Справа № 552/2705/22
н/п 1-в/953/381/24
"25" жовтня 2024 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 22.06.2022 Київським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 2) 04.12.2023 Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст.15, ч. 3 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185,ч. 1 ст. 70 КК Українидо 5 років 4 місяці позбавлення волі,
16 жовтня 2024 року начальник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 засуджений вироком Київського районного суду м. Полтави від 22 червня 2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Згідно зі ст. 76 КК України на засудженого в період іспитового строку були покладені такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений органом з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. 13 січня 2023 року до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшов на виконання вказаний вирок. Засуджений з порядком та умовами відбування іспитового строку не був ознайомлений, оскільки не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації. Зі змісту відповіді ДУ «Полтавський слідчий ізолятор» вбачається, що ОСОБА_4 з 25 жовтня 2022 року утримувався в ДУ «Полтавський слідчий ізолятор» за висунутим обвинуваченням за ч. 4 ст. 185 КК України. 30 травня 2024 року на адресу Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшов вирок Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2023 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі. Вказаним вироком ухвалено виконувати самостійно вирок Київського районного суду м. Полтави від 22 червня 2022 року. Відповідно до відомостей з УІАП ГУНП в Харківській області, ОСОБА_4 впродовж іспитового строку за вироком Київського районного суду м. Полтави від 22 червня 2022 року перебував у місцях позбавлення волі, у зв`язку з чим не міг прибути на реєстрацію до органу з питань пробації. Наразі ОСОБА_4 відбуває покарання, призначене вироком Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2023 року у ДУ «Темнівська виправна колонія (№ 100), що унеможливлює виконання засудженим, покладених на нього вироком Київського районного суду м. Полтави від 22 червня 2022 року обов`язків. За період іспитового строку засуджений не вчинив нового правопорушення. Іспитовий строк стосовно засудженого закінчився 22 червня 2023 року.
Представник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у судове засідання не з`явився, в клопотанні про звільнення від призначеного покарання просив розглядати справу за відсутністю представника органу з питань пробації.
Прокурор ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, в якій просить відмовити у задоволенні клопотання органу з питань пробації.
Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток за адресою, вказаною у клопотанні органу пробації. Інформація про те, що засуджений повідомлений про місце, день та час розгляду справи у суду відсутня, оскільки поштові повідомлення на адресу суду не повернулись.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи на засудженого ОСОБА_4 , вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що ОСОБА_4 засуджений вироком Київського районного суду м. Полтави від 22 червня 2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Згідно зі ст. 76 КК України на засудженого в період іспитового строку були покладені такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений органом з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вирок Київського районного суду м. Полтави від 22 червня 2022 року набрав законної сили 23 липня 2022 року.

Іспитовий строк за вироком Київського районного суду м. Полтави від 22 червня 2022 року стосовно ОСОБА_4 закінчився 22 червня 2023 року.

Як убачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 , останній на облік у Київському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не став, з порядком та умовами відбування іспитового строку не був ознайомлений, оскільки не з`являвся до уповноваженого органу з питань пробації, отже, фактично не відбув призначене покарання вироком Київського районного суду м. Полтави від 22 червня 2022 року.

З матеріалів, що містяться в матеріалах особової справи на засудженого, убачається, що ОСОБА_4 засуджений вироком Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2023 року за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 4 місяці позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 за вказаним вироком рахується з 18 березня 2022 року.

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2023 року ухвалено виконувати самостійно вирок Київського районного суду м. Полтави від 22 червня 2022 року.

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2023 року набрав законної сили 07 травня 2024 року.

Зі змісту наряду про направлення особи, засудженої до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, обмеження волі, із слідчого ізолятора до установи виконання покарань (дільниці виправного центру, сектору) № 22-1753/14/14/2/15-24 від 24 травня 2024 року вбачається, що ОСОБА_4 направлений для відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2023 року, до ДУ «Темнівська виправна колонія (№ 100)».

Так ст. 165 КВК України в її системному зв`язку із положеннями ст. 78 КК України регламентовано, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється, і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Положеннями ч. 3 ст. 164 КВК України встановлено, що звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від призначеного покарання, окрім закінчення іспитового строку, також є встановлення факту виконання ним протягом іспитового строку покладених на нього судом обов`язків та не вчинення нового злочину.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст. 75 КК України щодо звільнення його при ухваленні вироку від відбування покарання з випробуванням та не дає підстав для застосування ст.78 КК України навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Суд встановив, що іспитовий строк за вироком Київського районного суду м. Полтави від 22 червня 2022 року стосовно ОСОБА_4 фактично сплив, проте засуджений не виконав покладені на нього вказаним вироком обов`язки, оскільки впродовж іспитового строку перебував у місцях позбавлення волі, що підтверджується наявними в матеріалах особової справи на засудженого доказами.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду у складі Касаційного кримінального суду, викладеним у постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17, якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Крім того, відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Зі змісту вироку Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2023 року вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 вчинив до ухвалення вироку Київського районного суду м. Полтави від 22 червня 2022 року.

З урахуванням викладеного, вироком Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2023 року ухвалено виконувати самостійно вирок Київського районного суду м. Полтави від 22 червня 2022 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробовуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку, оскільки правові підстави для звільнення засудженого ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання органом з питань пробації належним чином не підтверджені.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст.78 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробовуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1