Провадження по справі № 1-кп/522/1100/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси №106 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005691 від 19.10.2019 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Дагестан, Російської федерації, громадянина Росії, документованого паспортом Російської Федерації за № НОМЕР_1 , виданого 15.09.2011 ТП №106 відділу УФМС Росії по Санкт-Петербургу та Ленінградської області, постійного місця реєстрації на території України не має, адреса проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Азербайджану, громадянина Азербайджану, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, який має середню освіту, не одруженого, офіційно працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 05.12.2017 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75, 76, п. 1, 2, п. 4 ч. 2, ст. 104 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця Азербайджану, громадянина України, азербайджанця, який має середню освіту, не одруженого, працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_15 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває на розгляді кримінальне провадження №0005691 від 19.10.2019 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , без визначення розміру застави, строком на 60 днів, проти задоволення якого сторона захисту заперечувала та просила обрати більш м`який запобіжний захід.

Обґрунтовуючи подане клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор вказав на відсутність стійких соціальних зв`язків, можливість переховування від суду, можливість впливу обвинуваченого на свідків і потерпілих, можливість вчинення інших кримінальних правопорушень, та те, що обвинувачений є громадянином іншої держави та перебуває у міжнародному розшуку з 16.05.2018 року. Знаходячись на території України, з 2019 року ОСОБА_3 , видавав себе за іншу особу, а саме за ОСОБА_16 , для підтвердження своєї особистості використовував підроблений паспорт громадянина, під час судового розгляду продовжував стверджувати, що він є ОСОБА_16 , що вказує на те, що обвинувачений буде намагатись переховуватись від суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відсутні відомості щодо майнового стану обвинуваченого.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_12 до суду надійшли заперечення на клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зміну запобіжного заходу на цілодобовий арешт. В обґрунтування вказаного клопотання захисник зазначила, що прокурором не доведено існування вказаних ризиків, оскільки судом допитано потерпілого за епізодами, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_3 . Крім того, захисник вказала, що її підзахисний має міцні соціальні зв`язки, оскільки в нього є дружина та малолітня дитина, підтверджене фактичне місце проживання та в родині є дохід у вигляді заробітку дружини, як фізичної особи-підприємця, до затримання обвинувачений проживав з дружиною та дитиною та має намір проживати разом, що підтверджується договором оренди житла, де вказані обидві особи. Також захисник зазначила, що ризик можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності та можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень відсутні, ризик втечі або уникнення правосуддя зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися обвинувачений, зменшує це побоювання і його наміри втекти. ОСОБА_3 було затримано в березні 2020 року та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який неодноразово продовжувався, обвинувачений вже майже 5 років перебуває під вартою, та вже фактично підданий кримінальному покаранню, в порушення ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 прокурор вказав на відсутність стійких соціальних зв`язків, наявність інших кримінальних проваджень, які перебувають на розгляді в іншому районному суді м. Одеси, обвинувачений є громадянином іншої держави, враховуючи тяжкість інкримінованих йому правопорушень, може переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілих, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник на окрему процесуальну дію заперечували проти клопотання прокурора, та просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Також, від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з обранням йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи подане клопотання прокурор вказав на відсутність стійких соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи до затримання, вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку, що, на думку прокурора, вказує на те, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, може впливати на потерпілих, свідків, з метою зміни раніше наданих свідчень для подальшого уникнення учасниками кримінального правопорушення кримінальної відповідальності, яких ще за даним епізодом судом не допитано. Крім того, прокурор зазначив, що 25.10.2022 року та 08.02.2024 року обвинувачений не прибув у судові засідання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вирішення питання за клопотанням прокурора залишив на розсуд суду, не заперечував проти його розгляду за відсутності захисників, проте зазначив, що він не порушував покладені на нього судом обов`язки, та декілька разів не з`являвся в судові засідання з поважних причин, про що в подальшому завжди надавав відповідні докази.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_6 , строком на 60 днів.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 прокурор вказав, що попередньою ухвалою суду було відмовлено в застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. В своєму клопотанні прокурор посилався на відсутність стійких соціальних зв`язків у обвинуваченого, тяжкість покарання, яке загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, на неодноразову неявку обвинуваченого в судові засідання без поважних причин, що на переконання прокурора перешкоджає здійсненню судового провадження у розумні строки, доводить ризик можливого переховування від суду, та незаконного впливу на свідків та потерпілих у вказаному провадженні, які ще судом не допитані, та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Сторона захисту не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просили не покладати на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язок не відлучатися з населеного пункту, в якому обвинувачений проживає, без дозволу суду.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та подані клопотання, суд доходить таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Також слід враховувати, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Згідно вимог ч. 8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити , виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні вже розпочато, допитано частину потерпілих, свідків, проте дослідження матеріалів кримінального провадження ще не завершено, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованих обвинуваченим злочинів.

Враховуючи складність даного провадження через велику чисельність обвинувачених, захисників, потерпілих та свідків, з об`єктивних причин не вдається завершити судовий розгляд. Проте, окремо слід зазначити, що через неявку захисників, з якими було заздалегідь погоджено дати судових засідань, судовий розгляд даного кримінального провадження по суті часто зривається.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.10.2024 року було задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, продовжено дію покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про продовження дії раніше обраного стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу, який є громадянином іншої держави та перебуває у міжнародному розшуку, відсутність у нього доведених міцних соціальних зв`язків на території України, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , та наявність доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на свідків, які ще не допитані судом, а також можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочинів в іншій державі, у зв`язку з чим перебуває у міжнародному розшуку, та стороною захисту не надано належних даних про наявність у нього будь-якого джерела доходу.

Разом з тим, суд зазначає, що судом допитано безпосередньо потерпілого за епізодами, в яких за обвинуваченням фігурує ОСОБА_3 , тому посилання прокурора в клопотанні на існування ризику впливу обвинуваченого на потерпілих є безпідставним. Крім того, один з потерпілих помер.

Також суд не може не враховувати доводи прокурора щодо того, що знаходячись на території України, з 2019 року ОСОБА_3 , видавав себе за іншу особу, а саме за ОСОБА_16 , для підтвердження своєї особистості використовував підроблений паспорт громадянина, під час судового розгляду продовжував стверджувати, що він є ОСОБА_16 , що вказує на те, що у разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, існує суттєвий ризик того, що останній ймовірно буде намагатись переховуватись від суду.

Суд приймає до уваги доводи сторони захисту щодо тривалого перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, що має наслідком порушення його прав та враховує надані стороною дані щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_3 соціальних зв`язків.

Так, у рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, суд зазначив, що зі спливом певного часу обґрунтована підозра у вчиненні злочину перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи, а утримання під вартою протягом тривалого часу не відповідає принципові захисту від свавілля, встановленому п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а сама тяжкість обвинувачення не може бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою. У випадку, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства та суду можна запобігти за допомогою застави чи іншого запобіжного заходу, обвинуваченого має бути звільнено з-під варти.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п. п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Оцінку дослідженим доказам та висновок щодо доведеності вини обвинуваченого буде судом наданий при ухваленні вироку.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови» та Клоот проти Бельгії» «ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню правосуддя, не може оцінюватись абстрактно, факт перешкоджання має бути підтверджено доказами», «однак з плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань».

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції» «попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Калашник проти Росії» тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі. Якщо законом встановлено презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважують правило поваги до особистої свободи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Свершов проти України» тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», відповідно до якої при розгляді клопотанні про обрання або ж продовження строку тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, враховуючи наведені фактичні обставини та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , враховуючи тривалість перебування особи під вартою, суттєвого зменшення ризиків зі сплином часу, наявність соціальних зв`язків ОСОБА_3 , який має орендоване житло в місті Одеса, має цивільну дружину, на підтвердження чого стороною захисту було надано відповідні докази, суд вважає, що продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 є недоцільним та не є виправданим, у зв`язку з чим клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою підлягає зміні на більш м`який, не пов`язаний з тримання під вартою, а саме на цілодобовий домашній арешт, який за своїми наслідками прирівнюється до виключного запобіжного заходу, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки зі сплином часу ризики, заявлені в клопотанні прокурора, суттєво зменшились, проте не перестали існувати.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Також обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.01.2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною цілодобово залишати житло, та в подальшому дію вказаного запобіжного заходу було продовжено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 було змінено спосіб виконання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний період доби.

Вирішуючи питання про продовження стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, наявність у нього певних соціальних зв`язків, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується останній, розмір заявлених до обвинуваченого потерпілими позовних вимог, існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на свідків, які ще не всі допитані судом, а також можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень через наявність стосовно нього ряду кримінальних проваджень, які скеровано до іншого суду м. Одеси.

Разом з тим, суд зазначає, що судом допитано безпосередньо потерпілого за епізодами, в яких за обвинуваченням фігурує ОСОБА_4 , тому посилання прокурора в клопотанні на існування ризику впливу обвинуваченого на потерпілих є безпідставним. Крім того, один з потерпілих помер.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Приймаючи до уваги наведене, з урахуванням тяжкості злочинів, за якими обвинувачується ОСОБА_4 , існування доведених прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на даний час продовжують існувати та не зменшились, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року було застосовано стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 ПК України, строком на 60 днів, дію яких в подальшому ухвалами суду обвинуваченому було продовжено.

Прокурор в судовому засіданні подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на нього ухвалою суду при обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Вирішуючи питання про продовження стосовно ОСОБА_6 дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, його процесуальну поведінку, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується останній, враховуючи що потерпілий та свідок за епізодом у якому він обвинувачується у даному кримінальному провадженні судом вже допитаний, тому існує незначний ступінь ризику того, що обвинувачений, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, однак ризик впливати на потерпілого і свідків суттєво зменшився, що доводить заявлені у клопотанні прокурором ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні одного епізоду тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого, продовжують існувати з незначним ступенем ймовірності, вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити стосовно ОСОБА_6 .О обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які на переконання суду зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому заволодінні чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , а також наявність доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час хоча й зменшились, однак продовжують існувати з незначним ступенем ймовірності, а саме: можливого переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, наявність ризику можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом за епізодом злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 . Також суд враховує повідомлені прокурором дані про те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку.

Разом з тим, зазначений прокурором ризик можливого вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень, оскільки останній не працевлаштований, на переконання суду суттєво зменшився, оскільки стороною захисту надано докази його офіційного працевлаштування та будь-яких нових доказів вчинення останнім нових кримінальних правопорушень стороною обвинувачення протягом судового розгляду даного кримінального провадження надано не було, про що вже неодноразово зазначалось судом у попередніх ухвалах при вирішенні питання щодо запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 .

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні одного епізоду тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого, продовжують існувати з незначним ступенем ймовірності, вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити стосовно ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які на переконання суду зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Питання щодо продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 судом не вирішувалось, відносно останнього у даному кримінальному провадженні діє запобіжний захід у вигляді застави.

Питання щодо запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 судом не вирішувалось, оскільки відносно останнього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках іншого кримінального провадження.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження обвинуваченому ОСОБА_3 , який є громадянином іншої держави, було залучено перекладача, оскільки обвинувачений не володіє українською мовою, якою ведеться судочинство, а володіє російською мовою.

Відповідно до ст. 29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 КПК України суд забезпечує учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 68 КПК України, у разі виникнення необхідності у кримінальному провадженні в перекладі пояснень, показань або документів, сторони кримінального провадження чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

Приморським районним судом м. Одеси до участі у кримінальному провадженні був залучений перекладач ОСОБА_15 , який працює перекладачем в ТОВ «Колегія судових перекладачів», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 64, кв. 83.

Пунктом 3 частини 2 ст. 68 КПК України передбачено право перекладача на одержання винагороди за виконаний переклад та відшкодування витрат, пов`язаних із його залученням до кримінального провадження.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України витрати, які пов`язані із залученням та участю перекладача для перекладу свідчень учасників кримінального провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 9 Інструкції «Про затвердження Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів» затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 710 від 01.07.1996 року встановлено, що необхідно визначити в ухвалі органі, який зробив виклик перекладача вихідні дані для визначення суми винагороди (конкретний розмір винагороди у межах норм, зазначених у пунктах 2, 3, 5, 6, 6-1 цієї Інструкції, та час, затрачений нею у зв`язку з явкою за викликом і на виконання даного їй завдання).

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, за рахунок коштів державного бюджету України здійснити оплату наданих послуг усного перекладу з української мови на російську мову перекладачем ОСОБА_15 , з урахуванням часу прибуття та очікування судових засідань через оголошені повітряні тривоги, із розрахунку 700 (сімсот) гривень на 1 (одну) годину, за судові засідання, проведені: 25.11.2024 року 700 (сімсот) гривень 00 (нуль) копійок на 2 (дві) години; 02.12.2024 року 700 (сімсот) гривень на 2 (дві) години, загалом на суму 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень 00 (нуль) копійок; відповідно до кошторисних призначень територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області за КПКВ 0501020. Доручити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Одеській області виконання ухвали в частині здійснення оплати послуг перекладача.

Керуючись ст. 29, 68, 122, 126, 132, 176, 177, 178, 179, 181, 182, 183, 184, 194, 197, 199, 331, 372, 376 КПК України, Керуючись п. 2-9 Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів №710 від 01.07.1996 року,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 60 (шістдесят) днів.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до Приморського районного суду м. Одеси за першою вимогою;

- не відлучатися цілодобово з місця постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною залишати житло в нічний період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., терміном на 60 (шістдесят) днів.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого обов`язків.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на нього ухвалою суду при обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дію обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 60 (шістдесят) днів.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 60 (шістдесят) днів, обов`язки, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому обвинувачений проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- невідкладно здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання прокурора про продовження покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України - задовольнити.

Продовжити дію покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на 60 (шістдесят) днів, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому обвинувачений проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- невідкладно здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на них обов`язків, до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси в частині покладених обов`язків на обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та контроль за їх поведінкою покласти на співробітників відповідного територіального підрозділу ГУНП в Одеській області та прокурора Одеської обласної прокуратури.

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, покладених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали суду, тобто з 02.12.2024 року, який діє до 31.01.2025 року включно.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, за рахунок коштів державного бюджету України здійснити оплату наданих послуг усного перекладу з української мови на російську мову перекладачем ОСОБА_15 ТОВ «Колегія судових перекладачів», реквізити рахунку: IBAN НОМЕР_2 , ЄРДПО: 42838240, у вигляді усного перекладу тривалістю за обсягом роботи 700 (сімсот) гривень на 1 (одну) годину, за судові засідання, з урахуванням часу прибуття до суду та очікування судових засідань через оголошення повітряних тривог, що проведені: 25.11.2024 року 700 (сімсот) гривень 00 (нуль) копійок на 2 (дві) години; 02.12.2024 року 700 (сімсот) гривень на 2 (дві) години, загалом на суму 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень 00 (нуль) копійок; відповідно до кошторисних призначень територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області за КПКВ 0501020.

Доручити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Одеській області виконання ухвали в частині здійснення оплати послуг.

Копію ухвали направити до ТУ ДСА України в Одеські області та в ТОВ «Колегія судових перекладачів», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, буд. 64, кв. 83, для відома та виконання.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору Одеської обласної прокуратури та направити уповноваженій службовій особі в ГУНП в Одеській області.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного суду

м. Одеси ОСОБА_17