Справа № 199/3252/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2024 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в кримінальне провадження № 0000447 від 19.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів.

Обвинувачений, захисники заперечували проти клопотання прокурора, просили відмовити у задоволенні клопотання, оскільки клопотання містить посилання на не передбачену КПК України опис, складову норми права «продовжити строк тримання під вартою», замість вірної «застосувати строк тримання під вартою», відсутність доказів на підтвердження обґрунтування клопотання прокурора.

Разом з цим, якщо суд задовольнить клопотання прокурора, визначити для обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді застави який не буде завідомо непомірним.

Прокурор проти клопотання сторони захисту заперечував.

Суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню повністю, клопотання сторони захисту частково.

Вирішуючи клопотання, суд враховує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

При застосуванні запобіжного заходу, крім наявності ризиків, враховується обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд наголошує, що не вдається до оцінки доведення або не доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України на цій стадії процесу.

Суд виходить з вірогідності причетності обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину.

Оцінюючи ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає, що обвинувачений може переховуватися від суду, окрім цього існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її маральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії).

При цьому, вирішуючи питання про доцільність зміни запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, або його продовження, суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який у разі доведеності його вини йому може загрожувати покарання від 5 до 10 років позбавленням волі.

Щодо суспільної небезпеки, суд приходить до висновку, що такий злочин має дуже високий ступінь суспільної небезпеки.

На думку суду вже лише ця обставина спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчиєв проти Молдови», «Панченко проти Росії»).

При цьому, не будучи самостійною підставою для утримання особи під вартою, тяжкість обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, що ґрунтується на позиції в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», у відповідності з якою суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати, що на теперішній час свідки за даним кримінальним провадженням не допитані, тому ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

Суд також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст. 183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, незважаючи на наявність позитивних даних, які характеризують особу ОСОБА_4 , та заслуговують на увагу, проте суттєво ризики у кримінальному провадженні не зменшують.

При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни запобіжного заходу, який застосований до обвинуваченого, на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

Досліджуючи питання щодо можливості зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який суд, враховуючи запровадження на всій території України військового стану, вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, вважає, що вказані відомості про особу обвинуваченого в сукупності із обсягом пред`явленого обвинувачення та встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що альтернативні запобіжні заходи не здатні запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З огляду на викладене клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів підлягає задоволенню.

Що стосується посилання захисників які заперечували проти клопотання прокурора, просили відмовити у задоволенні клопотання, оскільки клопотання містить посилання на не передбачену КПК України опис, складову норми права як «продовження строку тримання під вартою», замість вірної «застосувати строк тримання під вартою», то судом відхиляється таке твердження, оскільки частиною 1 статті 199 КПК України передбачено, що саме «Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою».

Також, судом враховується, що зміст та обґрунтування клопотання прокурора є зрозумілим як для суду так і для сторони захисту.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до припису КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, за тяжкі злочини розмір застави становить від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум на 2024 рік затверджений Законом «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX і для працездатних осіб складає 3028 грн.

Враховуючи всі обставини справи, майновий стан та особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 151400 грн. 00 коп., яка буде достатньою мірою гарантувати виконання ним, покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, на ОСОБА_4 необхідно відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти такі обов`язки: за першою вимогою прибувати на виклик суду; не відлучатися з місця дислокації військової частини, в якій ОСОБА_4 проходить військову службу, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проходження служби та свого місця перебування; утримуватися від спілкування зі свідками у зазначеному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд зУкраїни і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави обвинуваченого ОСОБА_4 , з моменту звільнення з-під варти, вважати таким, до якого у вигляді запобіжного заходу застосована застава, про що уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення повідомити суд.

Попередити ОСОБА_4 про звернення суми застави в дохід держави із зарахуванням її до спеціального фонду Державного бюджету України в разі невиконання підозрюваним покладених на нього за цією ухвалою обов`язків з вирішенням питання про застосування застави у більшому розмірі або іншого виду запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 176-178,183,199, 314, 331,350,369,371,372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокуроразадовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , - до 08 липня 2024 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 151400 грн. 00 коп.

ОСОБА_4 може бути звільнений під заставу, з часу підтвердження внесення цієї суми на рахунок № НОМЕР_1 , отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код 820172, на строк дії ухвали до 08 липня 2024 року включно.

Обвинувачений ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної судом суми застави, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти такі обов`язки: за першою вимогою прибувати на виклик суду; не відлучатися з місця дислокації військової частини, в якій ОСОБА_4 проходить військову службу, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проходження служби та свого місця перебування; утримуватися від спілкування зі свідками у зазначеному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд зУкраїни і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених обов`язків - два місяця з дня внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі якщо він не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього даною ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави.

В іншій частині, заявленого клопотання стороною захисту відмовити.

Копію ухвали про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою направити керівнику гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 для виконання.

Відповідно до п. 1-1 ч.2 ст. 395 КПК України ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисниками, прокурором безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1