ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2887/24 Справа № 192/1657/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, з середньою освітою, не одруженого, на даний час відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» за вироком:

- Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України, у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Кінець строку відбування покарання - 11 лютого 2025 року.

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що не може суд дійти до висновку про сумлінність ставлення ОСОБА_5 до праці, оскільки застосовані у зв`язку з цим заохочення засудженого не мали системного характеру. Також суд зазначив, що ОСОБА_5 свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог, уникає робіт із самообслуговування, виконання робіт із благоустрою установи, що вказує не відсутність підстав для висновку про його виправлення. Судом також враховано особу засудженого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності.

В апеляції:

- засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтовування апеляційної скарги вказує, що він працює днювальним відділення СПС, входить в раду колективу засуджених, оскільки ця посада обирається на зборах. Зазначає, що наявні в нього стягнення не могли братися до уваги, оскільки він є такою особою, що на даний час не має стягнень. В той же час вказує на наявність трьох заохочень, що вказує на вагомість позитивних змін.

Заслухавши засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу та застосувати до нього положення ст. 81 КК України, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що основна мета призначеного судом покарання засудженим ОСОБА_5 не досягнута.

Так, згідно матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, на даний час відбуває покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2020 року за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України, у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 11 серпня 2020 року, кінець строку 11 лютого 2025 року.

Згідно характеристики, в установах виконання покарань за останньою судимістю засуджений ОСОБА_5 знаходиться з 12 серпня 2020 року. За період перебування в УВП № 4 характеризувався задовільно. допустив одне порушення режиму утримання за що мав одне стягнення, заохочень не мав.

З 03 грудня 2020 року відбуває покарання в Солонянській виправній колонії № 21, де характеризується задовільно, не працевлаштований за власним бажанням.

Також зазначено, що засуджений не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи. Свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог. Уникає робіт із самообслуговування не бачить необхідності у самостійному їх ви конанні. Уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, програмах диференційованого виховного впливу не бере, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, у роботі самодіяльних організацій не бере, не входить до складу ради колективу засуджених.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, за час відбування покарання отримав три заохочення. В той же час має два стягнення, а саме у виді догани від 03 вересня 2020 року, за міжкамерний зв`язок, та у виді 14 діб ДІЗО за вживання алкоголю від 13 жовтня 2021 року.

Слід зазначити, що висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку саме за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Тобто, наявність у засудженого ОСОБА_5 заохочень безпосередньо перед виникненням у нього права на умовно-дострокового звільнення, а саме на початку 2024 року, не може свідчити про його бездоганну поведінку за час усього періоду відбування покарання, з огляду на наведені вище обставини.

Дотримання ж засудженим порядку і умов відбування покарання в установі, є обов`язком засуджених, і не може окремо дана обставина слугувати підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.

За наведених обставин, виходячи з матеріалів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з огляду на наведені вище обставини, відсутність підстав для висновку про виправлення засудженого ОСОБА_5 .

Що стосується доводів апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_5 працює днювальним відділення СПС та входить в раду колективу засуджених, то вони не є обґрунтованими, оскільки згідно наявних в матеріалах справи відомостей про працевлаштування, засуджений ОСОБА_5 не був працевлаштованим.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 , відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі достатньо обґрунтованих мотивів.

Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4