Номер провадження:1-в/521/1075/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м.Одеси 16.09.2024 року надійшло подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» про приведення вироку у відповідність із законодавством України у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №2886-ІХ від 18.07.2024 р. відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.01.2024 року за ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 7 /семи/ років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 частково приєднано покарання не відбуте ним за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2023 року у вигляді 1 /одного/ місяця позбавлення волі та остаточно призначено йому покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі на строк 7 /сім/ років та 1 /один/ місяць.

Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме з 11.01.2024 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування за цим кримінальним провадженням та судового провадження у період з 13.11.2023 року по 11.01.2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Окрім того, ОСОБА_4 засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2023 року за ч.2 ст.185 КК України - позбавлення волі строком на 2 /два/ роки 6 /шість/ місяців, за ч.2 ст.289 КК України - позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років, без конфіскації майна. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_4 покарання позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років, без конфіскації майна. Строк відбування покарання за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання.

У зв`язку з тим, що набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано, просить привести у відповідність з цим законом вищезазначений вирок відносно ОСОБА_4 .

Засуджений ОСОБА_4 подання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав за можливе подання задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, прийшов до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п.13 ч.1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 63 КК України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.01.2024 року за ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 7 /семи/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 частково приєднано покарання не відбуте ним за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2023 року у вигляді 1 /одного/ місяця позбавлення волі та остаточно призначено йому покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі на строк 7 /сім/ років та 1 /один/ місяць.

Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме з 11.01.2024 року

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахованов строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування за цим кримінальним провадженням та судового провадження у період з 13.11.2023 року по 11.01.2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Окрім того, ОСОБА_4 засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2023 року за ч.2 ст.185 КК України - позбавлення волі строком на 2 /два/ роки 6 /шість/ місяців, за ч.2 ст.289 КК України - позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років, без конфіскації майна.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання.

Відповідно до вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.01.2024 року судом встановлено, що будинку АДРЕСА_1 , де помітив раніше не знайомого йому потерпілого ОСОБА_6 , який сидів на сходах вищевказаного будинку. В цей момент до ОСОБА_6 підійшов ОСОБА_7 , і на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс ОСОБА_6 удар лівою ногою в обличчя, в цей момент із лівої руки потерпілого випав на сходи належний йому мобільний телефон марки HUAWEI P smart +, модель INE-LX1, imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 .

В той же час та у тому ж місці, ОСОБА_4 стояв поблизу та побачив, що від удару потерпілий ОСОБА_6 втратив пильність, впав на лівий бік та в нього випав мобільний телефон з лівої руки на сходи, а ОСОБА_8 був сконцентрований на сварці. В цей час ОСОБА_4 розуміючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, визначив предметом свого злочинного посягання мобільних телефон марки HUAWEI P smart +, модель INE-LX1, imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартістю 741 гривень 25 копійок, який належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою особистого збагачення ОСОБА_4 протягнув руку до мобільного телефону марки HUAWEI P smart +, модель INE-LX1, imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , різко схопив його та почав бігти, після чого його дії помітив ОСОБА_8 , та почав за ним бігти та вимагати повернути мобільний телефон потерпілому. В цей час ОСОБА_4 , усвідомив, що його дії стали помічені і оцінюються як відкрите викрадення чужого майна, незважаючи на присутність свідка, з місця вчинення злочину зник, тим самим отримав реальну змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 741 гривень 25 копійок.

Дії ОСОБА_9 було кваліфіковано за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до вироку Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2023 року судом встановлено, що 29.01.2022 року у ОСОБА_4 , який у денний час перебував у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , із корисливих мотивів, виник намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 29.01.2022 року приблизно о 15 годині 50 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину «Єва», розташований за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться непомітними, умисно, з корисливих мотивів, викрав з прилавку магазину жіночу туалетну воду торгової марки «Moschino Funny», об`ємом 100 мл вартістю 2079 грн. 20 коп.

Таємно викравши майно, що належить ТОВ «РУШ» в розмірі 2079 грн. 20 коп. ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив ТОВ «РУШ», матеріальний збиток на суму 2079 грн. 20 коп.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

26 травня 2023 року приблизно о 2 годині ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку №1, по вулиці Ніжинській, у Приморському районі, м. Одеси, побачив мопед марки «HONDA» моделі «Lead», сірого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , припаркований поряд з входом на подвір?я указаного будинку, що належить на праві власності ОСОБА_10 .

В той час у ОСОБА_4 раптово виник намір спрямований на власне незаконне збагачення вище указаним транспортним засобом. Реалізуючи свій намір, спрямований на власне незаконне збагачення, шляхом незаконного заволодіння транспортним засобом, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 підійшов до указаного мопеду, припаркованого по АДРЕСА_3 , взявся за кермо указаного транспортного засобу, тим самим встановив контроль над ним, та за допомогою фізичної сили рук та ніг став котити його по вулиці Ніжинській, у бік вулиці Князівської, всупереч волі власника, не маючи ні реального, а ні уявного права власності на даний транспортний засіб, а саме на мопед марки «HONDA» моделі «Lets», сірого кольору, номер mac НОМЕР_3 із об?ємом двигуна 50 см.3 вартістю 6000 грн., та покинув місце вчинення кримінального правопорушення у невідомому напрямку, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

В результаті незаконних злочинних дій ОСОБА_4 , спричинив потерпілій ОСОБА_10 , матеріальний збиток в розмірі 6000 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (надалі Закон № 3886ІХ)

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п.п. 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Отже, після набрання чинності Закону України № 3886-ІХ, дрібним викраденням чужого майна вважається, зокрема, крадіжка, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року № 3886-ІХ, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, судом встановлено, що станом на час вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2023 року, а саме за епізодом 29.01.2022 року станом на 01.01.2022 року два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян становило 2102 грн.

В той час як вартість викраденого чужого майна ОСОБА_9 за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2023 року за епізодом 29.01.2022 року склала 2079 грн. 20 коп., що виключає кримінальну відповідальність за ці діяння по даним епізодам.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом №3886-ІХ, на підставі ст.5 та ч.2 ст.74 КК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_9 від покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2023 року за епізодом 29.01.2022 року на суму 2079 грн. 20 коп.

Разом з цим, суд вважає за потрібне зазначити, що на даний час ОСОБА_9 є засудженим вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.01.2022 року за ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 7 /семи/ років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 частково приєднано покарання не відбуте ним за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2023 року у вигляді 1 /одного/ місяця позбавлення волі та остаточно призначено йому покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі на строк 7 /сім/ років та 1 /один/ місяць.

Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме з 11.01.2024 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування за цим кримінальним провадженням та судового провадження у період з 13.11.2023 року по 11.01.2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

На підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ, керуючись ст.ст. 336, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2023 року по епізоду вчинення кримінального правопорушення, яке мали місце 29.01.2022 року на суму 2079 грн. 20 коп., у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11.01.2024 року за ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді 7 /семи/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 частково приєднати покарання не відбуте ним за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2023 року у вигляді 1 /одного/ місяця позбавлення волі та остаточно призначити йому покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі на строк 7 /сім/ років та 1 /один/ місяць.

Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме з 11.01.2024 року

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування за цим кримінальним провадженням та судового провадження у період з 13.11.2023 року по 11.01.2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1