Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням системи "Електронний суд" кримінальне провадження № 0004766 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця сел. Ільїнський Раменського району Московської області,

громадянина України, без визначеного місця реєстрації та проживання,

згідно з ст.89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21.05.2024 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.115 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду змінити і пом`якшити призначене ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України покарання до позбавлення волі на строк 7 років.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. На переконання захисника, суд не врахував, що обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину, має родину, тобто міцні соціальні зв`язки, працював, за місцем роботи та останнього проживання характеризувався позитивно, і претензії з боку потерпілої відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що З ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство ОСОБА_9 за наступних обставин.

28 грудня 2023 року протягом дня ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перебували в підвальному приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , де проводили дозвілля, розпиваючи алкогольні напої. Близько 22 години на ґрунті неприязних відносин, які виникли раптово, ОСОБА_9 розпочав словесний конфлікт із ОСОБА_7 та запропонував вийти з підвального приміщення на вулицю. Погодившись на пропозицію та будучи обуреним поведінкою ОСОБА_9 , ОСОБА_7 вирішив умисно позбавити того життя. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 у нічний час з 28 на 29 грудня 2023 року поблизу нежитлової будівлі, що на АДРЕСА_2 , почав наносити ОСОБА_9 ножем чисельні удари в життєво важливі органи, а саме, в область грудей та спини, від чого той впав на землю. В свою чергу, ОСОБА_7 з метою доведення свого умислу до кінця, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 внаслідок спричинених йому тілесних ушкоджень знаходиться на землі та не може чинити опору, вказаним ножем здійснив поріз в області шиї ОСОБА_9 .

Своїми діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 різане поранення шиї, 15 колото-різаних ран грудей, 10 колото-різаних ран на спині. Смерть ОСОБА_9 настала від множинних колото-різаних та різаного поранення тіла з ушкодженням внутрішніх органів та магістральних судин, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті останнього.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті інший людині, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Всупереч доводам апеляційної скарги дотримав суд і вимог закону, через які реалізуються принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, суспільно небезпечним і невідворотним наслідком якого є смерть людини, обставини його вчинення, а також особу винного, який судимостей не має, обставини, які пом`якшують покарання, - визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та обставину, яка обтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Тобто суд взяв до уваги зазначені раніше дані й обставини, в тому числі ті, на які є посилання в апеляційній скарзі, і правильно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах, установлених у санкції відповідного закону України про кримінальну відповідальність, на строк, наближений до мінімального.

Всупереч доводам захисника ОСОБА_7 не має родини, оскільки розлучений, не має зареєстрованого та постійного місця проживання, рішенням суду визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, не сплачує у добровільному порядку аліменти на утримання малолітньої дитини. Судимості обвинуваченого погашені, проте в минулому він також притягувався до кримінальної відповідальності за умисне вбивство.

У зв`язку з цим відсутні підстави вважати, що призначене покарання є явно несправедливим через суворість.

Саме таке покарання, як його призначив суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, буде необхідним й достатнім для досягнення його мети, яка полягає не тільки в карі, а й виправленні обвинуваченого та запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3