Провадження №: 1-кс/755/3613/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" листопада 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 31 січня 2024 року, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, який має неповнолітню дитину, 2006 року народження, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

13 листопада 2024 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що у невстановлений час та день ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після чого у невстановлений час, але не пізніше 20.09.2024 року, діючи за попередньою змовою групою осіб, вони вирішили вчинити викрадення та незаконне позбавлення волі громадянина Туреччини ОСОБА_10 .

З метою реалізації зазначеного злочинного плану, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 та двома невстановленими особами, 20.09.2024 року близько 10 години приїхали на автомобілі темного кольору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , неподалік ЖК « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та почали очікувати раніше знайомого їм ОСОБА_10 , який перебував за місцем свого проживання. Після чого, приблизно о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_10 вийшов з будинку та направився в особистих справах, вийшовши з території ЖК «Manhattan City».

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, згідно раніше розподілених ролей, ОСОБА_7 почав спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_4 , спільно з невстановленими особами, скориставшись перевагою у чисельності осіб та фізичній силі, забезпечуючи демонстрацію чисельної переваги та подолання волі до опору ОСОБА_10 , подолали волю останнього до опору та проти його волі примусили сісти до салону автомобіля «Фольцваген Транспортер», де відносно ОСОБА_10 застосували кайданки, наділи поліетиленовий пакет на голову, тим самим позбавили останнього можливості вільно дихати та пересуватись.

Після чого, ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_4 та двома невстановленими особами, почали рух автомобіля «Фольцваген Транспортер» районами міста Києва, заблокувавши зсередини двері автомобіля, тим самим позбавили волі ОСОБА_10 .

У подальшому у невстановлений час, але не пізніше 20.09.2024 року, ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_4 та двома невстановленими особами, з метою реалізації раніше розробленого злочинного плану, направленого на викрадення та незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, використовуючи вказаний транспортний засіб «Фольцваген Транспортер», вивезли останнього до гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_4», що за адресою: АДРЕСА_3 , де згідно раніше розробленого спільного плану вже чекали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 умисно, протиправно продовжували утримувати потерпілого з метою вчинення вимагання.

Крім того, ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після чого у невстановлений час та місці, але не пізніше 20.09.2024 року, діючи за попередньою змовою групою осіб, вирішили вчинити катування ОСОБА_10 .

Так, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_4 , маючи корисливий мотив, використовуючи транспортний засіб марки «Фольцваген Транспортер», вивезли ОСОБА_10 до гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_4», що за адресою: АДРЕСА_3 , де умисно, протиправно продовжували утримувати останнього з метою вчинення катування та вимагання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання грошових коштів від громадянина Туреччини ОСОБА_10 , перебуваючи спочатку в салоні вказаного автомобіля, а в подальшому перемістившись в приміщення вказаного гаражу, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили напад на ОСОБА_10 , використовуючи при цьому фізичну силу, та завдавши останньому фізичного болю, морального страждання з метою примушування вчинити дії, а саме передачу грошових коштів, що суперечить волі потерпілого, застосовуючи при цьому спеціальні засоби у вигляді кайданок.

Крім того, у невстановлений час та день ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з ОСОБА_4 , та двома невстановленими особами, після чого у невстановлений час та місці, але не пізніше 20.09.2024 року, вони вирішили вчинити розбій, направлений на заволодіння майном потерпілого, в умовах воєнного стану.

Так, з метою реалізації зазначеного злочинного плану ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_4 та двома невстановленими особами, 20.09.2024 року близько 10 години приїхали на автомобілі «Фольцваген Транспортер» за адресою АДРЕСА_2 , неподалік ЖК « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де почали очікувати раніше знайомого ОСОБА_10 , який перебував за місцем свого проживання, після чого приблизно о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_10 вийшов з місця свого проживання та направився в особистих справах, вийшовши за межі території ЖК «Manhattan City».

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, згідно розподілених ролей, ОСОБА_7 почав спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_4 спільно з невстановленими особами, скориставшись перевагою у чисельності осіб та фізичній силі, забезпечуючи демонстрацію чисельної переваги та подолання волі до опору ОСОБА_10 , подолали волю останнього до опору, проти його волі примусили його сісти до салону автомобіля «Фольцваген Транспортер», де відносно ОСОБА_10 застосували кайданки, наділи поліетиленовий пакет на голову, тим самим позбавили останнього можливості вільно дихати та пересуватись.

Після чого, ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_4 та двома невстановленими особами, почали рух автомобіля районами міста Києва, заблокувавши двері автомобіля, тим самим позбавили волі ОСОБА_10 .

У подальшому, знаходячись в салоні вказаного автомобіля, ОСОБА_7 почав наносити удари руками по обличчю та тілу ОСОБА_10 та, забравши його особисті речі, серед яких був мобільний телефон «Айфон 15 Про макс», за допомогою функції «Faceid» розблокував мобільний телефон, який належить потерпілому, та за допомогою мобільного додатку перерахував грошові кошти в сумі 2300 доларів США, що становило 95 322 грн. 35 коп. згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину, на криптогаманець.

Крім того, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою разом з ОСОБА_4 , вирішили вчинити вимагання, яке полягало у незаконній вимозі передачі грошових коштів потерпілого ОСОБА_10 .

З метою реалізації зазначеного злочинного плану, ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_4 та двома невстановленими особами, 20.09.2024 року близько 10 годин приїхали на автомобілі темного кольору « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_2 , неподалік ЖК « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та почали очікувати раніше знайомого ОСОБА_10 , який перебував за місцем свого проживання, після чого приблизно о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_10 вийшов з місця свого проживання та направився по особистим справам, вийшовши з території ЖК «Manhattan City».

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, згідно розподілених ролей, ОСОБА_7 почав спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_4 спільно з невстановленими особами, скориставшись перевагою у чисельності осіб та фізичній силі, забезпечуючи демонстрацію чисельної переваги та подолання волі до опору ОСОБА_10 , подолавши волю останнього до опору, проти його волі примусили його сісти до салону автомобіля «Фольцваген Транспортер», де відносно ОСОБА_10 застосували кайданки, наділи поліетиленовий пакет на голову, тим самим позбавили останнього можливості вільно дихати та пересуватись.

Позбавивши волі ОСОБА_10 , ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 та двома невстановленими особами, рухаючись у напрямку гаражу НОМЕР_1 гаражного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_4», що за адресою: АДРЕСА_3 , яким користуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , де по дорозі, переслідуючи свій злочинний умисел, наказали ОСОБА_10 надати їм грошові кошти в сумі 100 000 доларів США, що становило на момент вчинення злочину, згідно курсу НБУ, 4 144 450 грн.

У подальшому ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою реалізації раніше розробленого злочинного плану, направленого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «ІНФОРМАЦІЯ_4», що за адресою: АДРЕСА_3 , продовжили вимагати грошові кошти в сумі 100 000 доларів США, що становило на момент вчинення злочину, згідно курсу НБУ, 4 144 450 грн.

У цей час ОСОБА_7 продовжував наносити тілесні ушкодження по різним частинам тіла ОСОБА_10 та словесно погрожував розправою за участю ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при цьому продовжуючи висловлювати вимогу щодо передачі грошових коштів в сумі 100 000 доларів США, що становило на момент вчинення злочину, згідно курсу НБУ 4 144 450 грн.

Крім того, ОСОБА_4 у невстановлений час та у невстановленому місці, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи у порушення п. 8.8 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-XII від 17.06.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 662 від 21.08.1998, придбав самозарядний пістолет Макарова (ПМ) калібру 9х18 мм, що належить до бойового самозарядного пістолету, які почав зберігати без передбаченого законом дозволу. Продовжуючи реалізовувати свій умисел, направився за адресою: АДРЕСА_3 , чим вчинив незаконне носіння та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

22.09.2024 року слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, під час проведення обшуку в період часу з 00 год. 48 хв. по 01 год. 56 хв. у багажнику автомобіля «Wolkswagen amarok» за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено: бойовий самозарядний пістолет системи Макарова (ПМ), калібру 9х18 мм, № НОМЕР_2 , що виготовлений промисловим способом та належить до короткоствольної нарізної вогнепальної зброї.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: рапортом співробітників СБУ від 21.09.2024 про затримання осіб на місці вчинення злочину; протоколом прийняття заяви у ОСОБА_10 про вчинений відносно нього злочин; довідкою з ЛШМД №7600 від 22.09.2024 щодо наявності у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 та протоколом його додаткового допиту як потерпілого, в ході яких потерпілий ОСОБА_10 прямо вказав на осіб, які вчинили відносно нього злочин; протоколами огляду місця події, в ході яких зокрема проведено огляд гаражного приміщення, де незаконно утримувався потерпілий; оглянуті ділянки місцевості поруч із затриманими особами, в ході яких вилучені речі та предмети, зокрема предмети схожі на гранати, предмети та засоби незаконного позбавлення волі особи, мобільні телефони та інші засоби, що використовувалися фігурантами під час вчинення злочину, протоколами затримання осіб на місці вчинення злочину та протоколами їхнього особистого обшуку; протоколами ряду проведених обшуків з метою фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме транспортних засобів фігурантів та місць їхнього проживання, в ході чого виявлено та вилучені предмети схожі на зброю та інші, що мають доказове значення у кримінальному провадженні; речовими доказами у кримінальному провадженні, такими як вилучений мобільний телефон, яким заволоділи у потерпілого фігуранти та протоколом його огляду, протоколами допиту свідків, зокрема ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , іншими матеріалами кримінального провадження та доказами в їх сукупності.

22.09.2024 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.09.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23.09.2024 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, а саме до 19.11.2024 року.

27.09.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, керівником Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_17 11.11.2024 року винесено постанову про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців у вказаному кримінальному провадженні.

Однак, як зазначено у клопотанні, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій.

Крім того, у клопотанні зазначено про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та про неможливість запобіганням указаним ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши доводи прокурора, яка підтримала клопотання про продовження строку тримання під вартою та зазначила обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, доводи захисника, яка заперечила проти задоволення клопотання та просила про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, посилаючись на незадовільний стан здоров`я підозрюваного та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підозрюваного, який підтримав думку захисника, слідчий суддя приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Як вбачається із клопотання та було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого, тяжкого та особливо тяжких злочинів, не має джерела доходу, раніше судимий, а тому суд вважає, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, ризик переховуватись від органів досудового розслідування та суду, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, і запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в умовах воєнного стану, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім цього, з моменту застосування судом відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до теперішнього часу не з`явилися будь-які нові фактичні дані, які б свідчили, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням його під вартою, зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а за станом здоров`я підозрюваний не може перебувати під вартою.

Отже, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого та продовжити підозрюваному ОСОБА_4 строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав визначати розмір застави ОСОБА_4 , оскільки він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинених із застосуванням насильства.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176-179, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, у межах строку досудового розслідування, а саме до 21 грудня 2024 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: