ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2109/24 Справа № 176/3085/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000579 від 04 листопада 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Жовті Води Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 Кримінального кодексу України

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 частини 1 статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року відмовлено в задоволенні слідчого СВ ВП № 5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 01 січня 2025 року включно.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК, яка підтверджується доказами зібраними в ході досудового розслідування та долученими до клопотання слідчого у їх сукупності.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку, що при розгляді клопотання прокурор довів обставини передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), однак не довів обставин передбачених, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК, що застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, під час розгляду даного клопотання слідчим суддею не було встановлено достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК на які вказував прокурор у судовому засіданні, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Прокурором у судовому засіданні та у клопотанні не було надано суду відповідних, беззаперечних доказів відповідної аргументації, що у своїй сукупності дозволять зробити висновок про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК.

Слідчий суддя врахував конкретні обставини справи та дані про особу ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, має визначене місце реєстрації та мешкання у АДРЕСА_2 , одружений, вину визнає, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має тимчасові підробітки, має неповнолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , практику Європейського суду з прав людини, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що слідчий суддя не дав належної оцінки тим обставинам, що обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та спричинив тяжкі наслідки.

На думку сторони обвинувачення існують ризики ухилення від органу досудового розслідування, з огляду на тяжкість покарання, передбаченого санкцією статті. Також є ризик продовження вчинення кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 знає як виглядає ОСОБА_11 та місце його проживання. Зазначає, що злочин ОСОБА_7 вчинив на ґрунті ревнощів дружини до ОСОБА_11 , тому він може продовжити злочин відносно останнього. Вважає, що є доведеним ризик впливу на свідків, зокрема дружини підозрюваного ОСОБА_12 , яка у випадку застосування домашнього арешту буде з ним проживати в одному приміщенні і шляхом залякування ОСОБА_13 може впливати на неї з метою змінити свої показання. Крім того, слідчий суддя не встановив кому належить квартира за якою застосовано домашній арешт та стороною захисту не надано дозвіл власника на проживання ОСОБА_7 у вказані квартирі.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

З вимог ст. 177 КПК слідує, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною першою статті 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею були дотримані належним чином, а доводи апеляційної скарги прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неспроможними, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Щодо обґрунтованості повідомлення про підозру.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого, та не оскаржуються прокурором в апеляційній скарзі. Сторона захисту апеляційну скаргу не подавала.

Щодо наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК та можливості їх запобігання, шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки стороною обвинувачення не доведено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим ризикам.

З таким висновком апеляційний суд погоджується, оскільки він в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, вимогам кримінального процесуального закону та підтверджується наданими доказами.

Тяжкість покарання, передбачене ч. 1 ст. 115 КК у виді позбавлення волі від 7 до 15 років, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні даного злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, введення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб та обумовлює можливість підозрюваному переховуватись на тимчасово непідконтрольній українській владі території, що може значно ускладнити органам правопорядку вживати заходи реагування на таку поведінку підозрюваного та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

При встановленні такого ризику, апеляційний суд зважає на початкову стадії кримінального провадження і ймовірність реалізації даного ризику в майбутньому, для запобігання чому і застосовуються запобіжні заходи.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, належним чином врахував його особу, який раніше не судимий, має малолітню дитину, не працевлаштований, одружений. Водночас підозрюваний має зареєстроване місце проживання, яке відмінне від місця проживання його дружини, яка є свідком у даному кримінальному провадженні, чим спростовуються доводи прокурора про їх спільне проживання у разі застосування стосовно ОСОБА_7 домашнього арешту.

В судовому засіданні апеляційного суду сторони повідомили, що ОСОБА_7 та його дружина вживають заходи для допомоги потерпілому в лікуванні та усунення заподіяної шкоди здоров`ю.

Враховуючи, що злочин, інкримінований ОСОБА_7 був вчинений в умовах очевидності, сліди злочину зафіксовані протоколом огляду місця події та підозрюваний вказав куди подів знаряддя злочину, яке було вилучено, а також позицію підозрюваного, який фактично не заперечує свою причетність до вчиненого злочину, то апеляційний суд вважає, що ймовірність настання ризиків впливу на свідків та продовження вчинення кримінальних правопорушень, є досить низькою, і їх запобіганню можливо шляхом застосування менш суворих запобіжних заходів, аніж тримання підозрюваного під вартою.

У зв`язку з чим, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризику можливого переховування від органу досудового розслідування та суду.

Апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК також враховує тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, проте сама лише тяжкість ймовірного покарання, з огляду на встановлені вище обставини, в даному випадку не може слугувати самодостатньою підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, колегія суддів не знайшла беззаперечних доказів або обставин, які б свідчили, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаному вище ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Крім того, належних доводів щодо їх наявності прокурор також не наводить, відомостей про порушення підозрюваним умов застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з часу його застосування, суду не надано.

У зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 буде достатнім для нівелювання заявленого ризику та забезпечить належну його процесуальну поведінку.

Враховуючи вищевикладене, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статті 132, 176, 177, 183, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2024 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4