У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002831 від 27.09.2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 як прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні, звернулась до суду з клопотанням в якому просить накласти арешт на мобільний телефон марки «ОРРО» модель «СРН2333», з пошкодженим екраном IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 який включений та в ньому перебуває сім картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , який упаковано у спеціальний пакет WAR 1149442, який вилучено 27.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1 в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України, під час проведення обшуку затриманого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування клопотання зазначила, що у провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002831 від 27.09.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 27.09.2024 приблизно о 20:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 виявлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зберігав при собі наркотичну речовину з метою подальшого збуту (ЄО 42349 від 27.09.2024).

27.09.2024 о 22:49 годині в (фактичний час затримання 19:30 год. 27.09.2024) в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України здійснено обшук затриманого.

В результаті обшуку затриманого у нього виявлено та вилучено наступні речі та предмети, а саме: 3 згортки квадратної форми обгорнуті синьою ізолентою, всередині яких наявний поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною світлого кольору, яку поміщено в спеціальний пакет №WAR1149444; 4 згортки квадратної форми обгорнуті синьою ізолентою у середині яких наявний поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною світлого кольору, яку поміщено в спеціальний пакет №WAR1149443; мобільний телефон марки «ОРРО», модель «СРН2333» з пошкодженим екраном IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 який включений та в ньому перебуває сім картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ« Київстар» НОМЕР_3 , який упаковано у спеціальний пакет WAR 1149442.

В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, виникла необхідність у забезпечення збереження вказаних предметів та долучення їх до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів, так як вилучені в ході обшуку у громадянина ОСОБА_4 3 згортки квадратної форми обгорнуті синьою ізолентою у середині яких наявний поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною світлого кольору, 4 згортки квадратної форми обгорнуті синьою ізолентою у середині яких наявний поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною світлого кольору, мобільний телефон марки «ОРРО» модель «СРН2333» містять інформацію про вчинене кримінальне правопорушення.

27.09.2024 вказані предмети вилучені в ході обшуку у громадянина ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002831 від 27.09.2024 року.

Прокурор подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Володілець майна та його законний представник подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, щодо накладення арешту на майно не заперечували.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме, нерухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що у провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002831 від 27.09.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 27.09.2024 приблизно о 20:00год., за адресою: АДРЕСА_1 виявлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зберігав при собі наркотичну речовину з метою подальшого збуту(ЄО 42349 від 27.09.2024).

27.09.2024 о 22:49 годині в (фактичний час затримання 19:30 год. 27.09.2024) в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України здійснено обшук затриманого.

В ході обшуку затриманого у нього виявлено та вилучено наступні речі та предмети, а саме: 3 згортки квадратної форми обгорнуті синьою ізолентою всередині яких наявний поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною світлого кольору, яку поміщено в спеціальний пакет №WAR1149444; 4 згортки квадратної форми обгорнуті синьою ізолентою всередині яких наявний поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною світлого кольору, яку поміщено в спеціальний пакет №WAR1149443; мобільний телефон марки «ОРРО», модель «СРН2333» з пошкодженим екраном IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який включений та в ньому перебуває сім картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ« Київстар» НОМЕР_3 , який упаковано у спеціальний пакет WAR 1149442.

27.09.2024 вказані предмети вилучені в ході обшуку у громадянина ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002831 від 27.09.2024 року.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у прокурора є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що вказані речі зберегли на собі сліди злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання тощо на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. А тому є всі передбачені ст.170 КПК України підстави для арешту, в межах даного кримінального провадження, вказаного у клопотанні майна.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також враховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0002831.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити.

Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 98, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002831 від 27.09.2024 року - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «ОРРО» модель «СРН2333» з пошкодженим екраном IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в якому перебуває сім картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ« Київстар» НОМЕР_3 , який упаковано у спеціальний пакет WAR 1149442, який вилучено 27.09.2024 за адресою: м. Київ, вул. М. Василенка, 23 в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України, під час проведення обшуку затриманого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Cлідчий суддя ОСОБА_1