В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "18" вересня 2024 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001581 від 06.052024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, неодруженого, з вищою освітою, працюючого ФОП зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 05.05.2024 року, близько 22:59, перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , жорстоко повівся з собакою породи метис, чорно-коричневого окрасу по кличці «Пуля», а саме схопивши собаку двома руками за дві кінцівки, підняв собаку над своєю головою та силою кинув собаку об асфальтне покриття, завдавши тварині тілесні ушкодження відповідно до рентгенограми № 1655 від 07.05.2024, травми гортані за механічною дефрагментацією під`язичних кісток, перелому перших ребер в дистальній частині. Своїми діями в ОСОБА_5 порушив вимоги ст. 8 Правил тримання собак, котів, та хижих тварин в населених пунктах України, якою заборонено жорстоко поводитись з собаками, котами та хижими тваринами, безцільно знищувати їх, зневажаючи загальноприйняті в суспільстві норми моралі щодо ставлення до тварин від жорстокого поводження», яка передбачає заборону вчинення дій, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся. Пояснив, що того дня 05.05.2024 спав вдома, йому зателефонувала донька, яка була з мамою в гостях по сусідству, сказала що у них виник в гостях конфлікт, попросила, щоб він їх забрав. Не розбираючись в причині конфлікту, він зібрався йти забирати доньку з дружиною. Дана ситуація його дуже розлютила, оскільки він не знав, що відбулось з його рідними і який конфлікт у них виник. Коли він йшов, щоб забрати доньку та дружину, які вийшли до нього на зустріч, підбігла собака «Пуля», та попала «під гарячу руку», він підняв собаку взявши за кінцівки та кинув об асфальт. Про що дуже шкодує, та розуміє що вчинив дуже жорстоко по відношенню до тварини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що ОСОБА_5 знає приблизно 5 років, довгий час товаришували родинами, конфліктів не було. Так, 05.05.2024 року, приблизно о 22:59 перебувала на подвір`ї біля будинку, почула як почала скавчати її собака «Пуля», в той момент подумала що її збила машина. Коли підбігла, до місця звідки чула скавчання собаки, побачила куму яка сказала, що « Пуля » підбігла до ОСОБА_5 , а він її кинув об асфальт. Після чого собака втікла, знайшли її лише на наступний день, відраза відвезли до ветлікарні, де зробили рентген та назначили лікування. ОСОБА_5 всі витрати на лікування « Пулі » сплатив.

Показання ОСОБА_5 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, прокурор також не оспорює фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст. 299 КК України, а саме у жорстокому поводженні з твариною, що належить до хребетних, що призвело до тілесних ушкоджень тварини, вчинене активним способом.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те що раніше не судимий, також суд враховує той факт на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його майновий стан, стан здоров`я та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За викладених обставин, суд вважає що відповідно до вимог статті 66 КК України обставинами що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Відповідно до положень ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що ОСОБА_5 , щиро розкаявся та правдиво розказав про обставини вчиненого кримінального правопорушення, характер вчиненого кримінального правопорушення, те що на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, суд дійшов висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

В ході досудового розслідування встановлено, що кримінальним проступком матеріальна шкоди відшкодована.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 3812-382 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя