Справа № 517/1331/24
Провадження 1-кп/517/76/2024

ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2024 року Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровабад Азейбайджан, вірменина, особи без громадянства, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України - не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_3 , умисно скоїв злочин проти життя та здоров`я особи, а саме в порушення вимог ст. 28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий такому, що принижує його гідність поводженню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», умисно, систематично вчиняв психологічне насильство, яке виразилося у систематичних словесних образах, погрозах фізичною розправою, приниженні, штовханні, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою перебуває фактичних шлюбних відносинах та проживає в одному житловому будинку: АДРЕСА_1 , в результаті чого останні пов`язані спільним побутом і мають взаємні права і обов`язки.
Починаючи з початку 2024 року між ОСОБА_3 та його співмешканкою ОСОБА_5 у зв`язку із зловживанням останнього спиртними напоями, склались особисті неприязні відносини, які супроводжуються постійними конфліктами, нецензурною лайкою, образами та вчиненням ОСОБА_3 відносно своєї співмешканки домашнього насильства в сім' ї.
Внаслідок вчинення стосовно ОСОБА_5 вищеописаного психологічного насильства та створення тим самим нестерпних умов для спільного перебування у будинку, ОСОБА_5 була вимушена покидати будинок з метою збереження себе від реалізації погроз ОСОБА_3 , очікуючи на приїзд співробітників поліції.
Зважаючи на вказані систематичні факти домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , уповноваженими співробітниками поліції, які прибували на численні виклики ОСОБА_5 за описаний період часу, з врахуванням його протиправної поведінки, було складено: один протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 01.02.2024, за який він постановою суду від 13.03.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності та до останнього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 (сто сімдесят) гривень; один протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП від 17.04.2024, за який постановою суду від 05.07.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності та до останнього було застосовано зауваження; один протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП від 24.05.2024, за який постановою суду від 11.07.2024 був притягнутий до адміністративної відповідальності та до останнього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 (триста сорок) гривень.
В результаті вищеописаних систематичних фактів домашнього насильства ОСОБА_3 , в період часу з 01.02.2024 по 24.05.2024, систематично вчиняв відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 акти психологічного домашнього насильства, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік та приниженні її людської гідності, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої.
Після цього, ОСОБА_3 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, належних висновків для себе не зробив, та продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , яке виразилось в наступному.
Так, 05.08.2024 ОСОБА_3 перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_1 , знову став ініціатором сварки з ОСОБА_5 , в ході якої реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання у вигляді погіршення психологічного стану останньої, нехтуючи її честю і гідністю, діючи умисно та цілеспрямовано, вчинив психологічне домашнє насильство відносно ОСОБА_5 , яке полягало у висловлюванні на її адрес словесних образ з використанням ненормативної лексики, погроз фізичної розправи, внаслідок чого ОСОБА_5 відчувала психологічний дискомфорт, зазнавши при цьому психологічного приниження та була змушена звертатися із письмовою заявою до поліції з метою припинення протиправних дій останнього.
Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні дій, передбачених ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав в повному обсязі і показав суду, що дійсно умисно спричинив домашнє насильство відносно співмешканки ОСОБА_5 . У вчиненому щиро розкаявся і просив суд суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що відносно неї співмешканцем ОСОБА_3 дійсно було спричинено домашнє насильство. Претензії морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має та просить його покарати у відповідності до чинного законодавства України.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що окрім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, його вина була повністю встановлена в ході судового розгляду наданими суду матеріалами, дослідженими письмовими і речовими доказами, які суд, керуючись законом, оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
На підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, а також такими які в своїй сукупності між собою встановлюють провину обвинуваченого, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 і кваліфікує його дії як вчинення злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.
Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо.
При призначенні виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують покарання.
Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття.
Відповідно до досудової доповіді виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, так як він не становить небезпеки для суспільства.
Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» під час призначення покарання по кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За викладених обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді громадських робіт, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід не обирався.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів, слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у вигляді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: