Справа №583/2176/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/376/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 травня 2024 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0000081 від 26 вересня 2023 року, в якому ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

У рамках досудового розслідування даного кримінального провадження т. в. о. начальника СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Вказане клопотання слідчого вмотивовано обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_8 підозри, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 травня 2024 року клопотання слідчого, задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк з моменту його затримання.

Визначено розмір застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181680 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою на депозитний рахунок Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду та покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме з м. Охтирка без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

3) утримуватися від спілкування з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , представниками ТОВ «ХЛР».

4) здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Охтирського міськрайонного суду Сумської області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_8 з-під варти, повідомивши усно та письмово Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Строк дії ухвали до 24 години 00 хвилин 13 липня 2024 року включно.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15.05.2024 та ухвалити нове судове рішення, яким передати на поруки підозрюваного ОСОБА_8 громадянам ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник, зазначає про те, повідомлення про підозру ОСОБА_8 є необґрунтовано. та не законною, та відсутні заявлені у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Окрім цього, слідчим суддею було проігноровано клопотання сторони захисту щодо взяття ОСОБА_8 на поруки особами, які заслуговують на особливу довіру.

Окрім цього, зважаючи на те, що копію оскаржуваної ухвали слідчого судді, захисник отримав 17 травня 2024 року, просить поновити йому строк для подання апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який вважав рішення суду законним та обґрунтованим, просив його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Апеляційна скарга захисника підозрюваного на ухвалу слідчого судді від 15 травня 2024 року направлена через систему «Електронний суд», 22 травня 2024 року, тобто, з пропуском процесуального строку, визначеного ст.395 КПК України.

Відповідно вимог ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Враховуючи наявну в матеріалах провадження розписку захисника підозрюваного про отримання ним оскаржуваної ухвали слідчого судді, 17 травня 2024 року та зважаючи на незначний термін пропущеного строку на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає за необхідне, з метою дотримання прав підозрюваного ОСОБА_8 на захист, поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, при вирішення питання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час перевірки вмотивованості поданого клопотання, слідчим суддею було встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000081 від 26 вересня 2023 року, 10 травня 2024 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Обґрунтованість вказаної підозри була встановлена слідчим суддею з врахуванням наданих органом досудового розслідування доказів, а саме: протоколів обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, протоколів про результати аудіо-, відео контролю за особою, протоколу огляду речей та документів, протоколу обшуку та інших матеріалів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного із вчиненням кримінальних правопорушень та є достатніми на даній стадії провадження.

При цьому, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на спростування доводів апелянта, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 України, вказує те, що, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, скоєного з корисливою метою. Також останньому відомі певні відомості даного кримінального провадження, зокрема можливі свідки у справі, а також інші необхідні для слідства відомості, обізнаність про які на цій початковій стадії розслідування, зумовлені припиненням неправомірних дій та можуть бути використані підозрюваним для негативного впливу на слідства та на учасників.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Таким чином, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, на що звернув увагу слідчий суддя.

Під час оцінки заявленого ризику, слідчий суддя дійшов вірного висновку про те, що ризик переховування від органів досудового розслідування наразі є актуальним та обумовлений, серед іншого, притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю можливого покарання. Злочин, у якому підозрюється ОСОБА_8 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, викладеною, зокрема, у рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії», за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений. У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що слідчий суддя не керувався лише тяжкістю покарання при встановленні ризику переховування від суду, а отже не порушували п. 81 рішення ЄСПЛ «Ілійков проти Болгарії».

Обґрунтованим є ризик підозрюваним знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотні значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування не закінчено, проведений не весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлені всі речі та документи, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, зокрема з приводу поставки до КНП ОМР «Охтирська ЦРЛ» медичного обладнання (аналізатора гематологічного автоматичного ВС-30s, аналізатора біохімічного автоматичного ВС-230).

При встановленні наявності ризику впливу на свідків в кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом, тому доводи захисника в цій частині також є необґрунтованими.

Наявність вище перелічених ризиків стверджується тим, що встановлені на даний час обставини провадження, в сукупності з тяжкістю можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, свідчить на користь існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином доводи, на які посилалась сторона захисту щодо необґрунтованості висновків слідчого судді в частині існування ризиків, не спростовують високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного, які він має реальну можливість здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Всупереч доводам сторони захисту, при вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, надав належну оцінку в сукупності всім обставинам, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбаченим ст.178 КПК, та дійшов обґрунтованого висновку, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, перевіряючи обґрунтування слідчого судді щодо існування передбачених ст.177 КПК України ризиків, колегія суддів встановила належне та детальне обґрунтування слідчим суддею наявності кожного із зазначених ризиків в оскаржуваній ухвалі, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, характер та ступінь суспільної небезпеки злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , фактичні обставини провадження, а також інші обставини, передбачені ст.178 КПК.

Не залишилась без оцінки слідчого судді і позиція сторони захисту щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді особистої поруки.

На переконання колегії суддів, встановлені ризики з урахуванням особистих характеристик підозрюваного свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

Колегія суддів зазначає, що ймовірно інкриміновані ОСОБА_8 кримінальні правопорушення за ч.3 ст.368 КК, у яких він підозрюється, мають високий ступінь суспільної небезпеки, за обставинами провадження наявні передбачені ч.1 ст.177 КПК ризики, при цьому рішення суду за результатами розгляду питання щодо можливості застосування запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні цього питання суд виходить з того, що інші менш суворі запобіжні заходи не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на обставини та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, встановлені ризики.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що на цьому етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти встановленим ризикам. У цьому провадженні тримання під вартою підозрюваного не є для нього безальтернативним запобіжним заходом, адже передбачає в якості альтернативи заставу.

За таких обставин, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не було здобуто доказів, за яких можливо було б дійти висновку про незаконність прийнятого слідчим суддею рішення та відсутність підстав для скасування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оцінюючи доводи захисника про необґрунтованість підозри, колегія суддів зазначає наступне. Підозра - це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням з прокурором), яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення, з повідомленням про це такій особі та роз`ясненням її прав та обов`язків відповідно до чинного законодавства. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, а згодом і про його продовження, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру. Звертаючись до практики ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, тобто мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зважаючи на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

На підтвердження цього слідчим суддею досліджено та надано оцінку матеріалам, долучені до клопотання про застосування запобіжного заходу, які в своїй сукупності дають підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри, про причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, а докази можливої причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 368 КК України, вважає достатніми для виконання завдань на даному етапі досудового розслідування. Виходячи зі стандарту доказування на стадії досудового розслідування, доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, колегія суддів відхиляє.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_8 адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 травня 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 травня 2024 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4