Провадження № 1-кс/344/7167/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0002611 від 01.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилався на те, що слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002611 від 01.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

30.09.2024 року водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час руху заднім ходом автомобілем марки «Krasz» реєстраційний номер НОМЕР_1 вчинив наїзд на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті наїзду ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

30 вересня 2024 року під час огляду місця події було вилучено автомобіль марки «Krasz» реєстраційний номер НОМЕР_1 та того ж дня автомобіль марки «Krasz» реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом та після вилучення зберігається на території спецмайданчика ГУНП в Івано-Франківській області.

У кримінальному провадженні необхідно провести інженерно-транспортну експертизу дослідження технічного стану транспортного засобу марки «Krasz» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що потребує безпосереднього дослідження транспортного засобу.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль марки «Krasz» реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ТДВ «Івано-Франківський хлібокомбінат», яке є зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, слідчий подав заяву, в якій просив розгляд клопотання проводити без його участі.

Представник власника майна подав заяву, в якій щодо задоволення клопотання заперечив частково.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно вимог ст. 64-2 КПК України, з метою вирішення питання про арешт майна що належить третій особі, до суду з відповідним клопотанням звертається прокурор. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та об ов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається із матеріалів клопотання, 30 вересня 2024 року під час огляду місця події було вилучено автомобіль марки «Krasz» реєстраційний номер НОМЕР_1 та того ж дня автомобіль марки «Krasz» реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом та після вилучення зберігається на території спецмайданчика ГУНП в Івано-Франківській області.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль марки «Krasz» реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ТДВ «Івано-Франківський хлібокомбінат», яке є зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області вилучений автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002611 від 01.10.2024.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, з метою запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, оскільки існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Krasz» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучений 30.09.2024 під час огляду місця події, до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку, із забороною користування, відчуження та розпорядження.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1