У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором у провадженні начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0002198 від 08.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про накладення арешту на вилучене в ході обшуку належне ОСОБА_5 майно, а саме: спортивний рюкзак чорного кольору, марки «XSIDI», обкладинки від скретч-карток номерів мобільного оператора ПрАТ «ВФ України» №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділом Управління СБ України в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002198 від 08.10.2024 року за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.10.2024 року ОСОБА_5 , перебуваючи разом зі своїми товаришами ОСОБА_6 та невстановленою досудовим розслідуванням особою у м. Кременчук Полтавської області, отримав у месенджері для спілкування Telegram від невстановленої досудовим розслідуванням особи під псевдонімом « ОСОБА_7 » повідомлення із пропозицією здійснити підпал військового автомобіля у м. Кременчук за грошову винагороду у розмірі 42 тисячі гривень за один автомобіль.

Після цього, у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановленої досудовим розслідуванням особи виник злочинний умисел на заподіяння шкоди діяльності військовослужбовцям, окремим військовим частинам Збройних сил України шляхом підпалу їх транспортних засобів.

Із цією метою, в той же день, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, будучи обізнаними щодо ведення збройної агресії РФ проти України та фактом введення на всій території України воєнного стану, прийняли рішення за вказівками наданими в ході діалогу з користувачем « ОСОБА_7 » здійснити пошук та подальше пошкодження автомобілів, якими користуються військовослужбовці військових частин Збройних сил України, шляхом їх підпалів.

У подальшому цього ж дня, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23 год 59 хв ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа придбали на АЗС у м. Кременчук каністру для транспортування пального, а також 2 літри бензину та у подальшому виготовили легкозаймисту суміш бензину, соняшникової олії та розпалювача багаття, яку розлили у пластмасові пляшки.

Надалі, 08.10.2024 року, за результатами пошуку військових автомобілів у АДРЕСА_1 , що здійснювався у проміжок часу з 00 год 01 хв по 01 год 00 хв, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа виявили автомобілі з явними візуальними ознаки автомобілей, що перебувають у користуванні військових частин Збройних сил України, а саме автомобіль марки «Nissan Х-Тгаіl», д.н.з. НОМЕР_5 , що розміщався по АДРЕСА_1 , автомобіль марки «Mitsubishi L200 Double САВ», д.н.з. НОМЕР_6 , що розміщався за адресою: АДРЕСА_2 та автомобіль марки «Nissan Navara», д.н.з. НОМЕР_7 , що розміщувався за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті чого у них виник злочинний умисел на здійснення підпалу вказаних автівок.

У подальшому, ОСОБА_5 здійснив фотографування на свій мобільний телефон марки «Poco» зазначених припаркованих автомобілей та відправив ці фотознімки за допомогою месенджера «Telegram» на мобільний телефон, яким користувався невстановлена досудовим розслідуванням особа, який в свою чергу зазначене фото з автомобілями відправив за допомогою мобільного месенджера «Telegram» невстановленій особі під псевдонімом « ОСОБА_7 », за вказівкою якої вони діяли задля отримання нею підтвердження щодо здійснення підпалу та отримання ними грошової винагороди. В свою чергу ця інша невстановлена особа погодила їм підпал вищезазначених автомобілей та повідомила, що надасть за це грошову винагороду.

Надалі, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді створення перешкод, ускладнення маневрів ЗСУ, зниження ефективності військових частин Збройних сил України, в умовах воєнного стану і військової агресії РФ проти України, переслідуючи досягнення злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, шляхом вчинення підпалів автомобілів, у проміжок часу з 01 год 10 хв по 01 год 19 хв, використовуючи заздалегідь пристосовану для підпалу ємність із запалювальною сумішшю, облили нею корпуси транспортних засобів та підпалили автомобілі, які знаходяться у користуванні військовослужбовців Збройних сил України та що були припарковані за вищеназваними адресами, чим викликали їх займання.

При цьому, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, які діяли відповідно до розробленого ними спільного плану вчинення кримінального правопорушення, здійснювався відеозапис за допомогою відеокамери мобільного телефону, належного невстановленій досудовим розслідуванням особі процес підпалювання і займання вказаних транспортних засобів, для подальшого відправлення відеозапису за допомогою мобільного застосунка-месенджера «Telegram» замовнику вказаного підпалу іншій невстановленій особі з псевдонімом « ОСОБА_7 » та одержання ними грошової винагороди за цей підпал.

Тобто, унаслідок вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення було суттєво пошкоджено автомобілі марки «Nissan Х-Тгаіl», д.н.з. НОМЕР_5 , «Mitsubishi L200 Double САВ», д.н.з. НОМЕР_6 , та «Nissan Navara», д.н.з. НОМЕР_7 .

11.10.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1 КК України.

11.10.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави було проведено обшук житлового приміщення за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого виявлено та вилучено: спортивний рюкзак чорного кольору, марки «XSIDI», обкладинки від скретч-карток номерів мобільного оператора ПрАТ «ВФ України» НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Вищеназвані речі та документи визнані речовими доказами, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий вказує, що зберігання вищевказаних речей і документів у його власника може спричинити їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження підозрюваним та/або його близькими родичами та/або особами, які проживають разом з ним, що зашкодить встановленню судом об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні, а також не дозволить досягнути завдання Кримінального кодексу України, передбаченого ч. 1 ст. 1 КК України, зокрема правове забезпечення охорони громадської безпеки та конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Зважаючи на викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідів кримінального правопорушення, проведення необхідних слідчих та інших процесуальних дій з ними, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході проведення обшуку вищезазначене майно.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з?явився, надіслав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності (а.с.33).

Від власника майна ОСОБА_5 надійшла до суду заява, в якій останній вказав, що не заперечує проти накладення арешту на належне йому майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку, та просив проводити розгляд цього клопотання у його відсутність (а.с.34).

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч.4 ст.107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що постановою слідчого від 11.10.2024 року вилучене в ході проведення обшуку 11.10.2024 року майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні.

Метою накладення арешту на вказане майно у відповідності до п.1 ч.2 ст.170 КПК України є забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим доведено, що належні ОСОБА_5 спортивний рюкзак чорного кольору, марки «XSIDI» і обкладинки від скретч-карток номерів мобільного оператора ПрАТ «ВФ України» №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 є доказами злочину, можуть містити на собі його сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту надасть можливість провести із зазначеним майном низку необхідних органу досудового розслідування слідчих та процесуальних дій, відомості, отримані за результатами виконання яких слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на належне ОСОБА_5 , вилучене в ході обшуку, майно, а саме: спортивний рюкзак чорного кольору, марки «XSIDI», обкладинки від скретч-карток номерів мобільного оператора ПрАТ «ВФ України» №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1