КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , розглянувши заяву про самовідвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_2 від участі у розгляді справи № 753/3861/24 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року про визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Київського апеляційного суду перебувають матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року для розгляду вище вказаної апеляційної скарги головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_2 .

04 вересня 2024 року суддя ОСОБА_2 подав заяву про самовідвід, який обґрунтовував тим, що існують обставини, які можуть викликати сумнів у його неупередженості щодо розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення, оскільки загальновідомо, що відносно нього Національним антикорупційним бюро України здійснюється кримінальне провадження, відтак хоча наявність кримінального провадження відносно судді - доповідача, само собою, не викликає в останнього суб`єктивного ставлення до розгляду вказаного судового провадження, однак, об`єктивно свідчить про наявність обставин, які вважає, що у стороннього спостерігача можуть викликати сумніви у неупередженості судді ОСОБА_2 у цій справі, або якщо для нього не є можливим забезпечити дотримання вимог, передбачених п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вирішити справу в розумні строки.

Окрім того, у заяві про самовідвід суддя ОСОБА_2 вказує на те, що при відмові у задоволенні його попередніх заяв про самовідвід, судді апеляційного суду залишили поза увагою один з його доводів щодо самовідводу.

Зокрема, не було враховано, що ОСОБА_2 було обмежено в часі ознайомлення з матеріалами кримінального провадження відносно нього до 19 вересня 2024 року і судді не обґрунтували, чому вважають за можливе позбавити ОСОБА_2 за таких обставин права на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та при цьому забезпечити своєчасний розгляд справи, з врахуванням заборони ОСОБА_2 спілкуватись із помічником, консультантом та секретарем.

Крім того, на думку судді ОСОБА_2 , зважаючи на те, що в даному конкретному випадку він дійшов висновку про необхідність заявлення самовідводу, то дана обставина сама по собі може викликати сумніви у стороннього спостерігача у неупередженості судді у розгляді справи.

Серед іншого, суддя ОСОБА_2 у заяві про самовідвід вказав, на те, що підставою заявлення суддею самовідводу, є намір не лише уникнення подальших сумнівів у сторін в його неупередженості, а також для забезпечення їх права на вирішення справи в розумні строки. Зважаючи на те, що судді ОСОБА_2 обмежено строк ознайомлення з матеріалами провадження до 19 вересня 2024 року, а також, у відповідності до п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, зобов`язано прибувати за викликом до детектива, прокурора, слідчого судді, суду, тому вказані обставини можуть не забезпечити розгляд справи в розумні строки і їм жодного разу не давалась оцінка при відмові в задоволенні заяви про самовідвід.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що заява судді ОСОБА_2 про самовідвід не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Так, Бангалорськими принципами поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схваленими Резолюцією економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, встановлені стандарти етичної поведінки суддів. Відповідно до змісту Бангалорських принципів «неупередженість» та «об`єктивність» ці принципи є необхідною умовою для належного виконання суддею своїх обов`язків. Неупередженість та об`єктивність виявляються не лише у змісті рішення, але й в процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Застосування цього принципу проявляється у необхідності заявлення суддею самовідводу у тому випадку, коли існують обставини, які у стороннього спостерігача можуть викликати сумніви у неупередженості та об`єктивності судді.

Згідно п.п. 46-48 рішення ССІІЛ у справі Моґенса Гаусшильдта (Mogens Hauschildt) проти Королівства Данії (заява № 10486/83), наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, у будь-якому випадку, особиста упередженість судді має бути презумпцією доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. Згідно з об`єктивним критерієм, необхідно встановити, чи існують, якщо зовсім не брати до уваги особисту поведінку судді, легко з`ясовувані факти, які можуть ставити під сумнів його безсторонність. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (Рішення у справі Де Куббера від 26.10.1984, серія А, №86, с. 14, п. 26).

Як було зазначено, наявність підстави для самовідводу суддя ОСОБА_2 обґрунтовував здійсненням відносно нього Національним антикорупційним бюро України досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Разом з тим, статтею 62 Конституції України визначено принцип невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже, сама по собі наявність інформації щодо здійснення відносно судді ОСОБА_2 . Національним антикорупційним бюро України досудового розслідування не може бути підставою для задоволення заяви про самовідвід.

У разі, коли виникає питання про відвід (самовідвід), значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним чином поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє відсутні докази чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінуючої зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу здійснення правосуддя.

Суддя апеляційного суду вважає, що саме по собі здійснення кримінального провадження щодо судді не може викликати сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді при розгляді будь-якої справи, за винятком справи, у якій може виникнути потенційний чи реальний конфлікт інтересів або існують конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у стороннього спостерігача щодо неупередженості судді.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не містять будь-яких даних про те, що наразі при розгляді цієї справи у судді ОСОБА_6 можуть виникнути потенційний чи реальний конфлікт інтересів або існують конкретні обставини, які вказують на упередженість чи необ`єктивність судді, тобто обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді у стороннього спостерігача.

Припущення, викладене в заяві судді ОСОБА_2 про можливе виникнення конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів можливу неупередженість судді при розгляді справи щодо ОСОБА_4 , матеріалами справи не підтверджується, відтак у задоволенні цієї заяви слід відмовити.

Окрім того, як убачається з матеріалів справи, суддя ОСОБА_2 вже неодноразово заявляв самовідвід у цій справі з тих же підстав.

Так, постановами суддів Київського апеляційного суду від 03 червня 2024 року, 04 липня 2024 року, 29 липня 2024 року, 09 серпня 2024 року, 29 серпня 2024 року у задоволенні заяв судді ОСОБА_2 про самовідвід було відмовлено.

При цьому посилання у заяві судді про самовідвід на те, що при розгляді його попередніх заяв про самовідвідсудді апеляційного суду не врахували, що ОСОБА_2 було обмежено в часі ознайомлення з матеріалами кримінального провадження відносно нього до 19 вересня 2024 року і судді не обґрунтували, чому вважають за можливе позбавити ОСОБА_2 за таких обставин права на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та при цьому забезпечити своєчасний розгляд справи, з врахуванням заборони ОСОБА_2 спілкуватись із помічником, консультантом та секретарем не може бути взятим до уваги, як і посилання на те, що в силу вказаних причин суддя позбавлений можливості розглянути справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 у розумні строки.

З матеріалів справи убачається, що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 перебуває у провадженні судді ОСОБА_2 з 09 квітня 2024 року.

Перша заява про самовідвід судді ОСОБА_2 надійшла на розгляд іншого судді Київського апеляційного суду 30 травня 2024 року, була розглянута 03 червня 2024 року та була залишена без задоволення відповідною постановою судді, проте, незважаючи на вказану постанову, суддя подав аналогічну заяву про самовідвід, яка також була залишена без задоволення постановою судді Київського апеляційного суду від 04 липня 2024 року.

У подальшому суддя ОСОБА_2 окрім підстав, які вже неодноразово бути предметом розгляду суддями апеляційного суду, вказав на обставини, які стосуються необхідності його участі у процесуальних діях у кримінальному провадженні відносно нього, а також наявності заборони спілкуватись з помічником, консультантом та секретарем.

Участь у процесуальних діях у кримінальному провадженні щодо судді не є перешкодою для виконання суддею його обов`язків протягом часу, коли суддя не задіяний у згаданих процесуальних діях.

Що стосується заборони для судді спілкуватись з помічником, консультантом та секретарем, то це є питанням організації роботи офісу судді, яке може бути вирішено задля уникнення такого спілкування.

Отже, суддя апеляційного суду не убачає підстав для задоволення чергової заяви про самовідвід судді ОСОБА_2 від участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 .

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви судді Київського апеляційного суду ОСОБА_2 про самовідвід від участі у розгляді справи № 753/3861/24 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року про визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмовити.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_1

Справа № 753/3861/24

Провадження № 3-зв/824/119/2024

Доповідач ОСОБА_1