Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5802/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/588/24
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06 серпня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні його скарги на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

До Богунського районного суду м. Житомира надійшла скарга ОСОБА_7 в якій вказує, що на адресу Житомирської обласної прокуратури надіслав повідомлення від 03.06.2024 р. про вчинення суддею Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190, 358, 364, 365, 366, 367, 382 КК України.

Разом з тим, в порушення вимог, встановлених ст.214 КПК України, керівник Житомирської обласної прокуратури не вніс відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що спонукало скаржника до звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Слідчий суддя відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення. Прийняте рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що заява ОСОБА_7 від 03.06.2024 року не містить фактичних даних, які б могли вказувати на наявність в діях судді ОСОБА_8 ознак будь-якого складу кримінального правопорушення, у зв`язку з чим підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаними заявами відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вказує, що слідчий суддя розглянув справу у її відсутність, належним чином не повідомив її про час розгляду справи, ухвалу слідчого судді він отримав лише через 11 днів після винесення - 17.08.2024 року.

Стверджує, що слідчим суддею не було розглянуто його заяву про відвід, заяви про відкладення, а також порушено вимоги ст. 306 КПК України, оскільки суд здійснив розгляд справи без його участі, що потягло неповне з`ясування обставин, які мають істотне значення для її правильного вирішення.

Крім того, стверджує, що слідчій судді було відомо, що він перебуває на лікуванні.

ОСОБА_7 на розгляд апеляційної скарги не з`явився, в апеляційній скарзі вказує, що вимушений розпочати стаціонарне лікування, а в клопотанні просить його апеляційну скаргу розглянути невідкладно. Розгляд апеляційної скарги відкладався 07.10.2024 р, 21.10.2024 р., 04.11.2024 р., оскільки апеляційний суд не мав даних про належне повідомлення скаржника про час та місце судового розгляду (зазначений телефон не відповідав, рекомендоване повідомлення про вручення повідомлення до суду не надійшло), а апелянт не цікавився долею своєї апеляційної скарги у продовж майже двох місяців.

Разом з тим, зважаючи на скорочені строки розгляду відповідної апеляційної скарги, прохання апелянта щодо невідкладного розгляду та вирішення справи, відсутність клопотань про особисту участь в судовому розгляді, враховуючи, що справа перебуває у провадженні з 04.10.2024 р. колегія суддів вважає за можливе проводити судовий розгляд у відсутність ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, за частиною четвертою статті 126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Незалежність і недоторканність судді гарантують Конституція та закони України; вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється; суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частини перша, друга статті 126, частина перша статті 129 Основного Закону України).

Для перегляду судового рішення в законі встановлюються відповідні процедури судочинства, які передбачають оскарження судового рішення та надання йому юридичної оцінки компетентним судом.

Отже, суддю може бути притягнуто до кримінальної відповідальності лише у випадку, коли правопорушення вчинено умисно, має місце свавільне зловживання повноваженнями судді, що перешкоджає здійсненню правосуддя чи переслідує нелегітимні цілі (заподіяння шкоди іншим особам або суспільним інтересам тощо), прикриваючись виконанням вимог закону.

Не може бути наслідком притягнення до кримінальної відповідальності судді лише за факт постановлення ним судового рішення, яке, за суб`єктивним розумінням слідчого, прокурора або будь-якої іншої особи, є "неправосудним" (зокрема, у разі незгоди з цим рішенням).

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Внесення відомостей до ЄРДР, врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 2 і 4 КПК України.

При цьому зміст ч. l ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

У висновку судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 01.07.2013 року щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, зазначено, що для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочину, який пов`язаний зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести відомості до ЄРДР та розпочати розслідування тільки такої заяви або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 року у справі № 21-319во07 зазначив, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

З наведених вище правових норм можна зробити висновок, що незгода із прийнятим суддею процесуальним рішеннями в конкретній справі шляхом подання заяви про кримінальне правопорушення може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених статтями 126 та 129 Конституції України.

Колегія суддів приходить до висновку, що аналіз положень КПК України та інших нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що до ЄРДР підлягають внесенню заяви та повідомлення, які містять обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення, тому погоджується з висновками слідчого судді, щодо наданої ним оцінки заяві ОСОБА_7 .

Слідчим суддею встановлено, що заява ОСОБА_7 про вчинення суддею Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ст.190, 358, 364, 365, 367, 382 КК України за своїм змістом не містить об`єктивних відомостей про вчинення суддею саме кримінальних правопорушень, тому підстави для внесення наведених у заяві відомостей до ЄРДР відсутні.

На переконання апеляційного суду, заява ОСОБА_7 за своїм змістом та суттю є незгодою останнього із процесуальними рішеннями у конкретній адміністративній справі №240/5903/24 та не є повідомленням про злочини і не містить конкретних даних про вчинення кримінального правопорушення суддею ОСОБА_8 .

Доводи ОСОБА_7 про те, що розгляд справи було проведено без його особистої участі чим було порушено норми КПК на думку колегії суддів є неспроможними, оскільки ОСОБА_7 неодноразово повідомлявся про розгляд його скарги та до суду не з`являвся, а тому враховуючи процесуальні строки розгляду скарги, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розгляду скарги за відсутності ОСОБА_7 .

Твердження ОСОБА_7 , що слідчим суддею не розглянуто його заяву про відвід є голослівними, оскільки матеріали справи такої зави не містять, а в судовому засіданні 26.06.2024 року під час з`ясування наявності відводів, він вказав, що відводів не заявляє.

Крім того, матеріали справи не містять заяви про відкладення судового розгляду, а тому доводи в цій частині також є голослівними та спростовуються матеріалами справи.

На переконання колегії суддів доводи апелянта, що слідчому судді було відомо, що ОСОБА_7 перебуває на лікуванні є хибними, а матеріали справи не містять жодних медичних документів на підтвердження цих доводів.

Лише 13.08.2024 року на адресу Корольовського районного суду м.Житомира поштою надійшло клопотання ОСОБА_7 про участь його в судовому засідання в режимі відеоконференції, однак його скаргу розглянуто 06.08.2024 року.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_7 щодо не внесення відомостей до ЄРДР згідно заяви про кримінальне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06 серпня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні його скарги на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: