Справа № 461/8551/24
Провадження № 1-кс/461/6587/24
про накладення арешту на майно
28.10.2024 слідча суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчої відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про надання дозволу на арешт майна, -
в с т а н о в и л а:
В обґрунтування клопотання зазначає, що речі, вилучені за місцем проживання завідувача 15-го відділення КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_5 , містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні. У зв`язку з наведеним, просить клопотання задовольнити.
Слідча у судове засідання не з`явилася, просить у клопотанні проводити слухання справи без її участі та участі прокурора.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, слідча суддя вважає за можливе провести судовий розгляд без повідомлення власника майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідча суддя приходить до таких висновків.
Так, у відповідності до матеріалів, які слугували підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування, а саме повідомлення щодо виявлення кримінального правопорушення Департаменту військової контррозвідки 6 управління СБУ та заяви ОСОБА_6 , відповідно до яких вбачається, що завідуюча відділення КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 , увійшовши у злочинну змову із третіми особами, переслідуючи мету швидкого незаконного збагачення, зловживаючи своїм посадовим становищем та наданими владними повноваженнями, організувала схему вимагання та отримання неправомірної вигоди від осіб, що підлягають мобілізації, зокрема висловила вимогу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вирішення питання щодо визнання непридатним по стану здоров`я та вплив на військово-лікарську комісію з метою затвердження діагнозу по непридатності.
23.10.2024 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 від 22.10.2024 у справі №461/8551/24 (провадження №1-кс/461/6469/24) було проведено обшук за місцем проживання завідувача 15-го відділення КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_5 у домоволодінні, що за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено такі документи:
- особову справу офіцера запасу ОСОБА_8 із маркуванням «В/К», «Л-ШЗ», «В 4680» у прошитому вигляді на 16 арк., яку поміщено до спецпакету №PSP3110793.
Вказані речі постановою слідчої відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 23.10.2024 визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукуванні, пристосовані, чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, що здійснювались на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Арешт майна скасовується у встановленому цим кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Дослідивши матеріали клопотання, враховуючи, що накладення арешту на майно проводиться з метою забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, правову підставу для арешту майна, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, а також те, що вказані у даному клопотанні предмети необхідні для розкриття кримінального правопорушення, слідча суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідча суддя -
клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 23.10.2024 у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- особову справу офіцера запасу ОСОБА_8 із маркуванням «В/К», «Л-ШЗ», «В 4680» у прошитому вигляді на 16 арк., яку поміщено до спецпакету №PSP3110793.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчу відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 . М
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_10