Провадження №1-кп/523/1587/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2024 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

у присутності обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000487 від 14.07.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Петропавлівськ-Камчатський Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого неофіційно, раніше судимого, останній раз:

- 13.11.2017 року Приморським районним судом м. Одеса за ст.185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, -

Встановив:

26.06.2022 року приблизно о 14:00 годині, ОСОБА_5 , будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошений воєнний стан відповідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_6 за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України та продовженого Указами Президента України за №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., Законами України №2119-ІХ від 15.03.2022р., №2212-ІХ від 21.04.2022р., №2263-ІХ від 22.05.2022р., знаходячись в приміщенні торгівельного залу АЗС «Сокар», розташованому по АДРЕСА_2 , діючи повторно навмисно, маючи корисливий намір направлений на заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, скориставшись сприятливими умовами, будучи впевненим, що його дії залишаються непомітними для оточуючих, непомітно шляхом вільного доступу таємно викрав з вітрини іграшку «М`який полярний ведмідь» розміром 35см вартістю 687 гривень, належного ТОВ «Сокар Петролеум», сховавши під верхній одяг, після чого вийшов з приміщення. В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 повернувся до торгівельного залу АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по вул. Чорноморського козацтва, буд.159 у м. Одеса, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшовши до стелажу, таємно викрав дитячу іграшку «автомобіль Renault Megane» вартістю 583,30 гривень, належного ТОВ «Сокар Петролеум», після чого покинув місце скоєння злочину разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдавши ТОВ «Сокар Петролеум» матеріальний збиток на загальну суму 1270,30 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав, стверджуючи, що не вчиняв цієї крадіжки.

Допитана у судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_7 щодо обставин кримінального правопорушення зазначила, що очевидцем подій не була, займає посаду менеджера автозаправної станції ТОВ «Сокар Петролеум», під час огляду запису з камер спостереження АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по вул. Чорноморського козацтва, 159 у м. Одеса, було виявлено, що до приміщення заходить особа, наближається до стелажів дитячих іграшок, чоловік взяв з торгівельної полиці м`яку іграшку, сховав під куртку та вийшов, потім через деякий час повернувся, прихопив машинку та утаюючи викрадене під курткою, покинув приміщення. Після проведення переобліку була встановлена вартість викраденого майна, у зв`язку з чим звернулися з заявою до правоохоронних органів, під час досудового розслідування був заявлений цивільний позов про відшкодування завданого збитку.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що влітку 2022 року працювала старшим касиром на авто заправці « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованій по АДРЕСА_2 . Чоловік, схожий на обвинуваченого, високий, худорлявий, на голові одягнута кепка, під`їхав до АЗС, він був пасажиром, зайшов до АЗС, підходив до стелажів, нічого не купував, потім вийшов з приміщення. Після перегляду відео камер було встановлено, що чоловік заходив два рази, викрав дитячі іграшки, а саме взяв м`яку іграшку ведмедика, машинку.

Таким чином, на підставі фактичних даних, викладених в обвинувальному акті, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми діями скоїв умисне кримінальне правопорушення за ст.185 ч.4 КК України за кваліфікуючими ознаками, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно в умовах воєнного стану.

У ході судового засідання захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з внесеними змінами до КК України та втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, так як інкриміноване підзахисному кримінальне правопорушення підлягає декриміналізації, сума збитків викраденого майна відповідно пред`явленого обвинувачення 1270,30 гривень, за викладених підстав вважала за можливе звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника, погоджуючись на закриття кримінального провадження, зазначаючи, що наслідки закриття йому відомі.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту, оскільки дане клопотання відповідає вимогам діючого законодавства, вважаючи, що кримінальне провадження у зв`язку зі внесеними змінами до КК України підлягає закриттю.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження за наступного.

Вирішуючи питання щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд враховує приписи ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом яких кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно ч.4 ст.5 КК України якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Статтею 58 Конституції закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 9.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення, тобто з 9.08.2024 року змінився «розмір крадіжки», збільшена сума, з якої особа може бути притягнута до кримінальної відповідальності.

Отже, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

При цьому, за приписами п.5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Так, п.п.169.1.1 ст.169 Податкового кодексу України вказано, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2024 року становить 3028 грн. Тобто, неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1514 грн., а 2 неоподаткованих мінімумів відповідно 3028 гривень. З наведеного вбачається, що крадіжка майна вартістю до 3028 грн. включно становить адміністративне правопорушення.

Вищезазначений Закон №3886-ІХ покращує юридичне становище особи, поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності, внесені законодавцем зміни скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду за №0306/7567/12 від 13.01.2021 року, а саме в контексті питання застосування закону до осіб, що вчинили крадіжку майна від 302 грв. до 3028грв., в якій викладено, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні до втрати цією нормою чинності.

Крім цього, у висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду за №278/1566/21 від 7.10.2024 року визначено, що Закон №3886-ІХ, яким внесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні статті 5 КК для тих діянь, які до набрання цим законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП; зміни, внесені Законом №3886-ІХ мають зворотну дію в часі; при визначенні, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, діючий на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень пункту 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ та підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В пунктах 1-2 ч.2 ст.284 КПК України зазначено, що кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 4-1 ч.1 ст. 284 КК України, якщо обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Відповідно до абз. 5 ч.7 ст.284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

За змістом вимог ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо підчас здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляді, запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Такі підстави для закриття кримінальної справи у зв`язку з декриміналізацією діяння не пов`язані із встановленням фактичних обставин, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані із змінами законодавства про кримінальну відповідальність.

Щодо посилання обвинуваченого ОСОБА_9 на невизнання своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ознаками ст.185 ч.4 КК України, суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи з положень закону, а саме ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зважаючи на те, що станом на 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн, а 50% від його розміру становили 1240,5 грн., з огляду на зміст положень КК України та Закону №3886-IX на момент вчинення ним злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2481 гривень.

Як встановлено зі змісту пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні 26.06.2022 року крадіжки загальною вартістю 1270,30 грв. та його дії кваліфікуються за ч.4 ст.185 КК України.

Враховуючи викладені обставини, приймаючи до уваги, що відповідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 викрадене майно на суму, що станом на день розгляду провадження судом встановлена адміністративна відповідальність, оскільки Законом №3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 9.08.2024 року підвищилась межа вартості викраденого майна, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, суд дійшов до висновку, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, речові докази не долучалися.

Крім цього, суд приймає до уваги, що в рамках даного кримінального провадження цивільним позивачем ТОВ «Сокар Петролеум» був пред`явлений до ОСОБА_5 . огли цивільний позов, датований 27.01.2023 року, про стягнення з обвинуваченого завданої матеріальної шкоди у розмірі 1270,30 гривень.

Однак, відповідно положень ст.ст.128, 129 КПК України вищезазначений цивільний позов не підлягає вирішенню по суті, у зв`язку з прийнятим судом рішенням про закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією, тому суд вважає за необхідне цивільний позов ТОВ «Сокар Петролеум» залишити без розгляду.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити положення ст.128 ч.7 КПК України відповідно до яких особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 огли був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у період часу з 12.01.2023р. (відповідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 12.01.2023р.) по 26.12.2023р., у зв`язку з внесенням застави, яка була внесена заставодавцем Потаніною Лейлою Магарамалі-гизи, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ (одержувач: ТУ ДСА України в Одеській області, (код отримувача 26302945) у сумі 80520 гривень відповідно квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» за № 0.0..2 від 26.12.2023р. на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси №523/2187/23 (Пр.№1-кс/523/1026/23) від 14.11.2023р.

Відповідно до положень ч.8 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або порушив інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

За змістом ст.182 ч.11 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 протягом судового провадження виконував покладені на нього обов`язки при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави, відсутність матеріальної шкоди, враховуючи прийняте судом рішення щодо закриття кримінального провадження, вислухавши думку заставодавця ОСОБА_10 , яка просила повернути їй внесені кошти, ту обставину, що невиконання обов`язків заставодавцем не вбачається, суд вважає за можливе після набрання ухвали законної сили повернути внесені грошові кошти у сумі 80520 гривень застоводавцю. При цьому, запобіжний захід у вигляді застави змінений щодо ОСОБА_5 суд вважає за доцільне до набрання ухвали законної сили залишити без змін.

Разом з цим суд вважає за необхідне зазначити, що за змістом ч.4 ст.38 КУпАП зі змінами та доповненнями внесеними згідно Закону №3886-ІХ від 18.07.2024 року, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 51 цього Кодексу може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Положеннями ч.8 ст.38 КУпАП регламентовано, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284, ч.2 ст.284, ст.ст.285-288, 369-372, 394-395, 479-2 КПК України, суд, -

Постановив:

Клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження за №0000487 від 14.07.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Кримінальне провадження за №0000487 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, за підстав викладених в мотивувальній частині ухвали.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_5 у вигляді застави, після набрання ухвали чинності припиняє свою дію та внесена сума застави за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 80520 гривень підлягає поверненню особі, яка внесла заставу - заставодавцю Потаніній ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» за № 0.0..2 від 26.12.2023 року на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси №523/2187/23 (Пр.№1-кс/523/1026/23) від 14.11.2023р.

Виконання вироку в даній частині покласти на Державне Казначейство України та ТУ ДСА України в Одеській області.

Цивільний позов ТОВ «Сокар Петролеум» про стягнення з ОСОБА_5 на користь товариства завданого матеріального збитку у розмірі 1270,30 гривень, заявленого у даному кримінальному провадженні - залишити без розгляду за підстав викладених в мотивувальній частині ухвали.

Копію ухвали направити до уповноваженого органу Національної поліції, а саме до відділення поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області для відома та прийняття відповідного рішення у порядку КУпАП у разі встановлення наявних підстав.

Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1