Провадження 1-кс/201/4896/2024
УХВАЛА

Іменем України

08 листопада 2024 року

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська клопотання старшого слідчого в ОВС СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполі Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про здійснення спеціального досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 від 08 вересня 2021 року, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь МССР, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.110, ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст.111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполі Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях підполковник юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування.

Слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполі Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000181 від 08 вересня 2021 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 111 КК України.

У кінці 2013 року на початку 2014 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у групи осіб (стосовно яких є окремі кримінальні провадження) виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом проведення незаконного референдуму щодо зміни території України та утворення на території Донецької області України псевдодержавного утворення «Донецької народної республіки», створення на вказаній території незаконних органів влади.

В листопаді 2014 року, більш точна дата, час та місце органом досудового розслідування не встановлена, громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Донецьку, Донецької області, діючи з особистих міркувань, вирішив вступити до складу терористичної організації «ДНР» та прийняти безпосередню участь у ній шляхом зайняття посади в одній з «установ» її силового блоку.

17 липня 2014 року так званим «председателем Совета Министров ДНР» ОСОБА_7 , з метою надання вигляду легітимності діяльності терористичної організації «ДНР», видано документ, що має ознаки нормативно-правового, але відповідно до законодавства України є нікчемним, а саме постанову № 17-5 від 17 липня 2014 року «О создании Министерства Государственной Безопасности Донецкой Народной Республики». Надалі, 12 грудня 2014 року так званим «председателем Народного совета ДНР» ОСОБА_8 , з метою надання вигляду легітимності діяльності терористичної організації «ДНР», видано документ, що має ознаки нормативно-правового, але відповідно до законодавства України є нікчемним, а саме «постановление народного совета ДНР № 1-39П-НС от 12 декабря 2014 года «О принятии Закона Донецкой народной республики «О министерстве государственой безопасности»», якими врегульовано діяльність так званого « МГБ ДНР» терористичної організації «Донецька народна республіка», закріплені його структура, права та повноваження.

При цьому за рішенням керівників терористичної організації «ДНР» вся власність, нерухомість, територія, архіви та інші ресурси Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної прикордонної служби, що залишились на тимчасово окупованій території у Донецькій області, захоплені та незаконно передані до відання « МГБ ДНР».

Так, незаконне збройне формування «МГБ ДНР» терористичної організації «ДНР» має чітку структуру ієрархію з розподілом функцій, визначенням керівників як групи в цілому, так і окремих її підрозділів, матеріальну базу у вигляді незаконно захоплених приміщень, техніки та озброєння.

Також організаційну структуру складають підрозділи, а саме: «управления», не менше шести «отделов» (зокрема «следственные отделы»), «служба пограничной охраны МГБ ДНР», «служба специальных операций МГБ ДНР», територіальні підрозділи «МГБ ДНР» у містах Горлівці, Новоазовську, Макіївці, Торезі. Загалом кількісний склад організованої групи - «министерство государственной безопасности ДНР» складає не менше 700 осіб, які самовільно та незаконно наділили себе правом носіння та використання зброї й спеціальних засобів, та всупереч діючого законодавства України, перебрали на себе окремі функції з:

- проведення так званої «контрразведывательной деятельности», спрямованої на протидію підрозділам Збройних Сил України, Служби безпеки України та інших формувань, залучених до проведення антитерористичної операції/операції Об`єднаних сил на території Донецької області;

- проведення так званої «разведывательной деятельности», спрямованої на протидію підрозділам Збройних Сил України, Служби безпеки України та інших формувань, залучених до проведення антитерористичної операції/операції Об`єднаних сил на території Донецької області;

- так званої «пограничной деятельности», спрямованої на забезпечення пропускного режиму на ділянках кордону, що підконтрольні представника терористичної організації «ДНР», тощо.

12 листопада 2014 року ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Донецьку, Донецької області, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «ДНР» та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, з метою досягнення злочинних цілей терористичної організації «Донецька народна республіка» щодо насильницької зміни меж території України, діючи умисно, з особистих міркувань, добровільно вступив до складу цієї терористичної організації та зобов`язався дотримуватися правил поведінки, встановлених у ній, і виконувати визначені йому функції.

Так, «указом главы ДНР» ОСОБА_9 за № 9 від 12 листопада 2014 року ОСОБА_6 призначений «министром государственной безопасности ДНР».

Перебуваючи на посаді «министра государственой безопасности ДНР», ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з іншими учасниками терористичної організації «ДНР», вчиняв дії, спрямовані на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також утримання захопленої незаконними збройними формуваннями частини території Донецької області.

Так, ОСОБА_6 у вказаний час, вчиняв умисні дії, спрямовані на досягнення загальної злочинної мети усієї терористичної організації «ДНР» - зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме:

- виявлення, попередження та припинення розвідувальної та іншої діяльність спеціальних служб і організацій іноземних держав, а також окремих осіб, спрямовану на завдання шкоди безпеці «ДНР»;

- отримання розвідувальної інформації в інтересах «ДНР»;

- зовнішньої розвідувальної діяльності з території, яка перебуває під контролем учасників терористичної організації «ДНР»;

- виявлення проукраїнські налаштованих громадян, отримання від них інформації, необхідної для забезпечення діяльності терористичної організації «ДНР»;

- заходів з підтримки мобілізаційної готовності « МГБ ДНР», тощо.

У подальшому, «указом главы ДНР» ОСОБА_9 № 83 від 01 березня 2015 року ОСОБА_6 звільнено з посади «министра государственной безопасности ДНР».

Далі, у період часу з 12 листопада 2014 року по 01 березня 2015 року ОСОБА_6 , знаходячись у незаконно зайнятому окупаційною адміністрацією «ДНР» приміщенні будівлі так званої «МГБ ДНР», перебуваючи на посаді так званого «міністра МГБ ДНР» та використовуючи надані представниками терористичної організації «ДНР» владні повноваження, видавав документи, які мають ознаки нормативно-правових актів (накази), але відповідно до чинного законодавства України є нікчемними, підпорядкованим йому особам щодо забезпечення реалізації покладених на так зване «міністерство» функцій, вчиняв інші протиправні дії відповідно до завдань так званої «МГБ ДНР», які направлені на порушення конституційних прав громадян України, що проживають на території Донецької області, тимчасово непідконтрольній державній владі України.

Будучи так званим «міністром МГБ ДНР» ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, приймаючи участь у терористичній організації «ДНР», з метою забезпечення реалізації вищезазначених злочинних намірів вказаної терористичної організації, за попередньою змовою з іншими учасниками терористичної організації, здійснював дії, спрямовані на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також утримання захопленої незаконними збройними формуваннями терористичної організації «ДНР» частини Донецької області.

Також, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді «министра государственой безопасности ДНР», будучи особою, на яку покладено персональну відповідальність за виконання завдань та функцій так званого « МГБ ДНР», налагодив взаємодію з окремими засобами масової інформації, використовуючи їх для висвітлення діяльності «ДНР» та пропагандистської роботи з популяризації служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зокрема через мережу Інтернет, та формування думки серед населення і світової спільноти як про законність власних дій, так і про легітимність створення та діяльності «ДНР».

Таким чином, в період часу 12 листопада 2014 року по 01 березня 2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді «Міністра МГБ ДНР» знаходячись у будівлі так званої «МГБ ДНР», за попередньою змовою групою осіб, здійснював умисні дії, спрямовані на досягнення загальної злочинної мети усієї терористичної організації «ДНР» - зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

В той же час, у листопаді 2014 року, точна дата, час та місце органом досудового розслідування не встановлена, громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Донецьку, Донецької області, діючи з особистих міркувань, вирішив вступити до складу терористичної організації «ДНР» та прийняти безпосередню участь у ній шляхом зайняття посади в одній з «установ» її силового блоку.

17 липня 2014 року так званим «председателем Совета Министров ДНР» ОСОБА_7 , з метою надання вигляду легітимності діяльності терористичної організації «ДНР», видано документ, що має ознаки нормативно-правового, але відповідно до законодавства України є нікчемним, а саме постанову № 17-5 від 17 липня 2014 року «О создании Министерства Государственной Безопасности Донецкой Народной Республики». Надалі, 12 грудня 2014 року так званим «председателем Народного совета ДНР» ОСОБА_8 , з метою надання вигляду легітимності діяльності терористичної організації «ДНР», видано документ, що має ознаки нормативно-правового, але відповідно до законодавства України є нікчемним, а саме «постановление народного совета ДНР № 1-39П-НС от 12 декабря 2014 года «О принянтии Закона Донецкой народной республики «О министерстве государственой безопасности»», якими врегульовано діяльність так званого « МГБ ДНР» терористичної організації «Донецька народна республіка», закріплені його структура, права та повноваження.

При цьому за рішенням керівників терористичної організації «ДНР» вся власність, нерухомість, територія, архіви та інші ресурси Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної прикордонної служби, що залишились на тимчасово окупованій території у Донецькій області, захоплені та незаконно передані до відання «МГБ ДНР».

Так, незаконне збройне формування «МГБ ДНР» терористичної організації «ДНР» має чітку структуру ієрархію з розподілом функцій, визначенням керівників як групи в цілому, так і окремих її підрозділів, матеріальну базу у вигляді незаконно захоплених приміщень, техніки та озброєння.

12 листопада 2014 року ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Донецьку, Донецької області, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «Донецька народна республіка» та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, з метою досягнення злочинних цілей терористичної організації «Донецька народна республіка» щодо насильницької зміни меж території України, діючи умисно, з особистих міркувань, добровільно вступив до складу цієї терористичної організації та зобов`язався дотримуватися правил поведінки, встановлених у ній, і виконувати визначені йому функції.

Так, «указом главы ДНР» ОСОБА_9 за № 9 від 12 листопада 2014 року ОСОБА_6 призначеним «министром государственной безопасности ДНР».

Відповідно до «Закону» ОСОБА_6 з вказаного періоду часу наділений наступними «повноваженнями»:

- виявлення, попередження та припинення розвідувальної та іншої діяльність спеціальних служб і організацій іноземних держав, а також окремих осіб, спрямовану на завдання шкоди безпеці «ДНР»;

- отримання розвідувальної інформації в інтересах «ДНР»;

- зовнішньої розвідувальної діяльності з території, яка перебуває під контролем учасників терористичної організації «ДНР»;

- виявлення проукраїнські налаштованих громадян, отримання від них інформації, необхідної для забезпечення діяльності терористичної організації «ДНР»;

- заходів з підтримки мобілізаційної готовності «МГБ ДНР ДНР», тощо.

Так, в період часу з 12 листопада 2014 року по 01березня 2015 року ОСОБА_6 знаходячись у незаконно зайнятому окупаційною адміністрацією «ДНР» приміщенні будівлі так званої «МГБ ДНР» за адресою: Донецька область, м. Донецьк, Ворошиловський район, бульвар Шевченка, буд. 26, перебуваючи на посаді так званого «міністра МГБ ДНР» та використовуючи надані представниками терористичної організації «ДНР» владні повноваження, видавав документи, які мають ознаки нормативно-правових актів (накази), але відповідно до чинного законодавства України є нікчемними, підпорядкованим йому особам щодо забезпечення реалізації покладених на так зване «міністерство» функцій, вчиняв інші протиправні дії відповідно до завдань так званого «МГБ ДНР», які направлені на порушення конституційних прав громадян України, що проживають на території Донецької області, тимчасово непідконтрольній державній владі України.

Також, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді «министра государственой безопасности ДНР», будучи особою, на яку покладено персональну відповідальність за виконання завдань та функцій так званого «МГБ ДНР», налагодив взаємодію з окремими засобами масової інформації, використовуючи їх для висвітлення діяльності «ДНР» та пропагандистської роботи з популяризації служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зокрема через мережу Інтернет, та формування думки серед населення і світової спільноти як про законність власних дій, так і про легітимність створення та діяльності «ДНР».

Таким чином, в період часу 12 листопада 2014 року по 01 березня 2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді «Міністра МГБ ДНР» знаходячись у будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , приймав участь у терористичній організації «ДНР».

Крім того, установлено, що Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24 серпня 1991 року схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11 липня 1997 року зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації (далі РФ) ОСОБА_10 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV) від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.

24 лютого 2022 року на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

До участі у військовій агресії Російської Федерації проти України керівництвом окупаційної адміністрації РФ задіяно створені на тимчасово окуповані території Донецької області не передбачені законом збройні формування.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року № 3684-IX (опублікованим в «Голосі України» від 10 травня 2024 року № 32), яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 01 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ, Указом від 06 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року № 3429-ІХ, та Указом від 05 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року на 90 діб.

Відповідно до так званого «федерального конституционного закона» РФ від 04 жовтня 2022 року № 5-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Донецкой Народной Республики и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта Донецкой Народной Республики» територію так званої «ДНР», яка є частиною суверенної держави Україна, в порушення норм міжнародного права, незаконно інтегровано та включено до складу Російської Федерації.

Відповідно до указу президента РФ ОСОБА_10 від 17 липня 2015 року № 370 «Про створення мобілізаційного людського резерву Збройних Сил Російської Федерації», постанови уряду Російської Федерації від 03 вересня 2015 року Про затвердження «Положення про порядок перебування громадян Російської Федерації в мобілізаційному людському резерві» у складі міноборони РФ створено так званий « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (далі МО «БАРС»), які являють собою добровольчі підрозділи, переформатовані у батальйони.

Відповідно до так званого наказу міністра оборони РФ ОСОБА_11 від 15 лютого 2023 року № 67 «Об определении порядка поступления граждан Российской Федерации в добровольческие формирования, пребывания в них и исключения из них, требований, предъявляемых к гражданам Российской Федерации, поступающим в добровольческие формирования и пребывающим в них, а также порядка заключения контракта гражданами Российской Федерации о пребывании в добровольческом формировании и типовой формы контракта", підрозділи «БАРС» прирівняні у статусі до мобілізованих і військовослужбовців за контрактом.

Підрозділи «БАРС», офіційно визначені міноборони РФ, як «створювані для виконання окремих завдань у сфері оборони, сприяють виконанню завдань, покладених на Збройні сили Російської Федерації, під час мобілізації, під час дії воєнного стану, воєнний час, у разі збройних конфліктів, під час проведення контртерористичних операцій, в тому числі під час використання Збройних сил Російської Федерації поза території Російської Федерації».

Так, у невстановлену досудовим розслідуванням дату час та місце, але не пізніше 01 лютого 2024 року громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи на території країни агресора РФ, діючи умисно, в період воєнного стану, усвідомлюючи що РФ здійснюється збройна агресія проти держави України, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, інформаційній безпеці України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, очолив підрозділ МО РФ «БАРС-13» та почав надавати іноземній державі, представникам іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

З 01 лютого 2024 року до теперішнього часу підрозділ МО РФ «БАРС-13» під керівництвом громадянина України ОСОБА_6 приймає участь у збройному протистоянні силам оборони України, зокрема на території Донецької області.

Громадянин України ОСОБА_6 , як командир підрозділу МО РФ «БАРС-13», забезпечує та координує діяльність підрозділу, спрямовану на протистояння підрозділам Збройних Сил України, іншим утвореним відповідно до законів України військових формувань, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Служби Безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, у тому числі координує діяльність, направлену на окупацію частини території України військовим шляхом.

Своїми умисними діями громадянин України ОСОБА_6 забезпечує становлення та зміцнення окупаційної влади РФ шляхом безпосередньої участі в бойових діях у складі міністерства оборони РФ, утворенні та функціонуванні незаконно створених окупаційних органів на тимчасово окупованій частині території України, з метою недопущення контролю української влади на території України.

31 серпня 2021 року відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, 1 ст. 258-3 КК України, однак останньому повідомлення про підозру особисто не вручено, внаслідок не встановлення його місцезнаходження на території будь якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження. Встановлено, що ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування.

Згідно вимог, передбачених ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, але вручити повідомлення про підозру та повістку про виклик близьким родичам та членам сім`ї підозрюваного ОСОБА_6 не представилося можливим.

31 серпня 2021 року ОСОБА_6 надіслано поштою письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

На офіційному сайті Офісу Генерального прокурора було розміщено повістки про виклик ОСОБА_6 до слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на 31 серпня 2021 року, 06 вересня 2021 року, 07 вересня 2021 року та 08 вересня 2021 року, однак ОСОБА_6 у визначений час не з`явився та не повідомив причини не явки.

В офіційному виданні газети «Урядовий кур`єр» було розміщено повістки про виклик ОСОБА_6 до слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях на 31 серпня 2021 року, 06 вересня 2021 року, 07 вересня 2021 року та 08 вересня 2021 року, однак ОСОБА_6 у визначений час не з`явився та не повідомив причини не явки.

18 жовтня 2021 року підозрюваний ОСОБА_6 оголошений в регіональний, державний (міждержавний), міжнародний розшук.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на території країни агресора РФ та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 19.07.2024 опубліковано повістку про виклик особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 23 липня 2024 року об 11:00, 24 липня 2024 року та 25 липня 2024 року об 11:00 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000181, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, допиту підозрюваного та проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_12 не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

29 жовтня 2024 року відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278, 279 КПК України відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 111 КК України, однак останньому повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру особисто не вручено, внаслідок не встановлення його місцезнаходження на території будь якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження. Встановлено, що ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування.

Згідно вимог, передбачених ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України вжито заходів для вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, але вручити повідомлення про підозру та повістку про виклик близьким родичам та членам сім`ї підозрюваного ОСОБА_6 не представилося можливим.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на території країни агресора РФ та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 219 ( НОМЕР_3 ) від ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 29.10.2024 опубліковано повістку про виклик особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 04 листопада 2024 року об 11:00, 05 листопада 2024 року та 06 листопада 2024 року об 11:00 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000181, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 111 КК України, допиту підозрюваного та проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_12 не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на території держави-агресора Російської Федерації підтверджується матеріалами кримінального провадження, а також повідомленням ГВ КР 2 управління (з дислокацією у АДРЕСА_3 .

Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 ухиляється від явки на виклики слідчого (не прибув на виклики без поважної причини більше як два рази), оголошений у розшук та перебуває на території країни-агресора Російської Федерації.

Розшук підозрюваного ОСОБА_6 триває.

Відтак, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 111 КК України, за викладених обставин обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив ухвалити рішення, яким надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заявленого слідчим клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, посилаючись на його необґрунтованість.

Вислухавши думку прокурора, захисника, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.110, ч.1 ст.258-3, ч. 2 ст. 111 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- повідомленням про підозру;

- оглядом інтернет сторінки «Официальний сайцт Донецкая народная республика» від 18 липня 2016 року;

- оглядом інтернет сторінки «Официальний сайцт Донецкая народная республика» від 13 вересня 2016 року;

- оглядом інтернет сторінки « ОСОБА_13 » від 04 січня 2021 року;

- оглядом інтернет сторінки відеохостингу « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від 29 квітня 2021 року;

- оглядом інтернет сторінки « ОСОБА_13 » від 18 травня 2021 року;

- показаннями свідка ОСОБА_14 від 16 серпня 2021 року;

- пред`явленням особи для впізнання від 16 серпня 2021 року;

- оглядом інтернет сторінки відеохостингу «Youtube» від 16 серпня 2021 року;

- показаннями свідка ОСОБА_15 від 13 серпня 2021 року;

- пред`явленням особи для впізнання від 13 серпня 2021 року;

- оглядом інтернет сторінки відеохостингу «Youtube» від 13 серпня 2021 року;

- показаннями свідка ОСОБА_16 від 17 серпня 2021 року;

- пред`явленням особи для впізнання від 17 серпня 2021 року;

- оглядом інтернет сторінки відеохостингу «Youtube» від 17 серпня 2021 року;

- результатами проведення НРЗ від 02 січня 2019 року;

- результатами проведення НРЗ від 02 січня 2019 року;

- оглядом від 14 серпня 2021 року;

- висновком судової портретної експертизи № 43 від 02 травня 2022 року.

- висновком судової експертиз відео-, звукозапису № 99/4 від 08 серпня 2024 року;

- оглядом інтернет сторінки «ВІКІПЕДІЯ» від 23 жовтня 2024 року;

- оглядом інтернет сторінки «360.ru» від 23 жовтня 2024 року;

- оглядом інтернет сторінки « ІНФОРМАЦІЯ_7 » від 23 жовтня 2024 року;

- оглядом інтернет сторінки соціальної мережі «Вконтакте» від 23 жовтня 2024 року;

- оглядом інтернет сторінки соціальної мережі «Вконтакте» від 23 жовтня 2024 року;

- оглядом інтернет сторінки « ОСОБА_17 » від 23 жовтня 2024 року;

- оглядом інтернет сторінки « ОСОБА_18 » від 23 жовтня 2024 року;

- оглядом інтернет сторінки « ОСОБА_19 .ру» від 23 жовтня 2024 року;

- оглядом інтернет сторінки « ОСОБА_19 .ру» від 23 жовтня 2024 року;

- оглядом інтернет сторінки « ОСОБА_19 .ру» від 23 жовтня 2024 року;

- оглядом інтернет сторінки відео хостингу «youtube» від 23 жовтня 2024 року;

- оглядом інтернет сторінки відео хостингу «youtube» від 24 жовтня 2024 року.

- іншими матеріалами досудового розслідування (а.м.19-241).

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, зокрема передбачених статтями 110, 111, 258-3 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Враховуючи те, що підозрюваний належним чином викликався для повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій у спосіб, передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті Офісу Генерального прокурора, проте не з`явився у призначений час та не повідомив про причини неприбуття, перебуває на території держави-агресора РФ, де переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відомості про переховування підозрюваного підтверджуються повістками про виклик, опублікованими в газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Підозрюваний належним чином викликався для вручення повідомлення про підозру та проведення слідчих і процесуальних дій у спосіб передбачений законом, а саме, через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті офісу Генерального прокурора, проте не з`являвся у призначений час та не повідомив про причини неприбуття.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК України).

Спеціальне досудове розслідування (inabsentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави 24-1 (ч. 1 ст. 297-1 КПК України).

Наведені обставини унеможливлюють завершення досудового розслідування без проведення спеціального досудового розслідування, оскільки підозрюваний перебуває на території держави-агресора РФ та переховується там від органів досудового розслідування.

Враховуючи наведене, з метою досягнення завдання кримінального провадження, дотримання належної правової процедури, суд вважає за необхідне надати дозвіл на проведення спеціального досудового розслідування.

Наведені положення КПК України щодо можливості проведення спеціального досудового розслідування повністю узгоджуються з діючою Європейською судовою практикою.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.110, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст. 111 КК України, переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуває на території держави-агресора РФ.

Таким чином, наявні достатні підстави для проведення у даному кримінальному провадженні стосовно підозрюваного ОСОБА_6 спеціального досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7,139, 2971-2975, 309, 372, 376, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000181 від 08 вересня 2021 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.110, ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст.111 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1