Справа № 158/3020/24
Провадження № 1-кп/0158/193/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000843 від 01.08.2024 року прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 01.06.2023р. вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 3 (три) роки,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Ківерцівського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження №0000843 від 01.08.2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України.

22 листопада 2024р. від прокурора у кримінальному провадженні №0000843 від 01.08.2024 року прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.09.2024р. обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строк якого закінчується 25 листопада 2024р. і на даний час ризики суспільної небезпечності обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, про що свідчить тяжкість покарання у разі визнання останнього винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, останній перебуваючи на волі може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на шістдесяти днів, без визначення розміру застави.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні подане ним клопотання підтримав з підстав викладених у ньому, просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на шістдесяти днів, без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання прокурора заперечили, просили обрати обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, кожного зокрема, думку прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинувачених від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Сама по собі тяжкість злочину не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, в той же час суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.08.2024р. до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення застави до 29 вересня 2024р.

В подальшому, ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.09.2024р. обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, до 25 листопада 2024р.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України, які згідно ст. 12 КК України, за ч. 2 ст. 125 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків, за ч. 4 ст. 186 КК України до тяжких злочинів, санкція якої передбачає покарання до 10 років позбавлення волі. Ризики враховані слідчим суддею при застосуванні та продовженні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшилися, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватися від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні безпосередньо здійснювати тиск у будь-яких формах для зміни їх показань на власну користь (п.3 ч.1 ст.177 КПК України); вчиняти інші кримінальні правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Враховуючи вищенаведене, з метою запобігання ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я), а тому суд на підставі п. 1 ч.4 ст. 183 КПК України не визначає розмір застави.

Суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту, про що просили обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 , за встановлених обставин, не зможе дієво запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Стороною захисту не надано суду доказів, які б підтверджували доцільність зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу про продовження якого просить у клопотанні сторона обвинувачення, або ж у відмові в задоволенні клопотання.

Зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не гарантуватиме виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 , є особою молодого віку, відсутнє постійне джерело заробітку (доходу), раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та в період відбування покарання з іспитовим терміном вчинив нові кримінальні правопорушення, а тому усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може залишити місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності та або продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Судом також встановлено, що на даний час не відпала необхідність у раніше застосованому обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів без визначення застави слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.177, 181, 194, 369, 372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000843 від 01.08.2024 року прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів до 20 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Строк рахувати з моменту винесення ухвали 22 листопада 2024 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Суддя Ківерцівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1