Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1185/24
Номер провадження 1-кс/530/503/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 р. Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Крива Лука, Краматорського району Донецької області, громадянину України, українцю, освіта середня-спеціальна, не одруженого, інвалідом не являється, працюючого водієм ФОП ОСОБА_6 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, у вигляді особистого зобов`язання,-

В С Т А Н ОВ И В :

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 від 06.03.2024 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Слідчий СВ відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням погодженним прокурором Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді особистого зобов`язання.

30.08.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.369 ч.1 КК України.

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що 07.09.2023 приблизно о 15 год. 20 хв. ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «MAN», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з напівпричепом завантажений зерном, рухаючись поблизу сел. Опішня, Полтавського району, Полтавської області, по автодорозі Н-12 Суми - Полтава, був зупинений за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень вантажів, старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_8 , призначеним на посаду головою Державної служби України з безпеки на транспорті.

У відповідності до пункту 1 частини 6 статті 6 Закону України « Про автомобільний транспорт», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, забезпечує: реалізацію державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 11.02.2015 №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр - міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок ( перевірок на дорозі) (далі - Порядок), пунктом 1 якого встановлено, що він визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пункту 20 Порядку, виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Згідно пунктів 25, 26, 28 Порядку, справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцем знаходження автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Адміністративно - господарський штраф повинен бути перерахований автомобільним перевізником на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування адміністративно - господарських штрафів, про що повідомляється територіальний орган Укртрансбезпеки, посадовою особою якого винесено відповідну постанову.

Відповідно до пункту 1 примітки до статті 364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів «, статті 16-1 Закону України «Про транспорт», пунктів 1-5 Положення, пункту 1 примітки до статті 364 КК України ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді старшого державного інспектору відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті, являється працівником правоохоронного органу та службовою особою, яка здійснює функції представника влади.

Після установлення наявності в діях ОСОБА_5 ознак адміністративного правопорушення щодо порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень, старший державний інспектор відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_9 прослідував разом із ОСОБА_5 до службового автомобіля KRAZ LMZ2MP, д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, для складання матеріалів щодо порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень вантажів, передбаченого Законом України «Про автомобільний транспорт».

07.09.2023 о 15 год. 25 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в салоні автомобіля KRAZ LMZ2MP, д.н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, на автодорозі АДРЕСА_2 , діючи із прямим умислом, з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальностіза порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень вантажів, надав старшому державному інспектору відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 2500 гривень за не притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої Законом України «Про автомобільний транспорт», шляхом перерахування коштів на вказану ОСОБА_10 банківську платіжну картку за номером № НОМЕР_3 АТ «Універсалбанк», відкриту на ім`я ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, тобто у наданні службовій особі неправомірної вигоди, за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

30.08.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.369 ч.1 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання про обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, слідчий посилається на те, що підставою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 згідно ч.1 ст. 177 КПК України є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Існування вказаних ризиків обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, може переховуватися від суду, оскільки розуміє суворість покарання, яке йому загрожує згідно Кримінального кодексу України, оскільки, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років. Крім того усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним злочину, підозрюваний може ухилитися від слідства та суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєний ним злочин. Тому існують реальні підстави вважати, що без обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, ОСОБА_5 зможе ухилитися від слідства та суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це слідчого чи прокурора, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне, тому є необхідність у перешкоджанні встановленню обставин скоєння підозрюваним кримінального правопорушення, зміни показів, введення слідства в оману, тощо, тому є обґрунтований ризик вважати, що останній без застосування запобіжного заходу продовжить свою злочинну діяльність.

Окрім цього, необхідно зазначити, що обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання буде стимулювати його щодо явки до слідчого для проведення слідчих дій та суду для участі в судових засіданнях.

Вказані обставини прямо вказують на необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, в тому числі з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував стосовно обрання відносно нього запобіжного заходу, вивчивши наявні матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходжу до висновку, що заявлене клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 від 06.03.2024 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

30.08.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.369 ч.1 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджуються наступними доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23.07.2024; протоколом тимчасового доступу до речей та документів та матеріалами отриманими в ході проведення тимчасового доступу до речей та документів від 21.06.2024 року.

Тобто, сторона обвинувачення наголошує на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.369 ч.1 КК України, що є підставою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов"язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання копіями матеріалів; суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, вік підозрюваного, який є молодою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху, стан здоров`я ОСОБА_5 який є працездатною, здоровою особою, соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання, який характеризується з позитивної сторони.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначено, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Тому, з урахуванням досліджених доказів слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до §1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув"язнення.

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов"язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв"язками та усіма видами зв"язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

У рішенні в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) ЄСПЛ вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Відповідно до ч.1 ст. 179 КПК України, особисте зобов"язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов"язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов"язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 на даний час є працюючим, враховуючи його вік, який є молодою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху, має родичів на території України, обґрунтовано підозрюється у вчиненні дій, які виразилися у надані службовій особі неправомірної вигоди, за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до чотирьох років, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення. Крім цього, враховуючи існуючу ситуацію в Україні, оскільки, на даний час 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по даний час, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В зв`язку з вищевикладеним, вважаю, що він може вчинити нове правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування, щоб уникнути покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176,177,179,184,186,187,193, 194, КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді особистого зобов`язання - задоволити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Крива Лука, Краматорського району Донецької області, громадянину України, українцю, освіта середня-спеціальна, не одруженого, інвалідом не являється, працюючого водієм ФОП ОСОБА_6 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк 60 діб.

Строк дії запобіжного заходу рахувати з 09 вересня 2024 року по 07 листопада 2024 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки передбачені ст. 194 КПК України:

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

-прибувати до слідчого, прокурора та суду, за викликами.

Роз"яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання ним покладених на нього обов"язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в справі.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1