Справа № 750/2869/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/714/24
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

25 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Варва Чернігівської області, громадянину України, з незакінченою вищою освітою, одруженому, який має малолітню дитину, не працював, проживає у АДРЕСА_1 , продовжений строк тримання під вартою до 07 вересня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на те, що ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а підстав для скасування запобіжного заходу або заміни його на більш м`який суд не встановив.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою змінити, визначити розмір застави в сумі 250 000 гривень.

Аргументує тим, що на порушення вимог Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. 177 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , не надано переконливих доказів щодо невстановлення розміру застави, а тільки формальне посилання на п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Під час надання пояснень в місцевому суді сторона захисту звертала увагу суду, що станом на день розгляду клопотання прокурора ОСОБА_6 хворіє на ряд хронічних тяжких захворювань, в тому числі й на Гепатит, який за час його перебування в слідчому ізоляторі загострився. При цьому заперечуючи проти задоволення клопотання прокурора, сторона захисту просила визначити розмір грошової застави виключно з метою надати можливість ОСОБА_6 отримати належну медичну допомогу, яку він не може отримати в умовах слідчого ізолятору.

Переконаний, що розмір застави в сумі 250 тисяч гривень у разі її внесення, повністю забезпечить виконання ОСОБА_6 всіх покладених на нього обов`язків.

Вказані обставини були проігноровані судом, при тому, що в ухвалі суд робить посилання на ті обставини, які взагалі не були предметом дослідження в судовому зсіданні, не обговорювалися та не озвучувалися жодною зі сторін.

На думку апелянта суд формально перерахував ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України і не навів жодного аргументу, який би підтверджував неможливість визначення грошової застави.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, вказали на те, що обвинувачений тривалий час тримається під вартою та не має можливості отримати належне лікування, надали ряд виписок про лікування обвинуваченого в умовах ув`язнення, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу на тяжкість обвинувачення, обставини за яких були вчинені кримінальні правопорушення та корисливу мету їх вчинення, що виключає можливість визначення розміру застави, при тому, що лікування обвинувачений може отримати в умовах слідчого ізолятору, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника задовольнити.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу. Проте, це не означає, що прокурор і суд дублюють повністю положення процесуального закону, які застосовуються під час досудового розслідування, враховують особливості судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує виключно наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним обігом психотропних речовин, за найтяжчий з яких передбачене покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим кримінально-карних діянь, та вказує на те, що розуміючи тяжкість покарання, за відсутності міцних і сталих соціальних зв`язків він може ухилитися від суду.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд зазначив в ухвалі, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, і на даний час вони виключають можливість зміни раніше обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який.

При цьому, поза увагою суду залишилися ті обставини, що обвинувачений перебуває під вартою з 06 січня 2024 року, більше семи місяців, судові засідання, як зазначала сторона захисту, призначаються раз у місяць чи раз на півтора місяці, у більшості випадків, судові засідання розпочинаються з розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою, усі речові докази вилучені, свідки по справі поняті, які були присутніми під час вилучення, не допитані, проте факту вилучення ніхто не заперечує.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що обґрунтовуючи неможливість обрання інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд повинен послатися на ті чи інші конкретні обставини, як цього вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі «Осипенко проти України»).

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від суду можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії").

Враховуючи вказану практику ЄСПЛ, ст. 183 КПК України, яка наділяє слідчого суддю, суд дискреційними повноваженнями щодо питання стосовно застави, однак відповідно до вказаної статті зобов`язує слідчого суддю, суд визначити розмір застави застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також беручи до уваги, дані про особу обвинуваченого, який має родину, малолітню дитину, потребує лікування через ряд хронічних тяжких хвороб, які у нього в умовах ізоляції загострилися, а тому в очікуванні покарання до нього може бути застосований запобіжний захід у виді застави.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочинів, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів вважає, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, здатна забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-406, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2024 року про продовження обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України, ОСОБА_6 строку тримання під вартою, змінити.

Обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при продовженні строку тримання під вартою визначити розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

У разі сплати суми застави вважати, що до обвинуваченого ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді застави, звільнити його з-під варти та покласти такі обов`язки:

1) прибувати до суду за викликом;

2) не відлучатися із населеного пункту за місцем реєстрації;

3)утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11