ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/1690/24 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 10 травня 2024 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000056 від 13.01.2021, -

в с т а н о в и л а:

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 10 травня 2024 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Волгоград РФ, особи без громадянства, який не має освіти, неодруженого, непрацюючого, не має місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: - 04 листопада 2020 року Київським районним судом міста Харкова за частиною 2 статті 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, на підставі ухвали Київського районного суду міста Харкова від 15 червня 2021 року скасовано звільнення від покарання з випробуванням, ОСОБА_8 направлений для відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду міста Харкова від 04 листопада 2020 року у виді 5 років; - 26 лютого 2021 року Московським районним судом міста Харкова за частиною 1 статті 185 КК України до 80 годин громадських робіт, вирок Київського районного суду міста Харкова від 04 листопада 2020 року підлягає самостійному виконанню, визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 3 статті185 КК України та призначено покарання:

за частиною 2 статті 185 КК України - у виді 2 років позбавлення волі,

за частиною 3 статті 185 КК України - у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до частини 1 статті 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду міста Харкова від 04 листопада 2020 року та невідбутої частини покарання за вироком Московського районного суду міста Харкова від 26 лютого 2021 року остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховується з моменту проголошення вироку з 10 травня 2024 року.

Зараховано ОСОБА_8 в строк покарання за даним вироком строк частково відбутого покарання за вироком Київського районного суду міста Харкова від 04 листопада 2020 року з 25 липня 2020 року по 04 листопада 2020 року та з 20 липня 2021 року по 09 травня 2024 року включно. Згідно вироку, 05.01.2021 приблизно о 13 годині ОСОБА_8 зайшов до приміщення гаражу № НОМЕР_1 , розташованого у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , в якому нікого не було. В цей же час, побачивши мобільний телефон марки «RedmiNote 8 proMineralGrey» та систему електричного нагрівання тютюну «IQOS 2.4 P», які на праві власності належали потерпілому ОСОБА_9 , у ОСОБА_8 виник умисел спрямований на таємне викрадення вказаного майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, проникнув до приміщення гаражу № НОМЕР_1 і підійшов до столу, де знаходились мобільний телефон марки «RedmiNote 8 proMineralGrey» та система електричного нагрівання тютюну «IQOS 2.4 P», впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, непомітно для оточуючих, таємно вкрав зі столу мобільний телефон марки «RedmiNote 8 proMineralGrey», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 19 від 01.02.2021 становить 4825 гривень та систему електричного нагрівання тютюну «IQOS 2.4 P», вартість якої відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 19 від 01.02.2021 становить 699 гривень.

Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на свій власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 5524 гривень.

Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за частиною 3 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення. Крім того, 03.04.2021 приблизно о 13 годині ОСОБА_8 під приводом придбання радіодеталей зайшов до приміщення гаражу № НОМЕР_2 , розташованого у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 , в якому знаходився потерпілий ОСОБА_10 . У цей же час, побачивши мобільний телефон марки «XiaomiRedmiNote 8T 64 Gb 4 Gb EU», який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_10 , у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, підійшов до полиці, де знаходився мобільний телефон марки «XiaomiRedmiNote 8T 64 Gb 4 Gb EU», впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, непомітно для оточуючих, таємно вкрав з полиці мобільний телефон марки «XiaomiRedmiNote 8T 64 Gb 4 Gb EU», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 74 від 13.05.2021 становить 3480 гривень. Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на свій власний розсуд, чим завдав ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 3480 гривень. Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за частиною 2 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Крім того, 15.04.2021 приблизно об 11 годині ОСОБА_8 зайшов до приміщення гаражу № НОМЕР_3 , розташованого у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_4 , у якому на той момент ніхто не перебував. Побачивши в салоні автомобіля «KIA», мобільний телефон марки «Iphone 11 pro 64 Gb», який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_11 , у ОСОБА_8 виник умисел спрямований на таємне викрадення вказаного майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, підійшов до відчиненого автомобіля «KIA» державний номерний знак НОМЕР_4 , в салоні якого знаходився мобільний телефон марки «Iphone 11 pro 64 Gb», впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, непомітно для оточуючих, таємно вкрав з салону вказаного автомобіля мобільний телефон марки «Iphone 11 pro 64 Gb», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/13797-ТВ від 29.06.2021 становить 17280 гривень. Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на свій власний розсуд, чим завдав ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 17280 гривень. Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за частиною 3 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення. Крім того, 13.04.2021 приблизно о 13 годині ОСОБА_8 під приводом придбання радіодеталей зайшов до приміщення гаражу № НОМЕР_5 , розташованого у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за адресою: АДРЕСА_5 , в якому знаходився потерпілий ОСОБА_12 . У цей же час, побачивши мобільний телефон марки «Honor 9 lite», який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_12 , у ОСОБА_8 виник умисел спрямований на таємне викрадення вказаного майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, підійшов до столу, де знаходився мобільний телефон марки «Honor 9 lite», впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, непомітно для оточуючих, таємно вкрав зі столу мобільний телефон марки «Honor 9 lite», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/14239-ТВ від 29.06.2021 становить 1726 гривень. Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на свій власний розсуд, чим завдав ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 1726 гривень. Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за частиною 2 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Крім того, 20.04.2021 приблизно о 12 годині ОСОБА_8 зайшов до складського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , у якому на той момент ніхто не перебував. У цей же час, побачивши чоловічу барсетку чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон марки «Samsung N960U», у ОСОБА_8 виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, ОСОБА_8 , діючи повторно, підійшов до столу, де знаходилась чоловіча барсетка чорного кольору з особистими речами потерпілого ОСОБА_13 та мобільним телефоном марки «Samsung N960U», впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, непомітно для оточуючих, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung N960U» вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 95 від 06.07.2021 становить 12788 гривень. Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на свій власний розсуд, чим завдав ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 12788 гривень. Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за частиною 3 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення. Крім того, 26.04.2021 приблизно об 11 годині ОСОБА_8 під приводом придбання радіодеталей зайшов до приміщення гаражу № НОМЕР_6 , розташованого у гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за адресою: АДРЕСА_7 , у якому знаходився потерпілий ОСОБА_14 . У цей же час, побачивши електросамокат марки «SegwayNinebot ES4» чорного кольору, який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_14 , у ОСОБА_8 виник умисел спрямований на таємне викрадення вказаного майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, непомітно для оточуючих, таємно вкрав з приміщення гаражу № НОМЕР_6 гаражного кооперативу «Атлант-7», розташованого за адресою: АДРЕСА_7 електросамокат марки «SegwayNinebot ES4» чорного кольору, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/14238-ТВ від 01.07.2021 склала 8733 гривень. Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на свій власний розсуд, чим завдав ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 8733 гривень. Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за частиною 2 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Захисник обвинуваченого, не погоджуючись із вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить переглянути вирок суду за участю законного представника ОСОБА_8 або представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та перекладача, винести окрему ухвалу, якою встановити факт наявності умов для незаконного втручання в діяльність адвоката, впливу на ОСОБА_8 , зобов`язати ДУ «Харківський слідчий ізолятор» провести службове розслідування за цими фактами. Окрім цього, захисник просить витребувати з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» відомості, перелік яких зазначає в апеляційній скарзі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_7 вказує, що на час вчинення кримінальних правопорушень, ОСОБА_8 був неповнолітнім та його законним представником була тітка ОСОБА_15 . Захисник зазначає, що йому зателефонувала тітка обвинуваченого, яка збиралася прийти в судове засідання суду першої інстанції, однак так і не прийшла, та висловила невдоволення судовим рішенням, оскільки тепер родичі обвинуваченого повинні повернути потерпілим вартість майна, яке викрав ОСОБА_8 . Суд першої інстанції, з урахуванням позиції обвинуваченого, прийняв рішення про розгляд обвинувального акту без участі законного представника обвинуваченого. Захисник вважає, що можливо через вплив працівників СІЗО на обвинуваченого, останній обрав неправильну процесуальну позицію, та погодився на судові засідання без участі законного представника та без участі перекладача. Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та додатково просив закрити кримінальне провадження за епізодом від 13.04.2021 за фактом крадіжки у потерпілого ОСОБА_12 , у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння; думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу захисника, прокурора, який не заперечував проти закриття кримінального провадження за епізодом від 13.04.2021, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо вимоги адвоката ОСОБА_7 про участь законного представника під час апеляційного розгляду, то суд апеляційної інстанції зауважує, що обвинувачений ОСОБА_8 на даний час є повнолітньою особою, тому участь законного представника під час апеляційного розгляду в даному випадку не є обов`язковою. До того ж, обвинувачений у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтвердив, що достатньо участі його захисника. Висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі частини 2 статті 394, частини 1 статті 404 КПК України, не перевіряє.

Згідно вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Захисник в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що судовий розгляд в суді першої інстанції відбувся без участі законного представника обвинуваченого та перекладача. Разом з тим, як вбачається з матеріалів судового провадження 01.05.2024 під час підготовчого судового засідання обвинувачений підтвердив, що законний представник та перекладач йому непотрібні. Враховуючи, що на момент розгляду обвинувального акту судом першої інстанції, обвинувачений досяг повноліття, суд ухвалив рішення про проведення судового засідання без законного представника та перекладача. Крім того, відповідно до розписки від 10.05.2024 ОСОБА_8 письмово зазначив про відмову від законного представника та перекладача. Таку ж позицію обвинувачений підтвердив і судовому засіданні 10.05.2024, про що є відмітка у журналі судового засідання. Враховуючи, що в суді першої інстанції брав участь захисник обвинуваченого, ОСОБА_8 , який був повнолітнім, було роз`яснено право на законного представника та перекладача, від участі яких останній відмовився, а тому підстави для скасування вироку - відсутні. Крім того, ОСОБА_8 визнав вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів та підтвердив, що дійсно у встановлені дати здійснив таємні крадіжки чужого майна. Підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_7 про витребування із ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ряду відомостей, на які вказує захисник, не вбачається, оскільки такі вимоги немотивовані та взагалі не стосуються даного кримінального провадження. Щодо вимог апелянта про винесення окремої ухвали щодо встановлення факту втручання в діяльність адвоката та впливу на його підзахисного, проведення службового розслідування ДУ «Харківський слідчий ізолятор», колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки про будь-які факти можливої протиправної діяльності працівників ДУ «Харківський слідчий ізолятор» адвокат не позбавлений права повідомити адміністрацію установи чи правоохоронні органи у встановленому порядку. Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до вироку суду, цивільні позови у кримінальному провадженні відсутні, речові докази після набрання законної сили вироком суду повертаються власникам, у зв`язку із чим ОСОБА_15 , яка під час досудового розслідування була законним представником обвинуваченого, не зобов`язана відшкодовувати будь-яку шкоду. Разом з тим, небезпідставними є доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про необхідність закриття кримінального провадження в частині засудження ОСОБА_8 за епізодом крадіжки від 13.04.2021, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння. Обвинувачений у судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження в цій частині саме з наведених підстав.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімума доходів громадян.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні наступних кримінальних правопорушень: 05.01.2021 таємне викрадення чужого майна у потерпілого ОСОБА_9 на суму 5524 гривень; 03.04.2021 таємне викрадення чужого майна у потерпілого ОСОБА_10 на суму 3480 гривень; 13.04.2021 таємне викрадення чужого майна у потерпілого ОСОБА_12 на суму 1726 гривень; 15.04.2021 таємне викрадення чужого майна у потерпілого ОСОБА_11 на суму 17280 гривень; 20.04.2021 таємне викрадення чужого майна у потерпілого ОСОБА_13 на суму 12788 гривень; 26.04.2021 таємне викрадення чужого майна у потерпілого ОСОБА_14 на суму 8733 гривень. Станом на дату вчинення кримінального правопорушення 13.04.2021, прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн, а тому з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність станом на 13.04.2021, є 2270 гривень.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в частині 1 статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи, що вартість таємно викраденого ОСОБА_8 чужого майна за епізодом від 13.04.2021 була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме менше 2270 гривень, суд апеляційної інстанції вважає, що, з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_8 діяння 13.04.2021 не є кримінальним правопорушенням.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи, що відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ сума викраденого, з якої настає кримінальна відповідальність за злочини щодо права власності - збільшилася, суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку наявні правові підстави для закриття кримінального провадження в частині вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, за епізодом таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_12 від 13.04.2021, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, у зв`язку із чим вирок суду в цій частині слід скасувати.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що при призначенні обвинуваченому остаточного покарання на підставі статей 71, 72 КК України суд першої інстанції врахував наявність щодо ОСОБА_8 вироку Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2021, яким він був засуджений за частиною 1 статті 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт. Враховуючи положення пункту 1 частини, частини 4 статті 80 КК України давність виконання цього вироку вже минула, у зв`язку із чим підстави для його врахування при призначенні остаточного покарання відсутні та вирок суду слід змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на врахування вироку Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2021 при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі статей 71, 72 КК України. Встановлені судом апеляційної інстанції обставини не впливають на призначення обвинуваченому покарання як окремо за кожне кримінальне правопорушення, так і на підставі статей 70, 71 КК України, враховуючи, що всі інкриміновані злочини ОСОБА_8 вчинив в період іспитового строку за вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.11.2020. Перевіряючи вирок в частині призначеного покарання, суд апеляційної інстанції не встановив підстав для його пом`якшення, з огляду на дані про особу обвинуваченого, кількість інкримінованих йому злочинів, вчинення їх в період іспитового строку, що вказує на схильність ОСОБА_8 до кримінально-протиправної поведінки.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Суд апеляційної інстанції з урахуванням усіх обставин справи вважає, що призначене судом першої інстанції покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись статтями 284, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 10 травня 2024 року змінити.

В частині засудження ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, за епізодом від 13 квітня 2021 року щодо потерпілого ОСОБА_12 вирок суду - скасувати і в цій частині кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за цим епізодом закрити на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на врахування вироку Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2021 при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі статей 71, 72 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2021. В решті вирок Київського районного суду м. Харкова від 10 травня 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Головуючий:

Судді: