Справа № 388/1059/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2024 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

з участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене 09 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000209 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25.06.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , у якому він просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на два місяці.

Мотивуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту прокурор вказав про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 348 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.06.2024 застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк якого завершується 27.08.2024.

Прокурором також звертається увага на те, що ОСОБА_6 до вчинення злочину не працював, зловживав спиртними напоями, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що думку прокурора, вказує на продовження існування раніше встановлених ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. За вказаних обставин прокурор вважає, про неможливість уникнення заявлених ризиків у разі не продовження застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту, за обставин, які в ньому викладені.

Захисник ОСОБА_9 заперечувала відносно задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту, мотивуючи це тим, що прокурором не надано доказів того, що її підзахисний може переховуватись, обов`язки, які покладені на ОСОБА_6 ухвалою суду від 27.06.2024 він не порушував.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію захисника.

Колегія суддів, вивчивши клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу, заслухавши доводи прокурора, сторони захисту, повно та всебічно дослідивши кримінальне провадження, дійшла таких висновків.

Відповідно положень, які закріплені в ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.06.2024 змінено застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком по 27.08.2024. Вказаною ухвалою встановлено продовження існування ризиків, які передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що раніше встановлені ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не перестали існувати, оскільки:

-про продовження існування ризику, передбаченого, п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вказує те, що на досудовому розслідуванні встановлено обґрунтованість повідомленої йому підозри за ст. 348 КК України, кримінальне правопорушення, яке ставиться йому в провину відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок суду узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений. Окрім цього, указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та безперервно діє по теперішній час.

Ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( ОСОБА_10 проти Росії).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню ( ОСОБА_11 проти Молдови). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Сулаоя проти Естонії), § 64) та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Ноймайстер проти Австрії).

У рішеннях по справах «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року, та «Александр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року ЄСПЛ вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою, а врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Не продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, може мати негативні наслідки у вигляді виїзду обвинуваченого на тимчасово окуповану територію України з метою переховування від суду та ухилення від кримінальної відповідальності. Окрім цього, як зазначив прокурор та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_6 до моменту вчинення злочину, який ставиться йому в провину, не працював, не одружений, що не свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання;

-ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на потерпілих, свідка, також не перестав існувати, оскільки кримінальне правопорушення, яке ставиться ОСОБА_6 в провину, вчинене ним із застосування погрози до потерпілих, а тому, є обґрунтовані підстави вважати, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, обвинувачений може впливати шляхом погроз або залякувань на свідків та/або потерпілих у кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих та дослідження їх судом;

-також, на думку колегії суддів, у кримінальному провадженні прокурором доведено продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, на що вказує те, що обвинувачений ОСОБА_6 5 разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, в тому числі, і корисливих злочинів, на шлях виправлення не став. Вказана поведінка обвинуваченого вказує на достатньо високому рівні вірогідність вчинення ОСОБА_6 нового кримінального правопорушення.

Колегією суддів звертається увага на те, що ризики, які дають достатні підстави колегії суддів вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується/продовжується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, прокурор, суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Враховуючи вказане, суд вважає про продовження раніше встановлених ризиків та неможливість їх запобігання в разі не продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та обов`язків, які покладені на обвинуваченого, враховуючи можливі негативні власники в разі не продовження цього запобіжного заходу, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та наявність передбачених законом підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 369-372 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на два місяці, тобто по 22.10.2024 включно.

Продовжити ОСОБА_6 строк дії обов`язків:

- цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати до суду за кожним викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні за винятком їх спільної участі в суді;

- здати на зберігання до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків покласти на ВП №1 (м. Долинська) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, обвинуваченому, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарження не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_12

Суддя ОСОБА_13

Суддя ОСОБА_14