печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

слідчого - ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

особи відносно якої подано клопотання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення експертизи у кримінальному провадженні за № 0000362 від 03.05.2023, -

В С Т А Н О В И В:

25.09.2024 старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором, звернувся до суду з клопотанням, згідно вимог якого сторона обвинувачення просить надати у кримінальному провадженні за № 0000362 від 03.05.2023 старшому слідчому в ОВС другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 дозвіл здійснити за правилами, передбаченими статтею 241 КПК України, відбирання біологічних зразків у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусово.

Мотивуючи подане клопотання, слідчий вказує, що в ході досудового розслідування встановлено, що 11.05.2023 працівниками патрульної поліції міста Києва Департаменту патрульної поліції складено адміністративний протокол на ОСОБА_6 за статтею 121-3 КУпАП (порушення вимог законодавства щодо використання номерних знаків транспортних засобів). При цьому встановлено, що вказаний транспортний засіб Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_1 фактично являється спеціалізованим автомобілем Криптон-М з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який належить ДП «СВЦ».

Того ж дня проведено обшук транспортного засобу Renault Duster н.з. НОМЕР_2 , який ОСОБА_6 використовував для пересування, та за кермом якого знаходився ОСОБА_5 , під час проведення якого серед іншого на задньому сидінні у чохлі коричневого кольору виявлено та вилучено чотирнадцять предметів схожих на патрони з маркуванням «7/1, 73».

В рамках даного кримінального провадження проведені експертні дослідження по вищезазначеним предметам, за результатами яких їх визнано боєприпасами та виявлені на них зразки ДНК.

З метою визначення приналежності виявлених зразків ДНК в рамках даного кримінального провадження слідчим винесено постанову про відібрання зразків букального епітелію для експертного дослідження, однак після ознайомлення з вищезазначеною постановою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 погодились надати необхідні зразки лише на підставі ухвали слідчого судді.

23.09.2024 року, з метою встановлення генетичних ознак зразків букального епітелію ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також з інших питань, по даному кримінальному провадженню призначено судову молекулярно-генетичну експертизу для проведення якої необхідні відповідні біологічні зразки вищезазначених осіб.

Таким чином, слідчий вказує, що у матеріалах кримінального провадження вбачаються достатні підстави вважати, що зазначені об`єкти мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у досудовому розслідуванні, окрім того ОСОБА_6 та ОСОБА_5 погодились надати необхідні зразки за наявності ухвали слідчого судді, а тому необхідно отримати дозвіл слідчого судді на відібрання зразків букального епітелію у ОСОБА_5 примусово.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у ньому.

ОСОБА_5 та його адвокат в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечували та просили відмовити, мотивуючи тим, що дане клопотання не підсудне Печерському районному суду м. Києва, та воно суперечить практиці ЄСПЛ, оскільки такі зразки можуть бути використані як підстава для висунення обвинувачення, а також слідчим не надано доказів вжиття стороною обвинувачення інших заходів щодо отримання зразків у інший спосіб.

Вивчивши клопотання, заслухавши позицію учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000362 від 03.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 367 ч.2 КК України (чинна до 01.07.2020) та ст.263 ч.1 КК України.

23.09.2024 року, з метою встановлення генетичних ознак зразків букального епітелію ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також з інших питань, по даному кримінальному провадженню призначено судову молекулярно-генетичну експертизу для проведення якої необхідні відповідні біологічні зразки вищезазначених осіб.

Разом з тим, слідчому судді не надано доказів того, що постанови про призначення експертизи направлена до експертної установи, так як супровідний лист не містить відмітки про прийняття їх експертною установою.

Також слід зазначити, що слідчому судді не надано належних доказів того, що ОСОБА_5 було запропоновано надати біологічні зразки добровільно, але він відмовився, так як матеріали клопотання не містять протоколу про відмову від надання біологічних зразків.

У даному випадку складання протоколу є обов`язковим, так як відібрання біологічних зразків є слідчою дією.

До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п.18 ч.1 ст. 3 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. (ст.245 КПК України)

Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160 - 166 цього Кодексу). Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160 - 166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

За приписами ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно з ч.4 ст.132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Статтею 63 Конституції України визначене загальне право не свідчити проти себе та своїх близьких. Особа не несе відповідальності за відмову надавати свідчення або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «X та У проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

У правових висновках ЄСПЛ у справах «Яллог проти Німеччини» (рішення від 11.07.2006 року), «Функе проти Франції» (рішення від 25.02.1993 року), «Джей.Бі. проти Швейцарії» (рішення від 03.05.2001 року) зазначалось про недопущення застосування до особи примусових заходів задля отримання від неї даних, які можуть бути використані як підстава для висунення обвинувачення такій особі. Викладені в даних справах висновки ЄСПЛ не означають того, що відібрання біологічних зразків в примусовому порядку в будь-якому разі суперечить Конвенції. Натомість, коли ж біологічні зразки в особи вилучаються з метою встановлення причетності її до вчинення злочину, і обумовлені відсутністю інших доказів для обґрунтованості висунення підозри, то примусове їх надання суперечитиме положенням ст. 6 Конвенції та в такому випадку порушуються і засади, закріплені ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Таким чином, практика ЄСПЛ має вищу юридичну силу за норми КПК України.

Примусове відібрання біологічних зразків для проведення експертизи і в подальшому використання цих зразків у справі як доказ обвинувачення особи, яка надає такі зразки, викликають сумніви у їх законності, оскільки Конституцією України та принципами КПК України передбачено, що людина має право не свідчити проти себе та своїх близьких. Таким чином, застосовуючи примус для відібрання зразків, тим самим відбувається порушення даних норм та необґрунтоване порушення прав людини.

Разом з цим, ч.1 ст. 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Аналізуючи вимоги п.п.5, 6 ч.2 ст. 160 КПК України, у взаємозв`язку з ч.5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що відповідне клопотання сторони кримінального провадження може бути задоволено, у разі, якщо така сторона обґрунтує та доведе суттєве значення саме таких біологічних зразків особи для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також можливість використання як доказів відомостей, що можуть бути отримані за допомогою біологічних зразків, та неможливість іншими способами довести такі обставини чи отримати біологічні зразки іншими способами.

Вивчивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що у даному випадку не у повній мірі доведені вищезазначені обставини. Зокрема, звертаючись із даним клопотанням, слідчий не обґрунтував неможливість іншими способами довести обставини, на які він посилається, а відтак доводи сторони захисту знайшли своє підтвердження в даній частині.

Що стосується доводів сторони захисту, що дане клопотання суперечить практиці ЄСПЛ, оскільки такі зразки можуть бути використані, як підстава для висунення ОСОБА_5 обвинувачення, то даним доводам слідчий суддя не може надати оцінку, з огляду на порушення процесуального порядку на звернення до слідчого судді з даним клопотанням.

Окрім цього, що стосується посилання сторони захисту на те, що дане клопотання не підсудне Печерському районному суду м. Києва, то слідчий суддя дані доводи не примає до уваги з огляду на наступне.

Так, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000362 від 03.05.2023 встановлено, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, здійснює Головне слідче управління Державного бюро розслідувань, що знаходиться за юридичною адресою: АДРЕСА_1 , та за адміністративним поділом міста Києва відноситься до Печерського району.

Окрім цього, з постанови керівника другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Дкержавного бюро розсілдувань ОСОБА_7 вбачається, що досудове розслідування здійснюється слідчими Головного слідчого управління Дкержавного бюро розсілдувань.

Вказані обставини спростовують доводи адвоката щодо здійснення досудового розслідування в Шевченківському районі м. Києва.

Враховуючи вищевиклдане, слідчий суддя приходить до висновку про порушення слідчим порядку звернення до слідчого судді з даним клопотанням та недоведеністю, що сторона обвинувачення не має можливістю іншим способами довести обставини, на які він посилається, а відтак в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 93, 160-166, 245 КПК України, ст. 63 Конституції України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення експертизи у кримінальному провадженні за № 0000362 від 03.05.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1