU D-MAX», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 належить на праві власності військовій частині НОМЕР_2 .

Відомості щодо власника мопеда «Musstang MT 110-2B» без державного реєстраційного номерного знаку - відсутні.

Прокурор вказує, що вилучені 05.09.2024 транспортні засоби та їх запчаситни відповідно до ст. 98 КПК України є речовими доказами так, як автомобіль «ISUZU D-MAX», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », мопед «Musstang MT 110-2B» без державного реєстраційного номерного знаку, внаслідок ДТП отримали механічні пошкодження, тобто є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Окрім того, вказаний автомобіль та мопед необхідні для проведення подальших експертних досліджень.

У даному кримінальному жодній особі про підозру не повідомлялося.

В обгрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вилучені в ході огляду місця події речі можуть зберігати на собі сліди злочину та бути використаними як доказ у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів та з метою забезпечення в подальшому проведення експертних досліджень для всебічного з`ясування обставин справи, вбачається необхідність та підстави для накладення арешту на вилучений в ході огляду місця події транспортний засіб з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження зазначеного майна.

У судове засідання прокурор не прибув, просив розглянути клопотання за його відсутності.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи матеріалів кримінального провадження вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Вказане у клопотанні майно було вилучено під час огляду місця події 05.09.2024 року. Стороною обвинувачення доведено, що транспортні засоби та їх запчастини, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучені речі, підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурором доведено слідчому судді необхідність арешту майна у вказаній частині, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна - яке вилучене 05.09.2024 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме на автомобіль «ISUZU D-MAX», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », власником якого є військова частина НОМЕР_2 , мопед «Musstang MT 110-2B» без державного реєстраційного номерного знаку, власник якого не відомий, фрагменти пластику та уламки, ліхтар, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна в цій частині підлягає задоволенню.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, а також необхідність проведення експертних досліджень із вказаними транспортними засобами, які потрапили у ДТП, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаних вище транспортних засобів, з забороною відчуження, розпорядження, користування, на період проведення експертних досліджень.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Однак, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає можливим після проведення всіх необхідних експертних досліджень у даному кримінальному провадженні, передати на відповідальне зберігання володільцю транспортний засіб «ISUZU D-MAX», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », власником якого є військова частина НОМЕР_2 , на відповідальне зберігання з можливістю користування транспортним засобом, в тому числі враховуючи необхідність використання вказаного транспорного засоду у військових діях, адже вказаний транспортний засіб є спеціалізованою машиною, які вкрай необхідні ЗСУ.

Керуючись ст. ст. 131-132, 171-173, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно вилучене 05.09.2024 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди року за адресою: автодорога М-03 «Київ-Харків-Довжанський» 581 км.

+ 350 м. між населеними пунктами с. Волохів Яр та с. Бригадирівка, а саме на:

- автомобіль «ISUZU D-MAX», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », власником якого є військова частина НОМЕР_2 ; мопед «Musstang MT 110-2B» без державного реєстраційного номерного знаку, власник якого не відомий; фрагменти пластику та уламки, ліхтар,

шляхом тимчасового позбавлення права на його відчуження, розпорядження та користування.

Визначити місцем зберігання автомобіля «ISUZU D-MAX», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 » та мопеда «Musstang MT 110-2B» без державного реєстраційного номерного знаку - на території Відділу поліції № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Зберігання фрагментів пластику та уламків, ліхтаря здійснювати у камері зберігання речових доказів ТУ ДБР у м. Полтаві.

Після проведення необхідних експертних досліджень автомобіль «ISUZU D-MAX», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », власником якого є військова частина НОМЕР_2 , передати власнику на відповідальне зберігання з можливістю користування транспортним засобом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1