єдиний унікальний номер справи 531/1231/24
номер провадження 1-кп/531/123/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження №0000342 від 20 серпня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с-ще Халтуріно Карлівського району Полтавської області, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не працює, одружений, не депутат, має на утриманні 1 малолітню дитину, раніше не судимий.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

20.08.2022 року, близько 03:00 години ОСОБА_4 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесного ушкодження, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_5 та наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя, з лівої сторони, декілька ударів в область тулуба та ребер з лівої сторони, а також декілька ударів ногами в область стегон.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді:

а) закритих переломів 5,6,7,11 ребер зліва по підкрильцевій лінії та синців шкіри грудної клітини зліва, які кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я;

б) гематоми м`яких тканин та садна шкіри обличчя зліва, які кваліфікуються тільки у своїй сукупності, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

в) гематоми м`яких тканин стегон, які кваліфікуються як у своїй сукупності, так і кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

г) синців шкіри передпліччя, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в нанесенні умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя, і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України але таких, що спричинили тривалий ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 50 000 грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні ОСОБА_4 позов визнав у розмірі 10 000 грн., вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав в повному обсязі та повністю підтвердив час, обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення. Пояснив що вчинив злочин внаслідок виконання громадського обов`язку по патрулюванню громадського порядку під час комендантської години, а потерпілий пересувався селом під час комендантської години на автомобілі з явними ознаками алкогольного сп`яніння. У скоєному щиро розкаявся.

Прокурор просив визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки та, відповідно до ст. 75 КК України, просив звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Просив вирішити долю речових доказів.

Потерпілий та його представник просили позовні вимоги задовольнити повністю, стосовно міри покарання вважають що необхідно застосувати до обвинуваченого максимальну міру покарання передбачену ч.1 ст.122 КК України.

ОСОБА_4 просив призначити йому покарання зазначене прокурором.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч.1 ст.122 КК України, як нанесенні умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя, і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України але таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я кваліфіковане правильно, а його вину повністю доведеною.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно 67 КК України, не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 є нетяжким злочином.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: його вік, соціальне становище, відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, відсутність судимостей, характеристику обвинуваченого.

Згідно до висновків досудової доповіді у кримінальному провадженні, складеною Полтавським районним сектором №3 Філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як середній.

Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, відсутність судимостей, згода частково відшкодувати моральну шкоди, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечних діянь, відсутність намірів уникнути кримінальної відповідальності, вчинення злочину внаслідок виконання громадського обов`язку по патрулюванню громадського порядку під час комендантської години, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції: ч. 1 ст. 122 КК України з застосуванням ст.75 КК України.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями від 27 лютого 2009 року) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Положенням статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, неможливо відшкодувати в повному обсязі, адже не має точних критеріїв майнового виразу болю від втрати спокою.

Суд вважає факт завдання позивачу моральної шкоди доведеним частково, в зв`язку з чим позовні вимоги мають бути задоволені в розмірі 20 000 грн.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Речові докази: медичну картка амбулаторного хворого ОСОБА_5 . КНП «Карлівської ЦПМСД» (сімейний лікар) на 53 ст., протокол комп`ютерної томографії органів грудної клітини від 06.10.2022 р. (оригінал) на 1 арк., Диск DVD+R від 06.10.2022 р. (оригінал), висновок травматолога від 06.10.2022 р. поліклінічним відділом КП «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М.В. Скліфосовського ПОР» на 1 арк., мультиспіральна комп`ютерна томографія № 7270 від 22.10.2022 р. (оригінал) на 1 арк., висновок ЛОР від 27.10.2022 р. поліклінічним відділом КП «Полтавська обласна клінічна лікарня імені М.В. Скліфосовського ПОР» на 1 арк., диск DVD-R від 22.10.2022 р. (оригінал), диск DVD-R від 07.09.2022 р. КНП «Карлівська лікарня ім. Л.В, Радевича» (оригінал), медична картка амбулаторного хворого ОСОБА_5 . КНП «Карлівська лікарня ім. Л.В. Радевича на 37 ст. та диски (2-шт) від 22.08.22 КНП «Карлівська лікарня ім. Л.В. Радевича» (оригінал), зберігаються в матеріалах кримінального провадження та кімнаті речових доказів ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області повернути власнику.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1