Справа № 716/1889/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2024 місто Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000089 від 26.07.2024 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ржавинці Чернівецького району Чернівецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, не одруженого, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2024, о 19:50 годині ОСОБА_3 , знаходячись по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_6 , діючи умисно, переслідуючи мету умисного спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_6 удар кулаком правої руки в область обличчя, від якого та впала на землю, після чого наніс ще не менше шести ударів в область тулуба, спричинивши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді гематом: по ліктьовій поверхні правого передпліччя в середній третині, по зовнішній поверхні правого плеча в верхній третині, по зовнішній поверхні правого стегна в верхній третині, в ділянці правого колінного суглобу, по задньо-зовнішній поверхні лівого стегна в верхній третині, в ділянці лівої лопатки по задній поверхні грудної клітини зліва по лопаточній лінії на рівні 8-11 ребер, струс головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Кримінальна відповідальність за вказане кримінальне правопорушення передбачена ч.2 ст.125 КК України, за заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав частково, пояснив, що з потерпілою, яка є колишньою свекрухою його сестри ОСОБА_7 знайомий і між ними існують неприязні стосунки. ОСОБА_6 та її син ОСОБА_8 , який є колишнім чоловіком сестри, допускають негідні висловлювання відносно його сестри і 25.07.2024, у вечірній час, коли ОСОБА_6 та ОСОБА_8 привезли додому сина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_3 вийшов на подвір`я, щоб з`ясувати як довго ще вони не лишатимуть сестру у спокої. В той час, між ним та ОСОБА_6 сталася словесна перепалка, в ході якої ОСОБА_7 дістала з машини металевий предмет схожий на біту і почала ним розмахувати перед його обличчям, на що він не стримався та вдарив ОСОБА_7 два рази: перший удар наніс кулаком в область обличчя, другий кулаком в область грудей. ОСОБА_7 зробила вигляд що впала, почала кричати ОСОБА_8 щоб той викликав поліцію, після чого ОСОБА_8 підняв ОСОБА_7 з землі, посадив її в машину та вони поїхали.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є рідним братом колишньої її невістки ОСОБА_7 . Сім років тому її син ОСОБА_8 та ОСОБА_7 розлучилися, але спільно виховують сина ОСОБА_9 . Рішенням суду встановлені дні опіки ОСОБА_8 над сином. Підтвердила, що дійсно між родинами існують неприязні сосунки спричинені різними поглядами на виховання дитини. 25.07.2024, у вечірній час вона з сином ОСОБА_8 привезли ОСОБА_10 до матері, яка проживає в будинку на спільному подвір`ї з ОСОБА_3 . За дитиною вийшов ОСОБА_3 та почав чіплятися до сина, на що вона стала між ними. ОСОБА_3 хотів вдарити її сина ОСОБА_8 однак промахнувся та вдарив її кулаком в голову, потім двічі в плече і не втримавшись на ногах вона впала. В той час коли вона лежала на землі, ОСОБА_3 продовжував бити її кулаками по голові, по плечах, ногами в область стегна. Подальші події пам`ятає погано, бо втрачала свідомість. Конфлікт припинився, коли син поклав її в машину та вони поїхали.

Пояснення потерпілої, надані в ході розгляду кримінального провадження підтверджені показаннями свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що дійсно, коли він з матір`ю 25.07.2024, у вечірній час привезли додому сина ОСОБА_9 , де між ними та ОСОБА_3 виник конфлікт, в ході якого той став висловлюватися на їх з мамою адресу нецензурною лайкою, погрожувати фізичною розправою, ОСОБА_6 стала між ними і ОСОБА_3 вдарив її кулаком в область голови. ОСОБА_6 впала на землю, а ОСОБА_3 продовжив хаотично наносити удари ОСОБА_6 руками та ногами по голові та тулубу, ОСОБА_6 знепритомніла, він поклав її в машину і вони поїхали; даними отриманими в ході слідчого експерименту, проведеного за участі потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_8 ; які показали механізм та кількість завданих ОСОБА_3 . ударів ОСОБА_6 , які за своїм змістом узгоджуються між собою та з показаннями наданими особами під час розгляду кримінального провадження; висновком експерта №107-Мд, відповідно до якого наявні у ОСОБА_6 тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею травмування, можливо при обставинах, на які посилається ОСОБА_6 , тобто внаслідок нанесення їй ударів руками та ногами по різних частинах тіла в стоячому та лежачому положенні, а також при падінні на землю з прискоренням внаслідок поштовху, не є характерними для самосійного падіння з висоти власного зросту на тверду поверхню, а кількість нанесених ОСОБА_6 ударів не може становити менше семи.

І вказані докази спростовують показання обвинуваченого щодо кількості та механізму завданих ОСОБА_6 ударів як надані ним під час розгляду справи, так і надані під проведення слідчого експерименту за його участі.

Не свідчать на користь версії обвинуваченого і показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , які пояснили, що перша покинула місце конфлікту разом з сином ОСОБА_9 ще на його початку і будучи в будинку чула лише галас на вулиці, а друга очевидцем конфлікту не була.

Показання свідка ОСОБА_12 , яка показала, що в її присутності ОСОБА_3 взагалі не наносив ударів ОСОБА_6 , суд оцінює критично, оскільки вони суперечать показанням обвинуваченого, який визнав в ході слідчого експерименту за його участі та визнає в ході розгляду справи що двічі вдарив потерпілу ОСОБА_6 , і сприймає їх такими що не підтверджують та не спростовують обставин справи, не відтворюють цілковитість картини події.

З огляду на наведене, суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_3 у заподіянні ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад її здоров`я, при встановлених судом фактичних обставинах кримінального провадження поза розумним сумнівом, дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України кваліфіковані правильно.

При цьому, пояснення ОСОБА_3 , надані під час розгляду справи, щодо меншої кількості ударів потерпілій суд оцінює як позицію його захисту, з метою покращити своє становище, зменшити обсяг кримінальної відповідальності.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень

Встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Матеріальна та моральна шкода потерпілій не відшкодована.

Потерпіла наполягала на суворому покаранні обвинуваченого.

Щодо обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , зазначених прокурором в обвинувальному акті, таких як щире каяття, то така обставина на переконання суду відсутня. Під час розгляду справи обвинувачений заявив, що не розкаються у вчиненому, тілесні ушкодження завдавав ОСОБА_6 свідомо. Про відсутність щирого каяття також свідчить і те, що обвинувачений не здійснив спробу примиритися з потерпілою, відшкодувати їй завдану шкоду, вибачитися.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Таким чином, з урахуванням тяжкості та обставин вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, його особи, відсутності обставин, які пом`якшують покарання та наявності обтяжуючих, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ст.125 ч.2 КК України, і вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі винного.

При цьому, менш суворе покарання у виді штрафу, визначене санкцією ст.125 ч.2 КК України, на переконання суду, не буде тим достатнім заходом впливу, який необхідно застосувати до обвинуваченого з метою його виправлення, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Потерпілою заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в розмірі 13886,30 грн та 30000,00 грн відповідно.

Статтею 127 КПК України визначено що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Обвинувачений цивільний позов не визнав.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження своїх позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, потерпілою ОСОБА_6 надано аптечні чеки про понесені витрати на лікування на загальну суму 13886,30 грн.

Проте, потерпілою не було надано належних доказів спричинення їй матеріальної шкоди саме в зазначеному об`ємі та розмірі, бо не надано доказів що підтверджують витрати потерпілої відповідно до призначеного їй лікування.

Розглядаючи позов в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000,00 гривень, суд приходить до наступного.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення (ч.3 ст.23 ЦК України).

За положеннями п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року (з подальшими змінами і доповненнями), моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_6 завданої останній моральної шкоди, суд зважає на фізичний біль та обсяг страждань, яких потерпіла зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також необхідність докладання додаткових зусиль для відновлення порушеного фізичного та психологічного стану.

Також при визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої потерпілій ОСОБА_6 суд враховує відсутність пропозиції з боку обвинуваченого щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зважаючи на викладене, через доведеність моральних страждань потерпілої ОСОБА_6 , враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення заявлених потерпілою вимог по відшкодуванню моральної шкоди шляхом стягнення на її користь з засудженого ОСОБА_3 суми в розмірі 10000,00 гривень що, беручі до уваги обставини події кримінального правопорушення, суд вважає співрозмірним обсягу понесених потерпілою моральних страждань.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим та призначити покарання за ст.125 ч.2 КК України у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

В решті позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому, прокурору, потерпілій.

Суддя ОСОБА_1