УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/385/24

Провадження № 1-в/486/43/2024

14 жовтня 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області клопотання засудженого про перегляд судового рішення у кримінальному провадженні, внесеному 27 листопада 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000433, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ангарськ, Іркутської області, російської федерації, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

засудженого вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 квітня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2024 року на адресу суду з Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про перегляд судового рішення.

Своє клопотання засуджений обґрунтовує тим, що 09 серпня 2024 року набрав чинності Законопроект № 11068 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна», яким декриміналізовано дрібні крадіжки на суму до 3020 грн., тобто внесені зміни до ст. 51 КУпАП. Зазначив, що крадіжка майна, вартістю до 3020 грн включно, є адміністративним правопорушенням.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачались у КК України раніше, як злочини і скоєні до втрати цією нормою чинності.

Зазначений перехід закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України Кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що відповідно до вироку ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст.185 КК України, сума спричиненої шкоди 2866,60 грн. Дійсно, було внесено зміни до КУпАП. Разом з тим, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та підпункту 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Правопорушення засудженим вчинено у 2023 році, а 2 неоподаткованих мінімума на той час складали 2684 грн., тобто заподіяна шкода ОСОБА_3 є кримінально караною.

Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

30 квітня 2024 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання 5 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 31 травня 2024 року /а.с. 85-86, 92/.

Ухвалою суду від 11 червня 2024 року уточнено початок строку покарання ОСОБА_3 який необхідно обчислювати з моменту приведення вироку від 30 квітня 2024 року до виконання /а.с. 105/.

Згідно повідомлення № 93/63-3720 від 03 вересня 2024 року ОСОБА_3 відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» /а.с. 114/.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи, що засуджений відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування вимог Закону України № 3886-IX від 18 липня 2024 року підлягає поверненню особі, яка його подала.

Керуючись статтями 372, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про застосування вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, повернути особі, яка його подала.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що він має право звернутися з даним клопотанням до належного суду за місцем відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_1