Справа № 755/6212/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" серпня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001545 від 29.06.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого директором ТОВ «ДУО ТРЕЙДИНГ СЕРВІС», ТОВ «УНО ТРЕЙДИНГ СЕРВІС», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 28.06.2022 року приблизно о 13 год. 35 хв., перебував за адресою: м. Київ, вул. Труханівська (Труханівський острів), поблизу озера Бабине, де побачив ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мав при собі: мобільний телефон марки «Тесnо BD2р» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чорного кольору, в силіконовому чохлі чорного кольору, який потерпілий тримав у кишені своїх шортів.

Переслідуючи ОСОБА_9 та дочекавшись поки останній зайде в місце, де за ними ніхто не буде спостерігати, наблизившись ззаду до ОСОБА_9 , вдарив невідомим предметом по голові, від чого потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_4 почав наносити хаотичні удари потерпілому в область обличчя та голови.

В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, знаючи, що Указом Президента України № 2263-ІХ від 18.05.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, ОСОБА_4 , вийняв з правої кишені шортів ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Тесnо BD2р», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чорного кольору, в силіконовому чохлі чорного кольору, поклав його до кишені шортів, в які був одягнутий, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та матеріальну шкоду на суму 2 299 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, а саме - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого та уточненого прокурором обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (відповідно до постанови ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також заявлений потерпілим цивільний позов не визнав, надав пояснення, з яких вбачається, що з потерпілим він раніше знайомий, так як зустрічався на пляжі біля озера Бабине , яке знаходиться на Труханівському острові. 14 чи 12 серпня 2021 року між ними відбувся конфлікт під час якого ОСОБА_9 , заручившись допомогою знайомих, викинув у воду його речі та насміхався над ним. Причиною конфлікту стала жінка, яка з`явилась на пляжі та в яку ОСОБА_9 закохався, після чого почав епізодично ображати його. Зазначив, що до цього конфлікту між ними були дружні відносини. 14 вересня 2021 року потерпілий намагався його вбити, наніс колото-різані рани у зв`язку із чим він змушений був звернутися до правоохоронного органу із заявою про кримінальне правопорушення, проте наслідки її розгляду йому не відомі, відповіді на його запит від поліції він не отримав. Зазначив, що в подальшому він намагався уникати конфліктів з потерпілим. Вказав, що 28.06.2022 року, в свій день народження, він хотів провести час на озері на острові Труханівському . Після того як вирушив у вказане місце та пройшов пішохідний міст, він помітив ОСОБА_9 та пішов за ним, утримуючи при цьому між ними значну дистанцію. По дорозі його зупинив знайомий з яким вони деякий час стояли та спілкувалися, а ОСОБА_9 пішов далі, в невідомому напрямку. Після розмови зі знайомим, він вирушив далі до озера через лісову зону. В цей час він вже не слідкував за потерпілим, проте вони зустрілися з ОСОБА_9 у лісовій зоні та останній почав знімати сумку. Сприймаючи такі дії потерпілого як загрозу, він намагався заспокоїти ОСОБА_9 та з метою самозахисту превентивно вдарив його ногою в плече, після чого наніс йому удари долонею та кулаком по обличчю. Потерпілий кричав, кликав на допомогу, а він розвернувся та пішов. Вказав, що телефон у потерпілого він не забирав. Потім він повернувся, обійшов озеро Бабине та пішов додому. Пізніше йому надходили телефонні дзвінки від поліції. На наступний день працівники поліції приїхали за ним додому, затримали та помістили в ізолятор тимчасового тримання, де протримали дві години. Зазначив, що під час проведення слідчого експерименту на нього було здійснено тиск, тому всі покази він надавав не з власної волі. Окрім того, працівниками органів поліції йому не було роз`яснено його права та обов`язки. На відео він не наполягав на залученні захисника, оскільки таку відповідь йому нав`язали працівники органу досудового розслідування. Поняті та особисто він підписували незаповнений протокол слідчого експерименту. Вказав, що не знає чий саме телефон дістали працівники поліції з озера. Зазначив, що огляд місця події проводився за відсутності понятих.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_4 , його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в повній мірі доведена показаннями потерпілого та свідків безпосередньо допитаних в судовому засіданні.

Так, будучи допитаним з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352, статтею 353 КПК України, у судовому засіданні та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпілий ОСОБА_9 надав у суді показання, з яких вбачається, що з обвинуваченим він знайомий більше 10 років та до цього у них були дружні стосунки. Неприязні відносини між ними склалися за рік до даної події, коли він намагався його влаштувати в університет. Обвинувачений не вперше наносив йому тілесні ушкодження, оскільки той до вказаної події двічі на нього нападав. 28.06.2022 року після 12.00 години, він йшов займатися йогою на Труханівський острів до озера Бабине та рухаючись у лісовій зоні острову, відчув удар по голові дубиною, після чого впав. Впізнав одразу у нападнику обвинуваченого, який почав бити його ногами. В цей час він лежав на спині обличчям догори, а ОСОБА_4 наносив йому удари ногами по голові. Він наніс йому не менше 10 ударів. Під час побиття обвинувачений також виражався в його бік нецензурною лайкою. Після цього обвинувачений повиривав кишені на його одязі, дістав з однієї з них належний йому мобільний телефон, при цьому залишивши в кишені посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильської АЕС, вдарив ще раз ногою, розвернувся та швидко побіг від нього по стежці з його телефоном у руці. Вказав, що після цього він підвівся та пішов в бік озера, де побачив перехожого, попросив в нього телефон та викликав поліцію. Вказав, що після побиття він не бачив на ліве око. На виклик приїхали працівники поліції, які доставили його в районне управління, та по прибуттю у вказане місце, викликали швидку медичну допомогу. Після цього лікарі доставили його в лікарню швидкої медичної допомоги. На даний час, внаслідок вказаної події у нього погіршився слух та постійно падає зір. Окрім того, внаслідок побиття обвинуваченим в голову він потребував лікування у стоматологічному відділенні. Вказав, що поданий цивільний позов із уточненням підтримує в повному обсязі. Зазначив, що під час написання заяви про вчинення кримінального правопорушення міг невірно написати марку телефону, який у нього було викрадено, оскільки перебував у стресовому стані.

Так, будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_18 надав показання з яких вбачається, що обвинуваченого та потерпілого знає візуально, не перебуває з вказаними особами у неприязних стосунках. 28.06.2022 року близько 13 години він знаходився біля Бабиного озера на Труханівському острові та побачив, що вздовж берега йде побитий чоловік залитий кров`ю, який є потерпілим у даному кримінальному провадженні. У потерпілого візуально було дуже пошкоджене око, яке було залите кров`ю. Зазначив, що потерпілий ОСОБА_9 на місці розповідав йому, що на нього було здійснено напад обвинуваченим, який його вдарив невідомим, важким предметом по голові, відібрав телефон та втік в бік пішохідного мосту. Він зателефонував до поліції та пояснив їм зі слів потерпілого обставини нападу. Свідком побиття він не був, але часто чув як обвинувачений в негативному контексті відгукувався про антитерористичну операцію та військових, виступав прихильником Росії. Також, вказав, що в той день телефонував потерпілому зранку та домовлявся з ним про зустріч на пляжі, проте по спливу тривалого часу останній перестав відповідати на дзвінки. Якої моделі був телефон у потерпілого він не знає.

Так, будучи допитаним, у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що він раніше бачив обвинуваченого. Влітку 2022 року він гуляв на Трухановому острові, де до нього підійшли працівники поліції та запропонували прийняти участь в слідчому експерименті. Також працівники поліції зупинили ще двох випадкових перехожих, один із яких був понятим, а інший - статистом. Вказав, що працівники поліції разом із обвинуваченим приїхали на одній машині без розпізнавальних знаків. Вони всі були з документами та в цивільному одязі. Особисто йому ніхто не представлявся захисником обвинуваченого в момент проведення слідчого експерименту. Він як учасник ходив та дивився за проведенням слідчої дії. Було складно зрозуміти про що саме розповідав обвинувачений, за участі якого проводили слідчий експеримент, він показував що йшов за кимось, хто його образив, повалив на землю та відібрав телефон і цей телефон він кинув в озеро. На слідчому експерименті були молоді чоловік та жінка, чоловік був оперативником, а жінка - слідчою. Примусу з боку працівників поліції стосовно обвинуваченого не застосовувалося, обвинувачений розповідав добровільно про обставини кримінального правопорушення. Під час проведення огляду місця події оперативник запропонував пошукати телефон в озері та рукою з водойми дістав телефон у тому місці, на яке показував обвинувачений. Обвинувачений самостійно розповідав про подію, при цьому він не був у кайданках. Слідча йшла з ними та фіксувала покази обвинуваченого. Протокол він підписував разом з іншими понятими. Один із оперативників тримав камеру і коли шукали телефон, то саме він знайшов його в озері. Вказав, що особисто він не бачив, щоб телефон вмикався. Під час слідчого експерименту обвинувачений розповідав про те, що нібито раніше його образили та кинули його телефон у воду і це була його помста. Він показував як він повалив на землю потерпілого та теоретично пояснював, що силою забрав телефон.

Після перегляду свідком відеозапису слідчого експерименту, свідок підтвердив, що саме особи, зазначені на відео були присутні під час слідчого експерименту у якому він приймав участь в якості понятого. Та після ознайомлення із протоколом огляду місця події свідок підтвердив, що він засвідчував протокол власним підписом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про відмову від допиту свідка сторони обвинувачення - ОСОБА_20 , яке з урахуванням положень ст.ст. 22, 26 КПК України судом задоволено, але на допиті якого наполягала сторона захисту, проте його явку в судове засідання захисником забезпечено не було та згідно рапорту від 15.10.2023 року, здійснити його привід не представилось можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив та дана квартира здається в оренду. Судом було вжито всіх можливих заходів з метою сприяння стороні захисту у забезпеченні явки свідка, проте з незалежних від суду причин останній в судове засідання не з`явився, а його явку працівниками правоохоронного органу забезпечено не було.

Окрім того, судом були вирішені клопотання обвинуваченого про допит в якості свідків сторони захисту заявлених осіб та відмовлено в їх задоволенні за відсутності належного обгрунтування та підстав.

Також вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом, у порядку ст.ст. 358, 359 КПК України матеріалами кримінального провадження, наданими прокурором для приєднання до матеріалів справи, які суд дослідив у порядку § 3 Глави 28 Розділу IV КПК України, в системному зв`язку з показаннями потерпілого та свідків, які суд сприймав безпосередньо, а саме:

-рапортом щодо звернення ОСОБА_9 28.06.2022 року о 14.05 год. на спецлінію «102» з заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, яку зареєстровано до ЄО за №31516 від 28.06.2022 року (а.к.п. 27-28 Т.2);

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.06.2022 року, згідно якого було прийнято заяву від ОСОБА_9 із зазначенням обставин вчинення правопорушення, а саме що 28.06.2022 року близько 19 год. 40 хв. за адресою: м. Київ, вул. Труханівська, чоловік на ім`я ОСОБА_21 наніс йому тілесні ушкодження та відкрито заволодів його мобільним телефоном (а.к.п. 29 Т.2);

-протоколом огляду місця події від 28.06.2022 року, з додатком у вигляді ілюстративної таблиці, з якого вбачається, що об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості, що розташована на Трухановому острові поблизу озера Бабиного, на яку вказав ОСОБА_9 , де 28.06.2022 року ОСОБА_4 заволодів телефоном ОСОБА_9 та наніс йому тілесні ушкодження. Проведеним оглядом встановлено, що дана земельна ділянка усипана піщаним покриттям по сторонам якого ростуть дерева та кущі, дана стежка веде до озера «Бабине». Під час огляду місця події слідів чи речових доказів виявлено не було. Очевидців даної події виявлено не було (а.к.п. 30-32 Т.2);

-копіями видаткової накладної Ррз/К8-0221275 від 26.11.2021 року, згідно якої смартфон «Тесnо» коштує 2299 грн. (сума з ПДВ) (а.к.п. 33-34 Т.2);

-довідкою від 28.06.2022 року, виданою ОСОБА_9 , згідно якої він перебував в приймальному відділенні КНП «КМКЛ ШМД» з діагнозом ЗЧМТ: Струс головного мозку. Забійна рана лобної ділянки. Множинні забої м`яких тканин. Гематоми повік, садна голови, рук, ніг (а.к.п. 35 Т.2);

-висновком експерта №042/1-183-2022 від 30.06.2022 року яким при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 встановлено, що у останнього мали місце тілесні ушкодження: а) забійні рани в лобній ділянці ліворуч на межі в волосистою частиною, на верхньому повіці лівого ока у зовнішнього кута; б) садна в лівій підочній ділянці, на спинці носа в середній третині, в лобній ділянці праворуч, на внутрішній поверхні лівого передпліччя в середній та нижній третинах; синці на спинці та скатах носа в верхнє- середній третині, на повіках лівого ока з переходом в підочно-виличну ділянку, в правій підочно-виличній ділянці, на заднє-внутрішній поверхні лівого передпліччя. Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил», вказані тілесні ушкодження у п. а) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.5. «Правил», вказані тілесні ушкодження у п. б) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичної дії тупих предметів, характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати вказаному терміну. З`ясування обставин спричинення тілесних ушкоджень є виключно компетенцією судово-слідчих органів (а.к.п. 38-42 Т.2).

Доводи обвинуваченого стосовно визнання висновку експерта № 042/1-183-2020 від 30.06.2022 року недопустимим доказом, у зв`язку із тим, що на його думку, висновок експерта базувався на довідці № 3706, виданої потерпілому КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» від 28.06.2022 року, яка має сумнівне походження, підлягають спростуванню.

Відповідно до постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_22 від 29.06.2022 року, якою на вирішення експерта поставлено ряд питань, було направлено для дослідження експерту потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та довідку № 3705 від 28.06.2022 року з КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

Із дослідженого висновку експерта, судом встановлено, що експертом ОСОБА_23 досліджувалася не лише довідка № 3705 від 28.06.2022 року, а також проводилося дослідження ОСОБА_9 із зазначенням в описовій частині висновку виявлених експертом ушкоджень.

Довідка № 3706, видана потерпілому ОСОБА_9 за фактом звернення до КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» від 28.06.2022 року відповідає вимогам Наказу Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5 «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях».

Суд приходить до висновку, що судова-медична експертиза, за наслідком якої було сформовано висновок експерта № 042/1-183-2020 від 30.06.2022 року була проведена у відповідності до вимог КПК України та Закону України «Про судову експертизу».

Окрім того, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 243 КПК України, сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової, проте сторона захисту не скористалася наданою законодавцем можливістю, з метою спростування вказаного висновку.

-протоколом від 29.06.2022 року перегляду цифрового запису від 28.06.2022 року, згідно якого слідчим Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_24 за участі потерпілого ОСОБА_9 проведено перегляд цифрового запису, який перебуває на відео носії - оптичному диску для лазерних систем зчитування TM «VIDEX» біло-зеленого кольору 4.7 GB (а.к.п. 44 Т. 2), на якому перебуває відеозапис з камер комплексної системи відеоспостереження міста Києва, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Труханівська (Труханівський острів), від 28.06.2022, який приєднано в якості речового доказу до матеріалів кримінального провадження № 0001545. Після відкриття диску встановлено, що на ньому знаходиться десять відео-файлів, під час відкриття яких встановлено, що на відеозаписах зображено паркову зону Труханового острову, що у м. Києві та рух особи чоловічої статі зовні схожої на ОСОБА_4 , одягнутої у чорну футболку, чорні шорти, кросівки білого кольору та з рюкзаком на спині від Паркового мосту в напрямку паркової зони Труханового острову та його подальший рух парковою зоною Труханового острову. Також на даному диску наявні відеозаписи з зображенням потерпілого ОСОБА_9 та його рух від Паркового мосту в напрямку паркової зони Труханового острову та його подальший рух парковою зоною Труханового острову. Даними відеозаписами підтверджено перебування потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_4 28.06.2022 року в парковій зоні Труханового острова з 13.35 год. до 14.08 год. (а.к.п. 45-100 Т.2);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.06.2022 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , з якого вбачається, що він може впізнати чоловіка, який відкрито заволодів його майном та спричинив йому тілесні ушкодження за ознаками: продовгувате лице, коротка стрижка чорного кольору, тонкі губи, без бороди. На запитання чи впізнає він когось із осіб, зображених на фотознімках, ОСОБА_9 заявив, що впізнає особу під фото №4. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, на фото №4 зображений ОСОБА_4 (а.к.п. 101-103 Т.2);

-рапортом старшого оперуповноваженого СКП ВП №1 Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_25 , з якого вбачається, що в ході оперативного супроводження ЄРДР № 0001545 від 29.06.2022 року за зверненням ОСОБА_9 29.06.2022 року о 13.20 год. за адресою: АДРЕСА_3 , спільно з Начальником сектору СКП ВП №1 ОСОБА_26 та оперуповноваженим ВКП ОСОБА_27 в ході оперативно-пошукових заходів було виявлено ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні зазначеного злочину (а.к.п. 104 Т.2);

-протоколом роз`яснення підозрюваному процесуальних прав та права на захист від 29.06.2022 року, в якому зазначено, що обвинувачений зі своїми правами та обов`язками ознайомився, просив залучити захисника (а.к.п. 105-106 Т. 2);

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, згідно якого ОСОБА_4 затримано о 13 год. 20 хв. 29.06.2022 року на підставі ч. 1 ст. 208 КПК України (а.к.п. 109-111 Т.2);

-результатом особистого обшуку ОСОБА_4 , проведеного в присутності захисника - адвоката ОСОБА_11 під час його затримання та в ході якого у ОСОБА_4 було вилучено ряд речей, які, згідно розписок ОСОБА_4 йому повернуто (а.к.п.112-114 Т.2);

-ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2022 року надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 (а.к.п. 115 Т.2);

-протоколом проведення обшуку від 01.07.2022 року із відеозаписом до нього, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , у присутності понятих та за участю ОСОБА_4 . При обшуку квартири встановлено, що квартира однокімнатна. Під час обшуку зазначеної квартири ОСОБА_4 запропоновано надати речі в яких він був одягнений 28.06.2022 року на що останній надав футболку чорного кольору, шорти чорного кольору зі вставками світлого кольору по бокам, що поміщено до спец.пакету №ЕХРО 371933, кросівки біло-сірого кольору, що поміщено до спецпакету №ЕХРО 371932, портфель чорного кольору, що поміщено до спец.пакету №NPU 1302027. В ході обшуку заяв, зауважень та доповнень не надходило (а.к.п. 116-122 Т.2);

-протоколом огляду речей від 05.07.2022 року із ілюстративною таблицею до нього, встановлено, що об`єктом огляду поліетиленовий спеціальний сейф-пакет EXPO 371933. При відкритті вказаного вище пакету встановлено, що в ньому знаходяться речі, а саме: футболка чорного кольору, шорти чорного кольору зі вставками по бокам біло-сірого кольору (а.к.п. 124-126 Т.2);

-протоколом огляду речей від 05.07.2022 року із ілюстративною таблицею до нього, встановлено, що об`єктом огляду являється поліетиленовий спеціальний сейф-пакет EXPO 371932. При відкритті вказаного вище пакету встановлено, що в ньому знаходяться кросівки сіро-білого кольору (а.к.п. 127-129 Т.2);

-протоколом огляду речей від 05.07.2022 року із ілюстративною таблицею до нього, встановлено, що об`єктом огляду являється поліетиленовий спеціальний сейф-пакет NPU 1302027. При відкритті вказаного вище пакету встановлено, що в ньому знаходиться портфель чорного кольору (а.к.п. 130-132 Т.2);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 01.07.2022 року, із додатком, проведеного за участю ОСОБА_4 в присутності понятих, за адресою: м. Київ, Труханів острів. Слідчим запропоновано ОСОБА_4 пояснити що відбувалось за вищевказаною адресою на що ОСОБА_4 повідомив наступне. 28.06.2022 року приблизно о 13 год. 40 хв. він йшов в сторону озера Бабине, що розташоване на Трухановому острові, а саме йшов зі сторони пішохідного моста. На дорозі, що веде до озера він побачив ОСОБА_9 , який направлявся до «Бабиного озера» та вирішив піти за ним. Йдучи по дорозі, ОСОБА_4 час від часу відставав та ховався за дерева, що ростуть вздовж дороги, щоб не бути поміченим ОСОБА_9 . Коли потерпілий дійшов до стежки, яка веде до озера, він почав стрімко наздоганяти його. Після чого слідчим було запропоновано відтворити всі дії та показати як все відбувалося. Так, за допомогою статиста підозрюваний почав показувати наступні дії: потерпілий зайшов на доріжку, яка веде до озера та за ним через декілька хвилин зайшов підозрюваний ОСОБА_4 та кинувши на доріжці біля дерева свій портфель чорного кольору почав стрімко наздоганяти потерпілого ОСОБА_9 . Наздогнавши його, ОСОБА_4 наніс правою ногою один удар в область спини потерпілому від чого останній впав на землю. Після чого слідчим запропоновано описати та показати механізм ударів, які наносив потерпілому, на що підозрюваний пояснив, що оскільки ОСОБА_9 впав на землю, ОСОБА_28 правою ногою почав наносити удари в область голови та обличчя. Після цього, взявши із землі палицю, наніс нею декілька ударів по голові, але коли потерпілий виставив ліву руку для захисту, палиця зламалась. Тоді підозрюваний присівши на коліно наніс потерпілому правою рукою удари в обличчя від чого потерпілий ослаб, після чого підозрюваний побачивши в кишені шорт мобільний телефон, марки якого не пам`ятає, взяв його в праву руку, встав та пішов у зворотному напрямку та вийшов на ту ж дорогу. Через кілька кілометрів підозрюваний зійшов на доріжку та попрямував з мобільним телефоном у правій руці до «Бабиного озера», дійшовши до якого викинув мобільний телефон у воду. Доповнень та зауважень під час слідчого експерименту не надходило (а.к.п. 135-141 Т.2).

В судовому засіданні судом було переглянуто долучений до протоколу проведення слідчого експерименту від 01.07.2022 року відеозапис даної слідчої дії в ході якого наявності факту застосування примусу працівниками органу досудового розслідування відносно ОСОБА_4 судом не встановлено. ОСОБА_4 надавав покази добровільно, що підтверджено як показами свідка ОСОБА_19 , який був понятим під час проведення слідчого експерименту. Окрім того обвинувачений добровільно вказав місце в яке викинув у водойму мобільний телефон, який відібрав у ОСОБА_9 , а тому доводи обвинуваченого щодо вчинення відносно нього примусу працівниками органу досудового розслідування під час проведення даної слідчої дії суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Доводи сторони захисту щодо визнання протоколу проведення слідчого експерименту від 01.07.2022 року недопустимим доказом, оскільки він був проведений без участі захисника є безпідставними та не узгоджуються із ст. 52 КПК України, в якій визначено випадки обов`язкової участі захисника.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, до участі в якому можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Тобто у розумінні ст. 240 КПК України участь захисника під час проведення вказаної слідчої дії не є обов`язковою, що цілком узгоджується із практикою суду касаційної інстанції, яка віднайшла своє процесуальне закріплення у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 25.03.2021 року у справі № 367/5021/16-к.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 погодився проводити слідчий експеримент без участі захисника, що вбачається із дослідженого судом відеозапису слідчого експерименту.

Відповідно до ст. 52 КПК України участь захисника у вказаному кримінальному провадженні не є обов`язковою, а мати захисника та отримувати правову допомогу є правом підозрюваного, обвинуваченого.

Матеріали провадження не дають суду підстав ставити під сумнів детальне і ґрунтовне роз`яснення процесуальних прав, усвідомлення обвинуваченим внаслідок цього права мовчати і не свідчити проти себе, а також стверджувати про не забезпечення права на захист і правову допомогу, не справедливість кримінального провадження в цілому, що цілком узгоджується із правовою позицією, закріпленою у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 14.04.2021 року у справі № 288/1418/17.

При цьому доказів здійснення на обвинуваченого психологічного чи фізичного тиску під час проведення слідчого експерименту стороною захисту не надано. Коли особа небезпідставно заявляє про те, що вона була піддана жорстокому поводженню з боку суб`єктів владних повноважень, це вимагає проведення ефективного офіційного розслідування.

Водночас, для того, щоб у компетентних органів виник обов`язок провести таке розслідування, заява має бути «небезпідставною». Особа, яка заявляє про погане поводження з нею, має навести конкретні обставини такого поводження і надати їм певне підтвердження або, якщо це неможливо з об`єктивних причин, повідомити інформацію, що дасть можливість перевірити, чи не є заява безпідставною. Хоча доведення обґрунтованості заяви про погане поводження не може покладати на заявника надмірний тягар доведення, однак за відсутності будь-якої інформації, яку можливо перевірити, заява про погане поводження не може бути визнана «небезпідставною» і не створює обов`язку її розслідування (постанова колегії суддів Касаційного кримінального суду від 01.11.2022 року у справі № 344/2995/15-к).

Проте в даному випадку стороною захисту не надано дійсних доказів здійснення тиску на нього працівниками органу досудового розслідування, з метою здобуття доказів, дійсність яких є сумнівною. Окрім того дані дії ОСОБА_4 суд розцінює як намагання дискредитувати орган досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, а тому такі заяви визнаються судом безпідставними в розрізі ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Окрім того, обвинувачений вже під час судового розгляду самостійно неодноразово звертався до органів ДБР із заявами на дії працівників органу досудового розслідування та прокуратури, які містяться в матеріалах кримінального провадження, представлення його інтересів здійснювалося професійними захисниками, а тому суд не вважає за потрібне аналізувати, чи відповідало проведене за заявами обвинуваченого розслідування критеріям ефективного розслідування.

Також, обвинуваченим не наведено обгрунтування яким чином участь захисника під час проведення вказаної слідчої дії могла позначитись на її результаті (постанова колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 25.03.2021 року у справі № 367/5021/16-к). Більше того, докази отриманні під час проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 узгоджуються із показаннями потерпілого та іншими дослідженими судом доказами, наданими стороною обвинувачення, а тому доводи сторони захисту стосовно визнання протоколу проведення слідчого експерименту від 01.07.2022 року недопустимим доказом піддаються критичному аналізу.

-Протоколом огляду місця події від 01.07.2022 року, проведеного за участі ОСОБА_4 , з якого вбачається, що місцем огляду є відкрита ділянка місцевості розмірами приблизно 2х2 м., що розташована за адресою: м. Київ, Труханівський острів. На даній ділянці місцевості розташована особа чоловічої статі, який одягнений в сіру футболку та взутий в темне взуття. Даний чоловік представився ОСОБА_4 біля якого на земляній поверхні виявлено мобільний телефон, який вийняли з водоймища, марки «Tecno» чорного кольору у вологому стані. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 повідомив, що це саме той мобільний телефон, який він за допомогою насильства відібрав у ОСОБА_9 після чого викинув до озера. Вилучений мобільний телефон поміщено до спецпакету №SUD2093735 (а.к.п. 142-143 Т.2);

Наведені обвинуваченим доводи стосовно визнання недопустимими доказами протоколу огляду місця події від 01.07.2022 року та здобутого внаслідок проведення вказаної слідчої дії речового доказу - мобільного телефону чорного кольору марки TECHO POP 5, піддаються критичному аналізу, з огляду на те, що огляд місця події було проведено у відповідності до ст. 237 КПК України. Окрім того, порушення порядку отримання доказів, яке призводить до їх недопустимості, визначається правилами допустимості доказів, передбаченими главою 4 § 1 КПК та іншими статтями КПК, в яких такі правила сформульовані. Тому не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи, що цілком узгоджується із правовою позицією колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 15.06.2021 року у справі № 204/6541/16-к. Тому, доводи обвинуваченого стосовно визнання вказаних доказів недопустимими підлягають спростуванню.

-Протоколом огляду речей від 12.07.2022 року із ілюстративною таблицею, встановлено, що об`єктом огляду являється поліетиленовий спеціальний сейф-пакет SUD 2093735. При відкритті вказаного вище пакету встановлено, що в ньому знаходиться мобільний телефон чорного кольору марки «Tecno BD2p» (а.к.п. 145-147 Т.2);

-інформацією про номер SIM НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 якою підтверджено його перебування 28.06.2022 року о 13.45 год. на Труханіському острові, а саме о 13.46.36 спілкувався по мобільному телефону перебуваючи на Пішохідному мосту (а.к.п. 153-161 Т.2).

Судом було оглянуто в судовому засіданні мобільний телефон марки «Тесnо pор 5», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору, який відповідно до постанови від 01.07.2022 року визнаний речовим доказом. Окрім того, судом здійснено огляд коробки від телефону, наданої суду потерпілим, яка підтверджує належність вказаного телефону безпосередньо потерпілому.

Також судом було досліджено інші надані стороною обвинувачення докази, які не доводять та не спростовують вчинення ОСОБА_4 , кримінального правопорушення.

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, особу, що його вчинила та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 228, 231 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто даними письмовими доказами підтверджуються обставини вчинення злочину.

Таким чином надані докази підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші обставини вчинення, дані про розташування учасників події в період її настання, та певні її наслідки.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Окрім того, судом розглянуті клопотання обвинуваченого, подання до суду яких носить систематичний характер, проте на думку суду дані клопотання не спростовують вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення та не стосуються питань, регламентованих ст. 374 КПК України, які має вирішити суд перебуваючи в нарадчій кімнаті при ухваленні кінцевого процесуального рішення.

Також, обвинуваченим ОСОБА_4 на останньому слові було заявлено клопотання про відновлення судового розгляду для з`ясування нових обставин, у відповідності до ч. 4 ст. 365 КПК України, проте суд акцентує увагу на тому, що на стадії доповнень та клопотань до судового розгляду, що відбувалася того ж дня, обвинуваченим повідомлено суд про відсутність у нього будь-яких доповнень або клопотань. Окрім того, повідомлені суду обставини не мають істотного значення для даного кримінального провадження, а тому суд розцінює вказані дії обвинуваченого виключно як зловживання процесуальними правами та затягування судового розгляду, а тому не знаходить підстав для відновлення судового розгляду для їх з`ясування.

Обвинувачений неодноразово зловживав процесуальними правами, що проявлялося зокрема у систематичних відмовах від захисників, які вмотивованими ухвалами суду були замінені, що призвело до затягування розгляду кримінального провадження. Суд вважає таку процесуальну поведінку та факт заперечення обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини способом захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Показання потерпілого ОСОБА_9 у сукупності з показаннями свідків та іншими доказами, дослідженими судом, які визнано належними та допустимими, спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про його непричетність до відкритого викрадення мобільного телефону потерпілого, поєднаного з насильством.

Тож суд, враховуючи докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи в частині перебігу подій зі слів обвинуваченого, враховуючи, зокрема, надані показання потерпілого, свідків та дані досліджених письмових доказів, за своєю суттю в цій частині сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

Як наслідок, проаналізувавши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в цій справі, у порядку ст. 94 КПК України, суд вважає, що наявні у провадженні докази та вище відображені в цьому судовому рішенні, які передбачені параграфами 3-5 Глави 4 указаного Кодексу, які суд сприймав, як такі, що містять у собі дані регламентовані ст. 91 КПК України, та визнав належними й допустимими, свідчать про те, що у ході судового розгляду встановлено фактичні дані, які у своїй сукупності вказують на те, що дійсно обвинуваченим було здійснено відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану.

Відповідно, при кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 року в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Так, у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 27.01.2022 року у справі № 583/5308/19 чітко визначено, що суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 186 КК України, характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину.

З об`єктивної сторони грабіж характеризується відкритим способом викрадення чужого майна, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину.

Виходячи з положень статті 186 КК України, грабіж - це відкрите викрадення чужого майна. При цьому викрадення вважається відкритим, якщо воно вчиняється у присутності власника майна або особи, у віданні чи під охороною якої перебуває майно, і винний усвідомлює, що ці особи розуміють сутність його злочинних дій. Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Обов`язковою суб`єктивною ознакою кримінального правопорушення проти власності - є прямий умисел, корисливий мотив та мета. Тобто суб`єкт злочину, протиправно вилучаючи майно, усвідомлює незаконний характер своїх дій, розуміє, що не має на майно, яке він вилучає, жодного права; вилучення цього майна здійснюється всупереч волі його власника чи іншої особи, у володінні якої воно перебуває, але, незважаючи на це, винний бажає незаконно вилучити відповідне майно і позбавити власника чи законного володільця можливості володіти, користуватися чи розпоряджатися відповідним майном.

Крім того, об`єктивними ознаками кримінального правопорушення є об`єкт посягання - право на майно (право власності), предмет - чужа рухома річ, суспільно небезпечне діяння - відкрите протиправне та примусове звернення (вилучення), а також суспільно небезпечний наслідок - завдання майнової шкоди.

При цьому протиправність означає, що суб`єкт (винна особа) не має жодного права і будь-яких підстав для вилучення майна. Крім того, таке вилучення є безоплатним, тобто майно не повертається, не оплачується, не відшкодовується власнику еквівалент його вартості.

Прямим умисел є тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України).

Усвідомлення суб`єктом суспільно небезпечного характеру свого діяння означає, що він усвідомлює всі фактичні обставини вчиненого діяння, які відповідають ознакам складу інкримінованого злочину, та одночасно розуміє, що вчинене ним діяння є соціально-засуджуваним, шкідливим для суспільства. Зокрема, при вчиненні грабежу, винний усвідомлює, що він порушує право власності, відкрито викрадає чуже майно, і тим самим завдає потерпілому майнової шкоди.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Мотивом вчинення злочину є внутрішнє спонукання, рушійна сила кримінально-караного вчинку людини, що визначає його зміст і допомагає більш глибоко розкрити психічне ставлення особи до вчиненого. Мотив дозволяє визначити, чому особа вчиняє злочин. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Отже, суд приходить до висновку, що обвинувачений усвідомлював, що чинить кримінально-каране діяння та порушує право власності володільця майна. Сам факт того, що ОСОБА_4 після привласнення телефону потерпілого розпорядився ним на власний розсуд та викинув до водойми, свідчить лише про те, що останній в подальшому використав викрадене майно в своїх корисливих цілях. Вказаний телефон перебував у межах водойми досить тривалий час до моменту його безпосереднього вилучення працівниками правоохоронного органу при проведенні слідчого експерименту, що підтверджує те, що власник був позбавлений права володіння та користування власним майном проти його волі внаслідок дій обвинуваченого, а сторонні особи мали можливість в подальшому заволодіти ним. Більш того обвинуваченим не було здійснено будь-яких дій з метою повернення або надання інформації потерпілому задля встановлення фактичного місцезнаходження привласненого ним телефону. Крім того, суд звертає увагу, що грабіж визнається закінченим з моменту протиправного та відкритого вилучення майна, коли винна особа отримала реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним (заховати, передати іншим особам, вжити за призначенням). При цьому дії обвинуваченого у даній ситуації характеризувалися прихованням майна у водоймі, наслідком чого було приведення мобільного телефону у стан непридатності та вказує не тільки на завдання потерпілому матеріальної шкоди, але й на наявність мотиву подальшого розпорядження вилученим майном на власний розсуд. Суд звертає увагу на те, що стороною захисту не було спростовано відсутність корисливого мотиву у діях обвинуваченого. Таким чином посилання захисника щодо порядку розпорядження викраденим не можуть свідчити про відсутність корисливого мотиву в діях обвинуваченого, що цілком узгоджується із правовою позицією, закріпленою у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 06.12.2022 року у справі № 404/3767/20.

Окрім того, за встановленою практикою Верховного Суду при кваліфікації дій особи мотив має кримінально - правове значення тільки у випадках, коли він безпосередньо вказаний в диспозиції кримінально-правової норми (постанова Верховного Суду у справі№ 751/7320/20, провадження № 51-555 км 22).

Вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України «поза розумним сумнівом» доводиться показаннями потерпілого, протоколом проведення слідчого експерименту від 01.07.2022 року та іншими доказами в їх сукупності. Тому з огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

За таких обставин, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, стосовно обвинувачених суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; спосіб життя, стан здоров`я (не є інвалідом І чи ІІ групи), позицію сторони обвинувачення та потерпілого щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого (відсутність щирого каяття, невідшкодування завданої шкоди), ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини четвертої ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності (за відсутності вмотивованого клопотання), звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень) як ним самим так і іншими особами.

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особами винних, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Крім того, потерпілим під час судового розгляду даного кримінального провадження заявлено цивільний позов про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі 14104,00 грн., та моральної шкоди в розмірі 18683 грн. Окрім того, потерпілим в судовому засіданні було подано уточнення у зв`язку із помилковістю зазначення у цивільному позові квитанції № ПН 03, яка свідчить про придбання аналогічного телефону у 2022 році на заміну викраденому та у зв`язку із цим уточнено суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 13 003,00 грн.

У судовому засіданні цивільний позивач пояснив суду, що завдана матеріальна шкода полягає у вартості мобільного телефону, викраденого ОСОБА_4 , яка згідно видаткової накладної Ррз/КВ-0221275 від 26.11.2021 року становить - 2299,00 гривень. Окрім того, внаслідок завданих тілесних ушкоджень цивільному позивачу ОСОБА_4 , згідно довідки № 3706 від 28.06.2022 року КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) ОСОБА_9 перебував з 15.20 год. по 16.00 год. у лікарні. Діагноз: черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Гематоми повік зліва. Множинні забої м`яких тканин обличчя. Садна голови, рук, ніг. Забійна рана лівої лобової ділянки та лицевої ділянки. Проведено: огляд нейрохірурга, рентгенографію черепа в двох проекціях - без видимих кістково-травматичних змін, ТІXO рани голови. Також внаслідок завданих тілесних ушкоджень він перебував на лікуванні у стоматологічному відділенні КНП «Консультативно-діагностичний центр» Печерського району м. Києва. Діагноз: дефект зубного ряду нижньої щелепи, 1 клас за Кеннеді. Вартість медичних послуг, які ним були оплачені в ході лікування становить - 10 704,00 грн. На даний момент він потребує подальшого лікування, зокрема, офтальмологічного профілю, оскільки внаслідок вчинення відносно нього кримінального правопорушення має проблеми із зором. Моральна шкода полягає у завданні йому моральних страждань у зв`язку із різким погіршенням загального стану здоров`я, порушенням нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовжувати активне громадське життя. Зазначив, що за період з 28.06.2022 року по 25.01.2023 року, тобто 7 місяців, він оцінює моральну шкоду у розмірі 7 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на момент здійснення неправомірних дій, що становить 18683 грн.

В судовому засіданні цивільний відповідач/обвинувачений вказав, що заявлений позов не визнає в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Так, частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Частина 2 статті 1166 ЦК України встановлює, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В той же час, згідно абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 липня 2004 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства».

У даному випадку судом, справу, згідно ст. 337 КПК України, розглянуто у межах висунутого/пред`явленого обвинувачення та визнано доведеним, що цивільний відповідач спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження, внаслідок чого він вимушений був звертатись за наданням медичної допомоги, що спричинило витрати на лікування та відновлення зубного протезу.

Ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди в повному обсязі та стягнути з цивільного відповідача/обвинуваченого на користь цивільного позивача/потерпілого суми матеріальних збитків у розмірі 13003,00 грн.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди, суд, у відповідності до вимог ст. 23 ЦПК України, враховує вид характеру правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини обвинуваченого.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (з послідуючими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування такої шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо.

Тож визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_9 , з моменту спричинення йому тілесних ушкоджень та відкритого викрадення мобільного телефону, йому було завдано моральних страждань у зв`язку із різким погіршенням загального стану здоров`я та порушенням нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовжувати активне громадське життя.

Також суд при визначенні розміру відшкодування потерпілому моральної шкоди враховує вимоги розумності і справедливості та вважає, що цивільний позов в частині моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 18683 гривень, з урахуванням моральних страждань які переніс потерпілий внаслідок вчинення щодо нього протиправних дій.

На підставі ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 29.06.2022 року по 01.07.2022 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Окрім того, на підставі ч. 7 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 01.07.2022 року по 26.08.2022 року із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 29.06.2022 року по 01.07.2022 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі, а також зарахувавши у строк відбуття покарання строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 01.07.2022 року по 26.08.2022 року із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди - 13 003 (тринадцять тисяч три) гривні 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди - 18683 (вісімнадцять тисяч шістсот вісімдесят три) гривні, 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судово-медичної експертизи (висновок експерта №042/1-183-2022 від 30.06.2022) в сумі 3132 (три тисячі сто тридцять дві) гривні.

Речові докази у кримінальному проваджені:

- мобільний телефон чорного кольору марки «Tecno рор5», переданий до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - повернути ОСОБА_9 ;

- речі вилучені під час обшуку квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 , а саме футболку чорного кольору, шорти чорного кольору по бокам в яких вставки біло-сірого кольору, кросівки біло-сірого кольору, портфель чорного кольору № НОМЕР_4 , передані до камери схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - повернути ОСОБА_4 ;

- диск DVD-R 4.7 Gb, приєднаний до матеріалів кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, представнику потерпілого, потерпілому, захиснику та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя