Справа № 944/5502/24
Провадження №1-кп/944/1207/24
про продовження строку тримання під вартою
03.10.2024 рокум.Яворів
Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Страдч Яворівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, військовослужбовця, який перебуває на посаді радіотелефоніста 3 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України,
Ухвалою суду від 01.10.2024 вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.
01.10.2024 прокурором подано письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб, без можливості внесення застави.
У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав подане ним письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу. В обґрунтування поданого клопотання покликався на те, що досудовим розслідуванням встановлено наступне 07.08.2024 близько 04 години (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні власного будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_5 , діючи із прямим умислом, реалізовуючи умисел спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, взяв із тумбочки у праву руку штик-ніж та умисно наніс ним удари в область життєво-важливих органів грудної клітки, живота та спини ОСОБА_5 , чим спричинив останньому проникаюче колото-різане поранення задньої поверхні грудної клітки з пошкодженням нижньої частки правої легені, діафрагми та печінки, проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки в епігастральній ділянці з ушкодженням перикарду, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення та множинні різані рани спини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, виконавши таким чином усі дії, які вважав необхідними для заподіяння ОСОБА_5 смерті, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки останньому було своєчасно надано медичну допомогу.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у закінченому замаху на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15- ч. 1 ст. 115 КК України.
Прокурор зазначає, що 07.08.2024 у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Також 07.08.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , протоколом обшуку від 07.08.2024, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.08.2024, допитом підозрюваного ОСОБА_4 від 07.08.2024, протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_4 , допитом потерпілого ОСОБА_5 вилученими речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
09.08.2024 ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області стосовно підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, тобто до 05.10.2024 включно з утриманням його в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».
Підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтована підозра (обґрунтоване обвинувачення) останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявність вагомих доказів вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Прокурор зазначив, що на даний час є необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого оскільки ризики, які стали підставою для обрання даного виду запобіжного заходу на даний час, не відпали, не змінилися, не зменшилися та продовжують існувати.
Доцільність застосування до обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу пов`язана з тим, що ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, враховуючи тяжкість передбаченого кримінального покарання та вагомість доказів зібраних органом досудового розслідування, є достатні підстави вважати, що у випадку не продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою останній буде мати реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.
Також, у разі не продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній матиме реальну можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни наданих ними органу досудового розслідування показань, оскільки ОСОБА_4 на даний час відомо місце проживання потерпілого та свідків, може здійснювати фізичний чи психологічний тиск на останніх, залякувати останніх, вчинити кримінальні правопорушення стосовно таких.
Також, у разі не продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може вчинити нові кримінальні правопорушення, у тому числі щодо власності та проти життя і здоров`я.
Оцінюючи особу обвинуваченого, з врахуванням статті ст. 178 КПК України, наявні підстави для висновку про те, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на утриманні малолітніх, або неповнолітніх дітей не має, неодружений, є військовослужбовцем, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, який перебуває на посаді радіотелефоніста 3 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), однак перебуває у СЗЧ, тобто в останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки,.
Прокурор вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів не може усунути існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 необхідно врахувати характер вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він обвинувачується у вчиненні замаху на вбивство - потерпілого ОСОБА_5 , а тому просить не визначати розмір застави.
В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначила, що на даний час є необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого оскільки ризики, які стали підставою для обрання даного виду запобіжного заходу є реальними, не минули та не зменшились.
Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави заперечили, просили з врахуванням особи обвинуваченого визначити розмір застави або застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч.1 та п.9 ч.2 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є запобіжні заходи.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу суд повинен врахувати наявність ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, а також оцінити в сукупності обставини, які визначені в ч.1 ст.178 КПК України.
Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Положеннями ст.199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
09.08.2024 ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області стосовно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком на 2 місяці, тобто до 05.10.2024 включно.
Суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , доведені прокурором, продовжують існувати та на даний час не зменшились.
Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, в останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки, враховуючи тяжкість передбаченого кримінального покарання та вагомість доказів зібраних органом досудового розслідування, є достатні підстави вважати, що у випадку не продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою останній буде мати реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.
Разом з тим, суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Суд зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Крім того, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому, покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, суд вважає, що останній може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни наданих ними органу досудового розслідування показань, оскільки ОСОБА_4 на даний час відомо місце проживання потерпілого та свідків, може здійснювати фізичний чи психологічний тиск на останніх, залякувати останніх, вчинити кримінальні правопорушення стосовно таких.
Також, у разі не продовження обвинуваченому ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може вчинити нові кримінальні правопорушення, у тому числі щодо власності та проти життя і здоров`я.
Існування вказаних ризиків виправдовує тримання особи під вартою, а також свідчить про неможливість їх запобіганню шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Оцінюючи особу обвинуваченого, з врахуванням ст.178 КПК України, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не одружений, на утриманні осіб не має. Будь-яких даних, які б перешкоджали його утриманню в слідчому ізоляторі судом не встановлено.
Доводи сторони захисту щодо зміни раніше застосованого запобіжного заходу щодо обвинуваченого не спростовують вищевказаних висновків суду, крім того, строк перебування обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку.
Утримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобіганню встановленим ризикам.
При постановленій ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд, слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, тобто у вчиненні замаху на вбивство - потерпілого ОСОБА_5 , а тому суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченому розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177-178, 183, 184, 194, 196, 197, 314-315, 369-372 КПК України, суд,
клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 календарних днів, без визначення розміру застави.
Визначити строк дії ухвали 60 (шістдесят) днів з 03.10.2024 по 01.12.2024 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору - для відома, Державній установі "Львівська установа виконання покарань (№19)"- для виконання.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1