Номер провадження: 11-кп/813/1791/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 на вирок Київського райсуду м. Одеси від 03.05.2024 у к/п №0000328 від 24.05.2024 відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в респ. Вірменія, громадянина респ. Вірменія, розлученого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, працюючого по найму, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком н 1 рік.

Строк відбування покарання визначено обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі. Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_9 строк його тримання під вартою з 25.07.2023 по 26.07.2023 із розрахунку 1 день позбавлення волі відповідає 1 дню обмеження волі.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що 10.10.2022 по 19.07.2023, систематично вчиняв по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_7 , психологічне, фізичне та економічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, образах, вимаганні грошей, штовханні, чіплянні за одяг та волосся, нанесенні ударів долонею по обличчю та шиї ОСОБА_7 , позбавленні останньої засобів зв`язку, а саме мобільного телефону, який він придбав у період їх подружнього проживання, що призвело до психологічних страждань та суттєвого погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_7 .

Так, 10.10.2022 приблизно о 17 год., ОСОБА_9 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , погрожував своїй колишній дружині ОСОБА_7 фізичною розправою, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, ображав, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП постановою Київського райсуду м. Одеси від 17.10.2022 у справі №947/23487/22.

Окрім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 07.04.2023, приблизно о 09 год., знаходячись за місцем роботи потерпілої ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_4 , ВАТ «ЕЛЕКТРОНМАШ», ОСОБА_9 вчинив по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_7 акт психологічного та економічного насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої та вимаганні у останньої грошей, у зв`язку із чим ОСОБА_9 відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 15.05.2023 у справі №947/11805/23 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Згодом, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 10.04.2023, приблизно о 08 год., ОСОБА_9 , перебуваючи у невстановленому місці, в телефонній розмові зі своєю колишньою дружиною - ОСОБА_7 , яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_5 , вчинив по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_7 акт психологічного насильства, що виразилося у погрозах фізичною розправою та висловлювань нецензурною лайкою на адресу останньої, у зв`язку із чим ОСОБА_9 відповідно до постанови Київського райсуду міста Одеси від 24.04.2023 у справі №947/12040/23 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства.

У подальшому, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 11.04.2023 приблизно о 08 год., ОСОБА_9 , перебуваючи у невстановленому місці, в телефонній розмові з колишньою дружиною ОСОБА_7 вимагав у останньої гроші, чим вчинив економічне насильство по відношенню до потерпілої та відповідно до постанови Київського райсуду м. Одеси від 15.05.2023 у справі №947/12038/23 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинене домашнє насильство за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_9 20.05.2023, приблизно о 10 год., знаходячись за адресою: в АДРЕСА_5 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_7 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої.

Згодом, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_9 19.07.2023, приблизно о 08 год., знаходячись за адресою: в АДРЕСА_6 , у під`їзді вищевказаного будинку на першому поверсі вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_7 психологічне, економічне та фізичне насильство, що виразилося у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, штовханні та чіплянні за одяг та волосся, нанесенні ударів долонею по обличчю та шиї ОСОБА_7 , позбавленні останньої засобів зв`язку, а саме мобільного телефону, який він придбав у період їх подружнього проживання.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржуваний вирок в частині призначеного ОСОБА_9 покарання є надто суворим з таких підстав:

- обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, має офіційне місце проживання, працює по найму та утримує неповнолітнього сина 2007 р.н.;

- на теперішній час вона примирилася з обвинуваченим, вони підтримують доброзичливі стосунки, ОСОБА_9 попросив у неї пробачення та примирився з дітьми.

За таких обставин, потерпіла ОСОБА_7 просила змінити вирок суду від 03.05.2024, в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_11 покарання у виді громадських робіт строком на 150 год..

У судовому засіданні апеляційного суду потерпіла, захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу потерпілої та просити її задовольнити, натомість прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вказаного вироку свідчить про те, що він вказаним вимогам відповідає не у повному обсязі з огляду на такі обставини.

Оскільки в апеляційній скарзі потерпілої не оспорюється винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржуваний вирок в цій частині та констатує, що його дії правильно кваліфіковані судом за ст. 126-1 КК України, як вчинення умисного систематичного психологічного, фізичного та економічного насильства щодо подружжя та колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи (домашнє насильство).

Що стосується доводів потерпілої відносно суворості призначеного ОСОБА_9 покарання, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частина 2 ст. 50 КК України встановлює, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення і усвідомлення винною особою необхідності її понести, а з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом 1-ої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та відомості про його особу, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, доповідь органу пробації, відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме відсутність каяття.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, як пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 судом 1-ої інстанції встановлено не було.

Санкція ст. 126-1 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років.

При цьому, аналіз положень КК, якими регламентовано питання призначення покарання дає підстави для висновку, що чіткі критерії визначення необхідності застосування саме тієї чи іншої форми реалізації кримінальної відповідальності відсутні, натомість суду надається право самостійно її обрати.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання тощо.

Апеляційний суд враховує посилання потерпілої з приводу того, що вона примирилася з обвинуваченим ОСОБА_9 , на теперішній час вони підтримують доброзичливі стосунки, обвинувачений порозумівся з дітьми.

Відповідно до змісту досудової доповіді органу пробації, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 іншого злочин оцінюється як середній та на переконання органу пробації, його виправлення можливе без обмеження або позбавлення волі (а.п. 55-56).

У постанові Першої судової палати ККС у складі ВС від 15.08.2023 по справі №295/424/21 зазначено, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості кримінального правопорушення, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Відтак, апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії нетяжких, його суспільну небезпеку, відомості про особу обвинуваченого, позицію потерпілої та приходить до висновку про те, що покарання у виді громадських робіт буде достатнім для виправлення обвинуваченого та відповідатиме принципам індивідуалізації та справедливості покарання.

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Частиною 2 ст. 409 КПК України визначено що, підставою для скасування або зміни вироку суду 1-ої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з приписами ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

За таких обставин, апеляційна скарга потерпілої підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_9 зміні, в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 414, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 03.05.2024,яким ОСОБА_9 визнаним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України змінити, в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_9 за вчинення злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто пятьдесят) годин.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3