Справа № 180/621/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі : головуючої ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: -23.01.2009 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 289, ст. 304, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, на підставі Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20.02.2012 року відповідно до ст. 81 КК України, звільнений умовно-достроково з невідбутим покаранням на 2 ркои 3 місяці 24 дня;

- 11.09.2013 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.71 КК України приєднано невідбутий строк 1 день по вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області до позбавлення волі строком на 3 роки 1 день, на підставі постанови П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області 06.04.2016 року відповідно до ст. 81 КК України, звільнений умовно-достроково з невідбутим строком покарання 7 місяців 6 днів;

- 21.11.2018 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна, на підставі ч.4 ст. 70 КК України часткового додавання призначеного покарання по вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 року, до відбуття покарання 5 роки 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 18.09.2023 року звільнений з Синельниковської ВК Дніпропетровськоїх області по відбуттю покарання, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Марганецького міського суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст. 190 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки 09.08.2024 року набрав чинності Закон України, відповідно до якого стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена в новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна наразі вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Отже, внаслідок прийняття закону втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора, просив закрити кримінальне провадження відносно нього за ч. 2 ст. 190 КК України. Наслідки закриття кримінального провадження із зазначених підстав йому роз`яснені та зрозумілі.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000020 від 10.01.2024, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, з наступних підстав.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , 09.01.2024 року, у вечірній час доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись в приміщенні квартири, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , з дозволу її користувача ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, зловживаючи довірою, заволодів належний ОСОБА_6 мобільним телефоном марки Free Yond моделі F9-2/ НОМЕР_1 , в якому знаходилась сім-карта «Vodafone» НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, ринкова вартість якого становить 2684 грн. 00 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Також, 21.01.2024 року, в обідній час доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись поряд з магазином «Варус», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, зловживаючи довірою, заволодів грошовими коштами в сумі 500 грн., належними потерпілій ОСОБА_7 , чим спричинив останній майнову шкоду на вказану суму. Крмі того, 21.01.2024 року, у вечірній час доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні квартири, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , з дозволу її користувача ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, зловживаючи довірою, заволодів належний ОСОБА_8 мобільним телефоном марки Xiaomi моделі Redmi-3S -2/ НОМЕР_3 Gb моделі F9-2/ НОМЕР_1 , в якому знаходилась сім-карта «Vodafone» НОМЕР_4 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, ринкова вартість якого становить 1698 грн. 90 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, кваліфіковано за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Частина 1 статті 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст.3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність, та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки КК України, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК України та/або до кримінально процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, за загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України, раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Відповідно до ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно положень ст.9 КПК України, закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першоюстатті 7 цього Кодексу.

Статтею 7 КПК України визначено перелік загальних засад кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.

Частиною 1 статті 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України№ 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 01.01.2024 року, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становить 3028 грн.

Таким чином, з 09.08.2024 року дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто до 3028 грн.

З огляду на викладене, вищенаведені зміни в законодавстві призвели до часткової декриміналізації діяння, вони мають зворотну дію в часі і тому скасовують кримінальну відповідальність особи у разі заподіяння останньою шкоди у розмірі меншому, аніж встановлено нормою вищезазначеного закону.

Як вбачається з обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні ним заволодінні чужим майном на суму 2684 грн. 00 коп., 500 грн. та 1698 грн. 90 коп.

Під час досудового розслідування майнова шкода на загальну суму 2684 грн. 00 коп. відшкодована потерпілому ОСОБА_6 у повному обсязі, майнова шкода на загальну суму 1698 грн. 90 коп. відшкодована поетрпілому ОСОБА_8 у повному обсязі.

Внаслідок прийняття Закону №3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , що скасовує його кримінальну відповідальність за вчинені ним дії.

Частина 3 ст.479-2 КПК України передбачено, що у разі якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи те, що внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , і обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню та приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України, у зв`язку з частковою декриміналізацією на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Витрати, пов`язані з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне віднести за рахунок держави.

Питання про долю речових доказів вирішується за правилами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5 КК України, ст.ст.7, 9, 284, 371, 372, 479-2 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000020 від 10.01.2024 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Витрати, пов`язані з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, віднести за рахунок держави.

Речові докази: мобільний телефон Free Yond моделі F9-2/64, наплічну чоловічу сумку з назвою «PROFESSIONAL» чорного кольору в якій знгаходились документи на ім`я ОСОБА_6 , пляшка об`ємом 80 мл, марки «LACOSTE-COOL PLAY», банківська картка «ПриватБанк» передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити останньому;

-мобільний телефон Xiaomi моделі Redmi-3S -2/16 Gb моделі F9-2/64 переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 - залишити останньому.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1