Справа № 466/1085/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/841/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави,

з участю: обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_8

в с т а н о в и в:

цією ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в 200 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що становить 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот ) грн., строком на 60 діб, до 06 жовтня 2024 року включно.

Продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з визначенням розміру застави в сумі 99 240 ( дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок ) грн., строком на 60 діб, до 06 жовтня 2024 року включно.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави в сумі 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот ) грн., строком на 60 діб, до 06 жовтня 2024 року включно.

Продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з визначенням розміру застави в сумі 496 200 ( чотириста дев`яносто шість тисяч двісті ) грн., строком на 60 діб, до 06 жовтня 2024 року включно.

Продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з визначенням розміру застави в сумі 496 200 ( чотириста дев`яносто шість тисяч двісті ) грн., строком на 60 діб, до 06 жовтня 2024 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в розмірі 466 020 (чотириста шістдесят шість тисяч двадцять ) грн., строком на 60 діб, до 06 жовтня 2024 року включно.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченій більш м`який запобіжний захід - домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня, з покладенням на неї обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат вказує на те, що в оскарженій ухвалі судом не наведено належних та достатніх мотивів, чому застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків. На думку апелянта, судом неправильно оцінено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, і відповідна ухвала суду про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою заснована на припущеннях.

Вважає, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 - домашнього арешту.

На думку захисника, ризик переховування від суду є малоймовірним, обвинувачена не робила спроб втечі сторона обвинувачення не володіє даними про підготовку до цього. Не доведено, що обвинувачена, перебуваючи на волі, буде вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Звертає увагу на те, що на даній стадії встановлені усі обставини вчинення правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , досудове слідство завершене, проведені огляди, допитані свідки, відшукані і вилучені речі, які зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Зазначає, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, є матір`ю трьох неповнолітніх дітей, батьківських прав не позбавлена, а тому має обов`язок утримувати та піклуватися про своїх дітей.

З апеляційною скаргою на зазначену ухвалу також звернулася захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 , в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2024 року і постановити нову, якою змінити ОСОБА_9 запобіжний захід на більш м`який, у виді цілодобового домашнього арешту. У разі залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити обвинуваченому ОСОБА_9 заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою та невмотивованою. Зокрема, вказує, що суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 183 КПК України.

Вказує, що перелічені у клопотанні ризики не доведені жодними доказами, висновки суду є припущеннями та не можуть вказувати на необхідність продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою. Зазначені ризики цілком можуть бути усунені застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, наприклад, цілодобовим домашнім арештом.

Звертає увагу, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Вважає, що застава 536 800 гривень, з огляду на те, що ОСОБА_9 перебуває в місцях позбавлення волі, не працює, родичів не має, є очевидно непомірною для нього.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити,перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню з таких підстав.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

В обґрунтування прийнятого рішення, враховуючи обставини, які свідчать про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наявність яких була встановлена при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , не зменшилися, беручи до уваги тяжкість інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 злочинів, що свідчить про стійке неприйняття загальновизнаних у суспільстві правил поведінки та моральності, суд дійшов правильного висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства та погоджується з висновками щодо продовження існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Доводи апеляційних скарг про те,що стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та які не зменшилися та продовжують існувати,колегія суддів вважає безпідставними, оскільки продовжуючи запобіжний захід обвинуваченим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначивши при цьому підстави, за яких застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, з яким цілком погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та трьох неповнолітніх дітей - не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Також належить врахувати, що наявність таких відомостей не стали стримуючим фактором під час вчинення дій, які їй інкримінуються.

Крім того, приймаючи рішення про продовження строку запобіжного заходу, суд, згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, повно врахувавши при цьому об`єктивні обставини кримінального правопорушення, встановлені в судовому засіданні дані про особу обвинувачених та обсяг встановлених у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, правильно визначив розмір застави, із чим колегія суддів повністю погоджується та не вбачає підстав для її зменшення, як про це ставить питання в апеляційній скарзі захисник..

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційних скарг захисників обвинувачених.

Керуючись ст. ст.376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді