КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 04.03.2023 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в матеріалах скарги не виявлено належних доказів на підтвердження того, що заявник 04.03.2023 року дійсно звертався із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Державного бюро розслідувань. Крім того, заявником не надано до скарги копії заяви про вчинення кримінального правопорушення та відомостей щодо її отримання відповідальною особою Державного бюро розслідувань. При цьому слідчим суддею вживались заходи з метою перевірки тверджень заявника, однак останній на виклики у судові засідання не з`явився, додаткових документів на обґрунтування скарги на адресу суду не направив, та не навів переконливих даних щодо обґрунтованості та актуальності своєї позиції. Тому слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість доводів даної скарги та відмовив у її задоволенні.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, прийнятою з грубим порушенням норм процесуального права, Конституції __________________________________________

Справа №11-сс/824/1763/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6

Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1

України та вимог міжнародних договорів, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, просить її скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою повернути матеріали справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ним було заявлено повністю обґрунтовану скаргу на бездіяльність слідчого ГСУ ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та проведення досудового розслідування у порядку передбаченому ст. 214 КПК України, в якій він просив розглянути скаргу у його присутності та повідомити його належним чином про дату, час і місце розгляду скарги за зазначеною поштовою адресою. При цьому сама його скарга містила повний зміст його заяви з повідомленням про кримінальне правопорушення, яка не була розглянута належним чином, що і є предметом оскарження. Також він просив слідчого суддю витребувати з органу досудового розслідування оригінал заявленої ним скарги з доданими документами та документи, що ухвалені цим органом за наслідками розгляду його заяви. В якості доказів надання ним саме до цього органу досудового розслідування заяви з повідомленням про кримінальне правопорушення ним було додано копію опису вкладеного та накладної, що свідчить про спрямування заяви цінним листом з описом вкладеного кур`єрською експрес доставкою з повідомленням про вручення адресату.

Крім того, зазначає, що з прохальної частини скарги вбачається, що він просив слідчого суддю зобов`язати слідчого ГСУ ДБР та керівника органу досудового розслідування внести відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі відомостей, викладених у заяві з повідомленням про кримінальне правопорушення, надісланої цінним листом з описом вкладеного кур`єрською експрес доставкою, з повідомленням про вручення, розпочати досудове розслідування та вручити заявнику витяг з ЄРДР і повідомлення про початок досудового розслідування.

Тому вважає, що з вищенаведеного вбачається, що він виконав усі передбачені законом вимоги щодо звернення до суду за судовим захистом.

Разом з тим, слідчий суддя, в порушення вимог ч. 1 ст. 9, ст.ст. 134, 135, 136, 137 КПК України, не повідомив належним чином його, як заявника, про дату, час і місце розгляду скарги, у зв`язку з чим, в порушення вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, скарга була розглянута без його участі, тим самим його було позбавлено конституційного права на судовий захист та ефективний юридичний захист, а саме, він був позбавлений права своєчасно знати про дату, час і місце розгляду скарги, прибути у судове засідання, заявляти відводи складу суду, надавати пояснення, заявляти клопотання тощо.

Окрім цього, всупереч вимог ч. 7 ст. 376 КПК України, копія оскаржуваної ухвали не була йому надіслана не пізніше наступного дня після ухвалення, тобто 13.12.2023 року.

Також вказує й на те, що слідчий суддя, діючи всупереч ст.ст. 3, 8, 9, 55, 64, 129 Конституції України та ч. 1 ст. 9, ч.ч. 1, 3, 4 ст. 214 КПК України, грубо порушуючи присягу судді, вдався до вільного тлумачення імперативної норми передбаченої цією статтею, та у своїй ухвалі, ігноруючи вищенаведені імперативні норми кримінального процесуального права, намагається обґрунтувати невнесення відомостей до ЄРДР. А саме, слідчий суддя посилається на те, що як нібито їх заява з повідомленням про кримінальні правопорушення не містить достатньо переконливих відомостей про наявність ознак кримінального правопорушення, що є неправдою, оскільки ним було дуже докладно викладені усі обставини, а також навіть надана попередня правова кваліфікація.

Більш того, слідчий суддя викладає надумані підстави для відмови у задоволенні скарги, посилаючись на як нібито на необхідність надання ним доказів вчинення кримінального правопорушення, що не передбачено на цій стадії процесу та може бути перевірено лише після внесення відомостей до ЄРДР (ч. 3 ст. 214 КПК України).

Окрім цього, зазначає, що зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя повідомляє завідомо неправдиву інформацію про те, що він нібито не надав доказів надсилання заяви з повідомленням про кримінальне правопорушення, адже він додав до скарги копію опису вкладеного до цінного листа, надісланого кур`єрською експрес доставкою, з повідомленням про вручення адресату та копію накладної, що свідчить про надсилання такого цінного листа з описом вкладеного. При цьому зміст опису містить дуже докладну інформацію, що було спрямовано саме заяву з повідомленням про кримінальне правопорушення, в порядку передбаченому ст. 214 КПК України, з додатками.

Що стосується посилання слідчого судді про ненадання ним копії заяви з повідомленням про кримінальне правопорушення, то це не передбачено чинним КПК України, але у самій скарзі міститься повний зміст його заяви, тому це не є перешкодою для розгляду скарги.

Також слідчий суддя повідомляє, що як нібито кожне висловлення повинно бути підтверджене будь якими розумними поясненнями, які можливо перевірити доданими матеріалами, в тому числі в частині підслідності, але, на думку апелянта, це вже взагалі надумані вимоги слідчого судді, які не передбачені кримінальним процесуальним законом на стадії прийняття та реєстрації заяви з повідомленням про кримінальне правопорушення та під час розгляду скарги на бездіяльність слідчого або прокурора, що не виконали імперативні норми, передбачені ст. 214 КПК України.

При цьому, що стосується підслідності, то це є повноваженнями прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, який призначається керівником відповідної прокуратури лише після внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування.

Таким чином, вважає, що очевидним є факт незаконності оскаржуваної ухвали слідчого судді, що суперечить нормам кримінального процесуального права, Конституції України та нормам міжнародного права, передбачених Конвенцією захисту прав і основоположних свобод, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що скарга розглядалась без його участі, а оскаржувана ухвала ним вперше була отримана лише 26.01.2024 року рекомендованим листом, яка судом першої інстанції була спрямована 23.01.2024 року.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду не надсилав, тому апеляційний суд, враховуючи, що, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, його неявка не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п'яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

З наведеного слідує, що пропущений строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції підлягає поновленню за умови, що особа, яка подає таку скаргу ставить питання про його поновлення та доведе поважність причин його пропуску.

Враховуючи ті обставини, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року була постановлена без участі сторін, а її копію ОСОБА_5 отримав 26 січня 2024 року, що підтверджується доданими до апеляційної скарги документами щодо вручення поштового відправлення, колегія суддів погоджується з доводами ОСОБА_5 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження цієї ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

Що стосується апеляційних вимог ОСОБА_5 , то колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому положеннями чинного КПК України не передбачено вимог щодо змісту скарг, поданих в порядку ст. 303 КПК України, та додатків до них.

Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави вважати, що слідчий суддя під час розгляду скарги не обмежений лише її доводами та доданими до скарги матеріалами, а має перевірити обґрунтованість викладених у цій скарзі доводів шляхом дослідження інших матеріалів, в тому числі отриманих на запит, відібрання пояснень в учасників судового провадження, тощо.

При цьому, зі змісту положень ст.ст. 303, 307 КПК України слідує, що за наслідками розгляду скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя може відмовити у задоволенні такої скарги, перевіривши її доводи у відповідності до норм закону, зокрема надавши попередню оцінку змісту заяви на предмет викладення в ній інформації саме про кримінальне правопорушення.

Разом з тим, як вбачається з наданих суду матеріалів, слідчий суддя під час розгляду скарги ОСОБА_5 вказаних вимог закону не дотримався.

Так, ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 04.03.2023 року.

Ухвалою від 12 грудня 2023 року слідчий суддя відмовив у задоволені вказаної скарги, мотивувавши своє рішення тим, що в матеріалах скарги не виявлено належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 04.03.2023 року дійсно звертався із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Державного бюро розслідувань, зокрема останній не долучив до скарги копії заяви про вчинення кримінального правопорушення та відомостей щодо її отримання відповідальною особою Державного бюро розслідувань. При цьому слідчим суддею вживались заходи з метою перевірки тверджень заявника, однак останній на виклики у судові засідання не з`явився, додаткових документів на обґрунтування скарги на адресу суду не направив, та не навів переконливих даних щодо обґрунтованості та актуальності своєї позиції.

Однак, як зазначалося вище, кримінальний процесуальний закон не містить вимог щодо змісту скарги, поданої в порядку ст. 303 КПК України, як і не містить вимог про долучення до неї будь-яких матеріалів, в тому числі і на підтвердження факту звернення до відповідного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, за наявності сумнівів щодо звернення ОСОБА_5 до Державного бюро розслідувань, слідчий суддя міг це з`ясувати шляхом виклику у судове засідання особи, яка подала скаргу, слідчого або прокурора, а також шляхом витребування та отримання відповідної інформації від органу досудового розслідування чи прокурора.

Крім того, вищенаведені обставини дають підстави вважати, що, відмовляючи в задоволені скарги ОСОБА_5 , слідчий суддя не перевірив доводи цієї скарги щодо обґрунтованості викладених у ній доводів про бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто не перевірив подану скаргу на предмет тих обставин, які, відповідно до вимог КПК України, дають підстави для відмови у її задоволенні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року постановлена з порушенням положень ст.ст. 303, 307 КПК України, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 04.03.2023 року, - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3