У Х В А Л А Справа № 932/7572/24

Іменем України Провадження № 1-кс/932/2547/24

26 вересня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі

прокурора ОСОБА_3

власника майна ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника АРМА ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_8 , про передачу майна, на яке накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000019 від 10.05.2023 року, в управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, -

В С Т А Н О В И В:

11.09.2024 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_8 , про передачу майна, вилученого в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти у сумі - 90050 Євро, 53000 доларів США та золоті злитки загальною вагою 1320 г., на які було накладено арешт ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.07.2024 року (справа № 175/9133/24, провадження № 1-кс/175/2972/24), в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління на підставах, визначених ст. 19, 20 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів".

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську перебувають матеріали кримінального провадження № 0000019 від 10.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369, ч.ч. 2, 3, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

24.04.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 369 КК України.

24.04.2024 року на підставі ухвали слідчого судді за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти у сумі - 90050 Євро, 53000 доларів США та золоті злитки загальною вагою 1320 г., на які в подальшому було накладено арешт ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.07.2024 року (справа № 175/9133/24, провадження № 1-кс/175/2972/24).

Постановою слідчого від 24.04.2024 року вищевказане майно було визнане речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000019.

05.09.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, відповідно до якого вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

З огляду на те, що вартість вилученого та арештованого майна перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, орган досудового розслідування вважає необхідним передати його в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління на підставах, визначених ст. 19, 20 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів".

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, пояснення надав аналогічній його тексту.

Власник майна та його представники у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, вважали таке необгрунтованим.

Представник АРМА у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання слідчого.

Вислухавши позиції сторін, розглянувши клопотання та дослідивши долучені до нього додатки, приходжу до висновку про задоволення клопотання, з наступних підстав.

У провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську перебувають матеріали кримінального провадження № 0000019 від 10.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369, ч.ч. 2, 3, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

24.04.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 369 КК України.

24.04.2024 року на підставі ухвали слідчого судді за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти у сумі - 90050 Євро, 53000 доларів США та золоті злитки загальною вагою 1320 г.

Постановою слідчого від 24.04.2024 року вищевказане майно було визнане речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000019.

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.07.2024 року (справа № 175/9133/24, провадження № 1-кс/175/2972/24), на вищевказане майно було накладено арешт.

Згідно наданої прокурором вказаної ухвали, яка засвідчена Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, ухвала набрала законної сили 16.07.2024 року.

Також, згідно інформації наявної в ЄДРСР ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.07.2024 року набрала законної сили 16.07.2024 року.

05.09.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, відповідно до якого вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 1 першої статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При винесенні даного рішення судом враховано правову позицію висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Раймондо проти Італії» від 22 лютого 1994 року про те, що арешт, поза сумнівом, застосували як проміжний захід, що має забезпечити в разі необхідності подальшу конфіскацію майна, яке вважають імовірно результатом незаконної діяльності.

Так, згідно з абзацом сьомим частини шостої статті 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Вартість вилучено в ході проведення за місцем мешкання ОСОБА_4 майна, явно перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня 2024 року.

У випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно ізстаттями 171-173цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон) передбачено, що Національне агентство є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.

У пункті 4 частини першої статті 9 Закону зазначається, що на Національне агентство покладено функцію з проведення оцінки, ведення обліку та управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні.

За абзацом четвертим частини першої статті 1 Закону, управляючи активами, Національне агентство забезпечує збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості.

Відповідно до частини третьої статті 21 Закону, управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється Національним агентством на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх економічної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління (за договором).

Активи прийняті Національним агентством в управління, підлягають оцінці, яка здійснюється визначеними за результатами конкурсу суб`єктами оціночної діяльності, та передачі в управління визначеним за результатами конкурсу юридичним особам або фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому законодавством про публічні закупівлі.

Таким чином, Закон, зокрема, у ст. 21, встановлює дискреційні повноваження Національного агентства, які полягають у компетенції Національного агентства самостійно установлювати належність або неналежність активів до видів майна, визначених у Примірному переліку (затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 № 685), та в залежності від цього визначати, з урахуванням принципу верховенства права, який шлях управління активами є найбільш ефективний, тобто найбільше дозволяє забезпечувати збереження вартості активів, а також її збільшувати (за можливості).

Також, слід зауважити, що положеннями ч. 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, незастосування заходів щодо передачі в управління Національному агентству майна та в результаті цього невжиття заходів щодо збереження та підтримання стану арештованого майна утруднить або зробить неможливим (втрата, зменшення його економічної вартості) застосування негативних наслідків до осіб у разі винесення обвинувального висновку, що унеможливить досягнення завдань кримінального провадження.

Для повної реалізації цілей, для яких було накладено арешт на вищевказане нерухоме майно, для виключення прямого або опосередкованого впливу та посягання осіб на арештоване майно, збереження економічної вартості, можливості принесення прибутку та збереження корисних властивостей арештованого майна, запобігання можливості знищення, виключення ймовірності неправомірного використання майна, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність здійснити передачу даного майна до Національного агентства. Адже, у сторони обвинувачення відсутні засоби та ресурси для управління вказаним майном, на відміну від Національного агентства, яке було створене з відповідною метою та діяльність якого детально регламентована законодавством.

Вищезазначене арештоване майно потребує спеціальних заходів з управління ним, спрямованих на збереження та збільшення його вартості тощо. Вирішення цих питань можливе лише з повноваженнями, наданими Національному агентству.

Вимогами статті 24 Закону, встановлено, що надходження від здійснюваного Національним агентством управління активами, а також кошти, одержані на підставі міжнародних угод щодо розподілу та повернення активів в Україну, перераховуються до державного бюджету.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя оцінює індивідуальні ознаки та властивості арештованого у даному кримінальному провадженні майна, вартість якого значно перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2024 року, та як наслідок виходить з того, що зазначені у клопотанні підстави для передачі майна на здійснення заходів з управління ним, мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та одночасно враховує, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити необхідність передачі такого майна на здійснення заходів з управління ним, з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Посилання захисників на оскарження ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.07.2024 року про арешт майна, не свідчить про те, що ухвала не набрала законної сили, оскільки відповідно до наданих захисником ОСОБА_5 доказів, апеляційна скарга була подана 06.08.2024 року.

Так, згідно ч.1 ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до ч. 3 ст. 532 КПК України, якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Оскільки сторонами не надано доказів того, що строк апеляційного оскарження ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.07.2024 року про арешт майна поновлено, а апеляційна скарга була подана після закінчення строку апеляціного оскарження передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, згідно інформації наявної в ЄДРСР ухвала набрала законної сили 16.07.2024 року, слідчий суддя не вбачає підстав вважати, що вказана ухвала є такою, що не набрала законної сили на час розгляду клопотання.

Окрім іншого, частиною 8 статті 21 Закону, передбачено, що у разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора, а також судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано арешт прийнятих в управління активів, Національне агентство у триденний строк повертає їх законному власнику.

Зважаючи на викладене, враховуючи при цьому позицію сторони обвинувачення, яка вказує на неможливість самостійно здійснити управління вказаним майном, що узгоджується з вищевказаними приписами національного законодавства, слідчий суддя приходить до переконання про задоволення клопотання з метою забезпечення досягнення мети накладення арешту на майно, реалізації завдань кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 100, 171-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_8 , про передачу майна, на яке накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000019 від 10.05.2023 року, в управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів задовольнити.

Передати вилучені в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , грошові кошти у сумі - 90050 Євро, 53000 доларів США та золоті злитки загальною вагою 1320 г., на які було накладено арешт ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10.07.2024 року (справа № 175/9133/24, провадження № 1-кс/175/2972/24), в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління на підставах, визначених ст. 19, 20 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів".

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1