Справа № 932/8837/24
Провадження № 1-кп/932/595/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження №0001079 від 19 серпня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханів, Луганської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, востаннє:

10.04.2012 Стаханівським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років, на підставі ст. 71 КК України приєднано покарання у вигляді 1 року позбавлення волі за вироком Стаханівського міського суду Луганської області від 09.04.2010 року, остаточно визначене покарання у вигляді 8 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2024 близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував біля будинку АДРЕСА_2 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_5 з одного боку, та потерпілою ОСОБА_6 , з іншого боку, виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_5 , виник прямий умисел, спрямований на умисне спричинення тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння потерпілій ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин.

Після чого, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дійта бажаючи нанести тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 , реалізуючи раптово виниклий прямий умисел спрямований на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, ОСОБА_5 , підійшовши до потерпілої ОСОБА_6 , наніс останній один удар збоку правою рукою стиснутою в кулак в область правого ока, тобто в область життєво важливого органу, від вказаного удару ОСОБА_6 присіла навколішки, після чого, ОСОБА_5 , наніс один удар правим гомілковим суглобом в область обличчя з правого боку, тобто в область життєво важливого органу, після чого ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 не менше чотирьох ударів руками, стиснутими в кулак в область тулуба та кінцівок.

Своїми умисними діями, спрямованими на умисне нанесення тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, ОСОБА_5 , спричинив потерпілій ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3-го ступеню, гострої субдуральної гематоми правої гемісфери головного мозку, дислокаційного синдрому (зміщенням серединних структур вліво), синця у правій параорбітальній області, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища; чисельних синців тулуба та кінцівок (як кожне окремо) за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають легкі скороминущі наслідки.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженнінебезпечному для життя в момент заподіяння, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

До суду разом із обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості, яка була укладена 26 вересня 2024 року між прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001079, з одного боку, та підозрюваним у вищезазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , а також його захисником ОСОБА_4 , з іншого боку, відповідно до вимог ст. 468, 469, 472 КПК України в приміщенні Центральної окружної прокуратури міста Дніпра. Як вбачається з умов угоди ОСОБА_5 погодився з кваліфікацією своїх дій за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Сторонами було погоджено покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановивши іспитовий строк. Покладено на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання які передбачені ст. 66 КК України, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Окрім того, ОСОБА_5 у присутності його захисника, на підставі ст. 473 КПК України, було роз`яснено обмеження права на оскарження вироку. ОСОБА_5 було роз`яснено підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода про визнання винуватості в апеляційному порядку, які передбачені п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, які передбачені п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України.

ОСОБА_5 були роз`яснені вимоги ч. 2 ст. 473 КПК України, а саме відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1, 4 пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також, ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Окрім того, до суду разом із обвинувальним актом надійшла письмова заява від потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до якої остання надала згоду прокурору у кримінальному провадженні № 0001079 від 19.08.2024 на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відносно міри покарання ОСОБА_6 зазначила, що не заперечує проти призначення судом покарання узгодженого угодою про визнання винуватості сторонами кримінального провадження у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із звільненням від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк. Цивільний позов ОСОБА_6 подавати не має наміру.

У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам, передбаченим КПК України, підстав для відмови у її затвердженні немає, просив затвердити дану угоду.

Обвинувачений під час підготовчого судового засідання визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, розуміє суть обвинувачення, щиро кається у вчиненому кримінальному правопорушенні, та зазначив, що угоду укладав добровільно, в присутності свого захисника, йому зрозуміло наслідки її затвердження, просив суд її затвердити.

Захисник підтримала позицію обвинуваченого, підтвердила добровільність укладання угоди та просила її затвердити.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором, обвинуваченим та його захисником, повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки її умови не суперечать вимогам КК України, КПК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним; обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; є всі фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При призначені покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, а також враховано особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю розуміє наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування у даному випадку положень ст. 75 КК України, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Частиною 3 ст. 75 КК України встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

За таких обставин, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості та вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді узгодженої сторонами міри покарання в межах санкції інкримінованої статті КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75, 76 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Прокурор зазначив, що витрати на проведення експертизи відсутні.

Речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Керуючись cт. 75, 76 КК України, ст. 314, 370, 374, 474, 475, 615 КПК України

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 26 вересня 2024 року у кримінальному провадженні №0001079 від 19.08.2024, яка була укладена між прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_7 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , а також його захисником ОСОБА_4 , з іншого боку затвердити.

Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Припинити заходи забезпечення кримінального провадження.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити з-під варти в залі суду.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення.

У відповідності до ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити в залі суду учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1