Справа № 190/2421/24
Провадження №1-в/190/405/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник ПВК 122 ОСОБА_5 в судове засідання не явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого не заперечував.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь - якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2018 рік становило 1762 грн., станом на 2019 рік становило 1921 грн., станом на 2021 рік становило 2270 грн.

Судом встановлено, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_4 :

- 13.12.2021 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 866,68 грн.

Згідно копії вироку Краматорського міського суду Донецької області від 03.02.2022 року ОСОБА_4 засуджений ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі.

Згідно копії вироку Краматорського міського суду Донецької області від 15.11.2021 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 3 роки.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 13.04.2023 року вирок Краматорського міського суду Донецької області від 15.11.2021 року скасовано, призначено ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 162 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито.

Постановою Верховного Суду від 12.06.2024 року вирок Дніпровського апеляційного суду від 13.04.2023 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 25.07.2024 року вирок Краматорського міського суду Донецької області від 15.11.2021 року скасовано в частині призначеного покарання, ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

Відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_4 :

- 21.01.2019 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 702,15 грн.;

- 03.11.2019 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 378,25 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Отже ОСОБА_4 , згідно вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України та вироку Дніпровського апеляційного суду від 25.07.2024 року за ч. 3 ст. 185 КК України завдав матеріальної шкоди потерпілому на суму, що менша ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки. Однак, кваліфікуючою ознакою вчиненого злочину є незаконне проникнення до іншого приміщення.

Згідно із абз.2 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 року № 10 сформульовано таке правило кваліфікації: крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.186, ч. 3 ст.187 КК. Додатково за ст. 162 КК такі дії кваліфікувати не потрібно. Водночас, якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за ст. 162 «Порушення недоторканності житла» КК.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України та вирок Дніпровського апеляційного суду від 25.07.2024 року за ч. 3 ст. 185 КК України слід привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024.

Зокрема ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2022 року за ч. 1 ст. 162 КК України з призначенням покарання 2 роки обмеження волі та за вироком Дніпровського апеляційного суду від 25.07.2024 за ч. 1 ст. 162 КК України з призначенням покарання 1 рік обмеження волі.

При цьому, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України за вчинення якого ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 03.02.2022 року та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України за вчинення якого ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 25.07.2024 року, відповідно до вимог закону не є таким, що входить до поняття «дрібного викрадення чужого майна», тому підстави для звільнення ОСОБА_4 від покарання за вказаним вироком відсутні.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» задовольнити.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2022 року та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 162 КК України із призначенням покарання 2 роки обмеження волі.

Відповідно до ст. 72, ч. 3 ст. 74 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання з вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2022 року у виді обмеження волі, відбуте ним покарання у виді позбавлення волі, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі, в зв`язку з чим покарання вважати відбутим.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Дніпровського апеляційного суду від 25.07.2024 року та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 162 КК України із призначенням покарання 1 рік обмеження волі.

Відповідно до ст. 72, ч. 3 ст. 74 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання з вироком Дніпровського апеляційного суду від 25.07.2024 року у виді обмеження волі, відбуте ним покарання у виді позбавлення волі, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через П`ятихатський районний суд.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1