Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4268/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/630/24
Категорія ст.183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11 жовтня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11 жовтня 2024 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 09.12.2024 року.

Слідчий суддя дійшов висновку, що існують ризики завдання шкоди суспільним інтересам, які не можуть бути усунуті застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, та вважає можливим допустити обмеження прав підозрюваного ОСОБА_8 шляхом продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 , як вбачається з її змісту, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою просить йому застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вказує, що ризики зазначені прокурором є надуманими.

Стверджує, що має 3 групу інвалідності, раніше не судимий, має постійне місце проживання.

Просить врахувати апеляційний суд, що він тривалий час хворіє на епілепсію.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2024 року, близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_8 достовірно знаючи, що по всій території України Указом Президента Україні №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами), з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 до 20.05.2023 введено воєнний стан, дію якого продовжено та він триває, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_1 , побачив раніше незнайому йому жінку - ОСОБА_9 . У зазначений день, час і місці, та за вказаних обставин у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на умисне, відкрите, в умовах воєнного стану, викрадення чужого майна - золотого ланцюжка і підвіски, які знаходилися на шиї у ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 та розуміючи що його дії є відкриті, без застосування насильства та погроз, схопив рукою золотий ланцюжок з підвіскою та потягнув на себе і шляхом ривка відкрито викрав належне майно ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду до обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 жовтня 2024 року включно.

Обвинувальний акт передано для розгляду до суду, проте судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, строк обраного запобіжного заходу ОСОБА_8 спливає, у зв`язку з чим прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, за результатами розгляду якого, винесено оскаржувану ухвалу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі не оспорюється.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

На думку колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 15.05.2024 р., рапортом від 15.08.2024, протоколом огляду місця події від 15.08.2024 р., протоколом затримання від 15.08.2024 р., протоколом допиту потерпілого від 15.08.2024 р., протоколом допиту свідка 15.08.2024 р., висновком експерта від 16.08.2024 р., рапортом-характеристикою, протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 15.08.2024 р. та іншими доказами.

Слідчий суддя також достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливати на потерпілу та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, прокурором доведено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує, в разі визнання його винним, вказують на обґрунтованість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу такого, як цілодобовий домашній арешт.

Разом з цим, як зазначено прокурором на даний час потерпіла та свідки не допитані, а тому існує висока вірогідність того, що при застосуванні альтернативної міри запобіжного заходу підозрюваному, останній може незаконно на них впливати.

Апеляційний суд зважає і на те, що при розгляді питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Доводи обвинуваченого про те, що до нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки ризики, які були підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Наявність у ОСОБА_8 захворювань, також не свідчить про можливість обрання йому менш суворого запобіжного заходу, оскільки право на охорону здоров`я, ефективну безкоштовну медичну допомогу, яке закріплено в Конституції України мають усі громадяни України, в тому числі і ті щодо яких обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Право на медичну допомогу, щодо цих осіб забезпечується у визначених закладах охорони здоров`я, відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я з забезпеченням цілодобової охорону особи, узятої під варту.

Даних про те, що захворювання ОСОБА_8 унеможливлюють його перебування в умовах попереднього ув`язнення матеріали справи не містять та обвинуваченим не надані.

Докази, які були надані стороною захисту в суді першої інстанції, про стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, наявність інвалідності можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, в майбутньому, з врахуванням відповідних клопотань та надання достатніх та переконливих доказів, які б гарантували, що внаслідок контролю за підозрюваним буде виключено можливість настання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11 жовтня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: