УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 , на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2024 року, якою відмовлено у задоволені клопотання заступника керівника Окружної прокуратури м. Миколаєва про заміну покарання у виді арешту на інший більш м`який вид покарання засудженому ОСОБА_6 .

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати. Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, відмовлено у задоволенні клопотання заступник керівника Окружної прокуратури м. Миколаєва про заміну покарання у виді арешту на інший більш м`який вид покарання - на пробаційний нагляд строком на 1 (один) рік.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ОСОБА_6 засуджений вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.06.2013 за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту. Так, як засуджений ОСОБА_6 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , вирок суду направлено на виконання до Корабельного РВ УМВС України в Миколаївській області (нині ВП № 3 МРУП ГУНП в Миколаївській області) з метою подальшого доставляння засудженого до місця відбування покарання. Однак, виконати вирок суду не було можливості через те, що засуджений зник з місця свого проживання, через що 26.12.2014 заведено оперативно - розшукову справу №0416039. Таким чином, перебіг давності виконання обвинувального вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.06.2013 зупинено.

Вказує, що 28.03.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023 № 3342-ІХ, яким внесено зміни до ст.60 КК України, до санкцій статей Особливої частини Кримінального кодексу України, якими передбачено покарання за вчинення конкретних видів кримінальних правопорушень, а також доповнено Розділ ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» КК України п.23. Що стосується ОСОБА_6 , то вирок відносно нього було передано на виконання, і на даний час у зв`язку з ліквідацією арештних домів та внесеними змінами до ст.60 КК України, виконання покарання у виді арешту відносно нього неможливе.

Зауважує, що санкцією ч.2 ст.185 КК України передбачено 2 види покарань обмеження волі і пробаційний нагляд. Однак, згідно ч. 1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто, поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Саме тому, заступником керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва подано до Корабельного районного суду м. Миколаєва клопотання про заміну покарання у виді арешту на інший більш м`який вид покарання, яким є пробаційний нагляд.

Зазначає, що з урахуванням положень ст.72 КК України 1 дню арешту відповідає 2 дні пробаційного нагляду, тобто 3 місяцям арешту відповідає 6 місяців пробаційного нагляду. Хоч ст.59-1 КК України передбачає можливість призначення покарання у виді пробаційного нагляду на строк від 1 до 5 років, однак, з урахуванням положень ст.5 КК України, ОСОБА_6 має бути замінено покарання у виді 3 місяців арешту на 6 місяців апробаційного нагляду з покладенням відповідних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Звертає увагу, що участь прокурора при розгляді таких клопотань (подань) є обов`язковою і з урахуванням положень ч.4 ст.107 КПК України має супроводжуватися фіксацією судового розгляду за допомогою технічних засобів. В даному випадку при відмові суду в задоволенні клопотання заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва про заміну невідбутого покарання у виді арешту на інший більш м`який вид покарання фіксування за допомогою технічних засобів судового розгляду клопотання не забезпечено. Вважає, що ухвала Корабельного районного суду м. Миколаєва є незаконною, оскільки сприяє безкарності засудженого, суперечить змісту Закону №3342-ІX, яким передбачена необхідність заміни арешту іншим видом покарання, а також винесена з порушенням норм КПК У країни.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

До Корабельного районного суду м. Миколаєва звернувся заступник керівника Окружної прокуратури м. Миколаєва з клопотанням про заміну покарання ОСОБА_6 у виді арешту на інший більш м`який вид покарання, а саме на пробаційний нагляд строком на 1 (один) рік. Назване клопотання мотивовано тим, що: 05.06.2013 року вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці. Вказаний вирок набув чинності 05.07.2013 року та в подальшому його направлено до ВП №3 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області для виконання, однак вирок не виконаний, а тому ОСОБА_6 жодного дня покарання не відбув. 26.12.2014 року, згідно довідки УІПКП (102) ГУНП в Миколаївській області, службовими особами ВП№3 МРУП ГУНП в Миколаївській області відкрито оперативно-розшукову справу за № 0416039 відносно ОСОБА_6 Наразі місцезнаходження останнього не встановлено. Разом з цим, прокурор зазначає, що у зв`язку із набуттям змін КК України 28.03.2024 року, якими до цивільних осіб не передбачено можливість застосування покарання у вигляді арешту, із застосуванням ч.1ст.72 КК України слід замінити покарання засудженому на пробаційний нагляд.

Ухвалою суду, відмовлено у задоволенні клопотання заступник керівника Окружної прокуратури м. Миколаєва про заміну покарання у виді арешту на інший більш м`який вид покарання - на пробаційний нагляд строком на 1 (один) рік.

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд зазначив, що 26.12.2014р. відносно ОСОБА_6 була відкрита оперативно-розшукова справа, станом на 26.06.2024 року його місцезнаходження не відоме. Неявка засудженого ОСОБА_6 до суду, яка є об`єктивно неможливою через його перебування у розшуку, позбавила суд можливості з`ясувати відомості про особу останнього, у тому числі щодо його місця мешкання, що є обов`язковим для призначення покарання у виді пробаційного нагляду із встановленням відповідних обов`язків відносно засудженого. За вказаних обставин, суд вважав, що заміна невідбутої частини покарання за умови, що особа не повідомлена та не обізнана про таке, є порушенням засад кримінального та кримінально-процесуального судочинства, навіть якщо на думку прокурора така заміна не погіршує становища засудженого.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, до Корабельного районного суду м. Миколаєва звернувся заступник керівника Окружної прокуратури м. Миколаєва з клопотанням про заміну покарання ОСОБА_6 у виді арешту на інший більш м`який вид покарання, а саме на пробаційний нагляд строком на 1 (один) рік.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2024 року, відмовлено у задоволенні клопотання заступник керівника Окружної прокуратури м. Миколаєва про заміну покарання у виді арешту на інший більш м`який вид покарання - на пробаційний нагляд строком на 1 (один) рік.

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд першої інстанції зауважив, що 26.12.2014р. відносно ОСОБА_6 була відкрита оперативно-розшукова справа, станом на 26.06.2024 року його місцезнаходження не відоме. Неявка засудженого ОСОБА_6 до суду, яка є об`єктивно неможливою через його перебування у розшуку, позбавила суд можливості з`ясувати відомості про особу останнього, у тому числі щодо його місця мешкання, що є обов`язковим для призначення покарання у виді пробаційного нагляду із встановленням відповідних обов`язків відносно засудженого.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

05.06.2013 року вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці. Вказаний вирок набув чинності 05.07.2013 року та в подальшому його направлено до ВП №3 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області для виконання, однак вирок не виконаний, а тому ОСОБА_6 жодного дня покарання не відбув. 26.12.2014 року, згідно довідки УІПКП (102) ГУНП в Миколаївській області, службовими особами ВП№3 МРУП ГУНП в Миколаївській області відкрито оперативно-розшукову справу за № 0416039 відносно ОСОБА_6 Наразі місцезнаходження останнього не встановлено.

В зв`язку з чим, у судові засідання суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_6 не з`явився, оскільки суд позбавлений процесуальної можливості належним чином повідомити засудженого про час та місце розгляду клопотання прокурора, так як місцезнаходження його вже протягом майже 10 років не встановлено правоохоронними органами та прокурором, особа оголошена та перебуває у розшуку.

Частиною 1 ст. 49-2 КВК України визначено, що строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Неявка засудженого ОСОБА_6 до суду, яка є об`єктивно неможливою через його перебування у розшуку, позбавляє суд можливості з`ясувати відомості про особу останнього, у тому числі щодо його місця мешкання, що є обов`язковим для призначення покарання у виді пробаційного нагляду із встановленням відповідних обов`язків відносно засудженого.

За вказаних обставин, заміна невідбутої частини покарання за умови, що особа не повідомлена та не обізнана про таке, є порушенням засад кримінального та кримінально-процесуального судочинства, навіть якщо на думку прокурора така заміна не погіршує становища засудженого.

Крім того, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами прокурора про порушення судом першої інстанції кримінального процесуального закону в зв`язку з не фіксуванням судового засідання за допомогою технічних засобів.

Частиною 4 ст. 107 КПК України передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим, окрім випадків, визначених у цій нормі (у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб).

Водночас ч.6 ст.107 КПК України встановлено виключення із загального правила обов`язковості фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження.

Зазначеною нормою передбачено, що незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковим, але якщо при цьому сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними, не веде до недійсності відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 26.06.2024р., прокурор була присутня і суддя з`ясовував її думку чи наполягає прокурор на застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження, про що остання не наполягала. Інших учасників у судовому засіданні не було.

На підставі викладеного та системного аналізу зазначених норм права, передбачених кримінальним процесуальним законом, зважаючи на ступінь значимості для вирішення справи проведених у судовому засіданні процесуальних дій, а саме при присутності прокурора та з`ясування у останньої думки про фіксування судового засідання технічними засобами, суд апеляційної інстанції робить висновок, що не фіксування за допомогою технічних засобів судового засідання не може визнаватися істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і таким, що може потягнути за собою наслідки, визначені п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційні доводи прокурора є необґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2024 року, якою у задоволені клопотання заступника керівника Окружної прокуратури м. Миколаєва про заміну покарання у виді арешту на інший більш м`який вид покарання засудженому ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді