Справа № 761/7003/24
Провадження № 1-кс/761/5028/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Нікополь, Дніпропетровської обл., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України, у кримінальному провадженні №0001228 від 11.12.2023р.,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 , яке погоджено з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , відповідно до якого просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001228 від 11.12.2023р.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_6 у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 26.10.2023 року та за достеменно невстановлених досудовим слідством обставин, використовуючи власний профіль під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у застосунку обміну повідомленнями «Telegram», вступив в комунікативний зв`язок із користувачем цього ж застосунку, який має наступні дані профілю: First name: « ОСОБА_8 », Bio: « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який використовує номер стільникового зв`язку НОМЕР_1 , та який здійснює збір інформації щодо військової техніки, особового складу та споруд, в яких дислокуються (тимчасово або на постійній основі) представники правоохоронних органів, військовослужбовці Збройних сил України та інших військових формувань, отриманої від агентурної мережі, сформованої з лояльних до рф громадян України.

Тобто ОСОБА_6 , повною мірою усвідомлюючи, що користувач, із профілем « ОСОБА_8 », який використовує номер стільникового зв`язку НОМЕР_1 , є представником спецслужб рф, фактично відповів останньому згодою на надання допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Так, після попередньо налагодженого контакту між співрозмовниками, на виконання вказівок вказаного вище представника спецслужб рф, з метою надання допомоги представникам держави-агресора в проведені підривної діяльності проти України, ОСОБА_6 у повідомленнях, датованих від 26.10.2023, надав координати місцевості (геопозиція), а саме: НОМЕР_4, з наступним повідомленням, в якому зазначив, що вказана геопозиція є місцем дислокації великої кількості особового складу з невстановлених військовослужбовців, у кількості приблизно 600-700 чоловік.

Також, ОСОБА_6 у повідомленні, датованому від 26.10.2023 надав координати місцевості (геопозиція), а саме: НОМЕР_3 без зазначення жодних деталей.

Одночасно з цим, в продовження сеансу спілкування, ОСОБА_6 надав реквізити розрахункового рахунку за номером банківської картки № НОМЕР_2 , для представника спецслужб рф з метою отримання грошової винагороди як за фактично виконане завдання, так і за результатами виконання подібних завдань в майбутньому.

Надалі, у повідомленнях, датованих від 27.10.2023, ОСОБА_6 підтвердив факт, отримання грошового переказу у сумі приблизно 40-50 доларів США.

Так, ОСОБА_6 у повідомленні, датованому від 28.10.2023, надав координати місцевості (геопозиція), а саме: НОМЕР_5, де у повідомленні від 30.10.2023 зазначив, що вказана геопозиція є місцем дислокації сил та засобів протиповітряної оборони на місці невеликої бази.

Надалі, ОСОБА_6 у повідомленні, датованому від 30.10.2023, надав координати місцевості (геопозиція), а саме: НОМЕР_6, де у наступному повідомленні зазначив, що вказана геопозиція є місцем розташування мостового переходу у АДРЕСА_3 , що є режимним об`єктом під охороною військовослужбовців.

Окрім того, ОСОБА_6 у повідомленні, датованому від 30.10.2023, надав координати місцевості (геопозиція), а саме: НОМЕР_7, де у наступному повідомленні зазначив, що вказана геопозиція є місцем розташування воєнної бази (назва 313 база) зі складами з паливом, поля довкола якої заміновано. Наступними повідомленнями ОСОБА_6 надав уточнення, що вказана локація розташована між АДРЕСА_4 .

Загалом ОСОБА_6 під час реалізації власного злочинного умислу, у повній мірі усвідомлював, що надані ним відомості не були публічно доступними, не публікувались і не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом ЗС України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, а отже становили оперативний інтерес для представників рф та могли бути використані при проведенні підривної діяльності проти України шляхом планування та проведення бойових чи диверсійних дій проти України, направлених на захоплення її територій, зменшення її воєнного, економічного, соціального та морально-політичного потенціалу у сфері оборони шляхом проведення ударів по відповідних об`єктах.

За інформуванням ІНФОРМАЦІЯ_5 , передача зазначеної інформації представникам іноземної держави може призвести до завдання шкоди обороноздатності України, оскільки отримання іноземними спеціальними службами такої інформації призведе до зниження ступеня захищеності території військової частини, підвищує її диверсійну уразливість, може призвести до загрози життю і здоров`ю військовослужбовців, які проходять там службу та до використання цієї інформації при плануванні та здійсненні ракетних обстрілів, що у свою чергу призведе до тяжких наслідків у вигляді знищення будівель, майна, військової техніки і загибелі військовослужбовців.

Таким чином, ОСОБА_6 діючи умисно на шкоду обороноздатності та державній безпеці України, надав представнику іноземної організації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні державної зради, тобто у діянні, умисно скоєному громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, шляхом надання представнику іноземної держави - Російської Федерації - допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 111 КК України, являється особливо тяжким злочином та карається позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення, та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, орган досудового розслідування за погодженням з процесуальним керівником, повідомивши ОСОБА_6 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, продовжити злочинну діяльність, в тому числі переходу на бік ворога, вважає за необхідне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримала, просила обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник в судовому засіданні просив звернути увагу, що підозрюваний є неповнолітньою особою, навчається та працює. Зауважив, що наведені у клопотанні ризики є формальними, а тому вважає, що необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний у судовому засіданні просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Законний представник підозрюваного у судовому засіданні підтримала вимоги клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання та вислухавши учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено слідчим суддею, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження, внесеного до ЄРДР за №0001228 від 11.12.2023 за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

22.02.2024 ОСОБА_6 було затримано за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Цього ж дня, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 є неповнолітнім, законним представником якого є Відділ профілактичної, організаційно-виховної, методичної роботи та контролю за спеціальними установами Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, згідно постанови про залучення законного представника неповнолітнього від 22.02.2024.

Як вбачається із ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу. Про затримання і взяття під варту неповнолітнього негайно сповіщаються його батьки чи особи, які їх замінюють.

Санкція ч. 2 ст. 111 КК України, про підозру у якій повідомлено ОСОБА_6 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний також встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з практикою ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п.32, Series A, № 182).

Так, пред`явлена підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, підтверджується наступними доказами: рапортом про виявлений злочин від 21.06.2023; відповіддю на доручення оперативного підрозділу від 26.06.2023; відповіддю на доручення оперативного підрозділу від 04.01.2024 з додатками; відповіддю на доручення оперативного підрозділу від 22.01.2024 з додатками; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 09.11.2023; відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_6 від 12.12.2023; протоколом огляду від 22.02.2024р., а також іншими матеріалами клопотання.

Слідчий суддя вбачає, що в даному випадку, до клопотання долучено докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні неповнолітнім ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, який відносяться до особливо тяжких злочинів.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішуються, оскільки такі питання підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

В свою чергу, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до положень ст.ст.177, 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований лише до підозрюваного чи обвинуваченого у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний чи обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вбачає, що підозрюваний має об`єктивну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Виходячи із фактичних обставин пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, його специфіки, яке стосується злочину проти основ національної безпеки України, під час дії воєнного стану, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність інкримінованого злочину, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_6 не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, і вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну поведінку підозрюваного та, як наслідок буде спроможним, з урахуванням віку останнього запобігти можливості ухилятися від явки до суду або переховуватись від суду, опинитись на території України, яка перебуває в тимчасовій окупації, виїхати за межі державного кордону, перейти на біг ворога, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому, відповідно до положень абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави, з урахуванням обставин кримінального провадження та інкримінованого злочину.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-179, 183, 193, 194, 309, 372, 492 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою встановити в межах строку досудового розслідування, тобто до 08 березня 2024 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали складено 27 лютого 2024 року.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1