ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2274/23
Номер провадження: 11-кп/819/378/24
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001181 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 червня 2024 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гречанівка Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 111-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 червня 2024 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 24.08.2024 року включно .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду від 25.06.2024 року, відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Вважає ухвалу необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню огляду на наступне.

Вищезазначеною ухвалою продовжено строк тримання під вартою до 24.08.2024 року, що становить 61 день та є перевищенням максимального строку тримання під вартою та істотним порушенням вимог ч. 1 ст. 197 КПК , що суперечить загальним засадам кримінального провадження та призведе до невиправданого та незаконного ув`язнення, що є неприпустимим у розумінні ст. 5 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України) після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою, а тому суд в разі задоволення клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

У порушення вимог ст. 196 КПК ухвала суду не була вручена підозрюваному ОСОБА_8 та захиснику після проголошення, а була вручена лише резолютивна частина ухвали, так само як стороні захисту не був надісланий повний текст ухвали, що унеможливлювало у встановлений законом строк на апеляційне оскарження проаналізувати зміст судового рішення та скласти апеляційну скаргу.

Позиції учасників.

Адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги.

Прокурор частково погодився із доводами апеляційного скарги щодо помилкового обчислення судом строку продовження тримання обвинуваченого під вартою, в іншій частині апеляційну скаргу вважає необґрунтованою.

Обвинувачений ОСОБА_8 заяву про свою участь в апеляційному розгляді не подавав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви Суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001181 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.06.2024 року ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24.08.2024 року включно.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 строком на 60 днів , прокурор у клопотанні обґрунтував тим, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 111-2 КК України та продовженням існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Застосування ( продовження) запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Рішення про застосування (продовження) одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 суд виходив із того, що продовжують існувати ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисником адвокатом ОСОБА_7 не спростовуються висновки суду про продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованих злочинів, а й суспільну небезпечність інкримінованого злочину та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження існування встановлених ризиків та прийняття рішення про необхідність продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід , і що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не здатен запобігти існуючим ризикам на цій стадії судового провадження.

Встановлені на стадії застосування запобіжного заходу ризики зі сплином часу зменшуються, разом із тим вони ще є достатньо суттєвими на даній стадії кримінального провадження, що дає дійти висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою з великою вірогідністю, не зможе запобігти існуючим ризикам, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Відомості, що характеризують обвинуваченого, його попередня процесуальна поведінка були фактично враховані при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Відомостей чи доказів того, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченого сталися істотні зміни, які не були враховані судом і які б давали підстави для висновку про зменшення чи нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, в апеляційній скарзі не зазначено.

Доводи апеляційної скарги захисника фактично зводяться до того , що при визначенні строку тримання під вартою, який продовжено оскаржуваною ухвалою суду. Суд не дотримався вимог ст. 197 КПК України та всупереч вимогам ст. 196 КПК ухвалу суду про продовження тримання під вартою не була вручена ОСОБА_8 та захиснику після проголошення, а була вручена резолютивна частина ухвали , що унеможливило у строк на апеляційне оскарження проаналізувати зміст судового рішення та скласти апеляційну скаргу.

Приписи ст. 196 КПК України регулюють питання вручення копії ухвали про застосування запобіжного заходу , тоді як предметом оскарження є ухвала суду про продовження строку дії запобіжного заходу.

Згідно ч. 2 ст. 376 КПК якщо складання судового рішення у формі ухвали (постанови) вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді. Повний текст ухвали (постанови) повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження. Про час оголошення повного тексту ухвали (постанови) має бути зазначено у раніше складеній її резолютивній частині.

У ч. 7 ст. 376 КПК зазначено, що учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду.

Разом з тим, ч. 8 ст. 376 КПК встановлено, що копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

З матеріалів провадженням вбачається, що адвокат ОСОБА_7 була присутня в судовому засіданні під час оголошення резолютивної частини ухвали , в якій зазначено , що повний тексту ухвали буде проголошений в той же день 25.06.2024 року о 15:30 год.

Матеріали провадження не містять відомостей про те, що захисник мала перешкоди в отриманні протягом строку на апеляційне оскарження копії ухвали суду від 25.06.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

У клопотанні про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого прокурор просив продовжити строк його дії на 60 днів.

Постановляючи ухвалу від 25.06.2024 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 суд визначив термін дії ухвали до 24 серпня 2024 року включно, тобто на 61 день, тим самим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, вийшов за межі клопотання прокурора, який просив продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановлення нової ухвали, зважаючи на те, що відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК не передбачено можливість апеляційним судом ухвалювати рішення про зміну ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , проте допустився помилки при обчисленні строку дії ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яка в порядку ч. 3 ст. 407 КПК України підлягає виправленню шляхом постановлення нової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, а ухвалу суду з підстав визначених ч. 1 ст. 412, п. 3 ч.1. ст. 409 , ч. 3 ст. 407 КПК скасувати з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412 ,419, 422-1, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 червня 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 24.08.2024 року включно.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжити до 23.08.2024 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4