ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/230/24 Справа № 709/696/23 Категорія: ч. 4 ст. 187 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_8

(в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на вирок Чорнобаївського райсуду Черкаської обл. від 8.11.2023 р. у кримінальному провадженні № 0000522 від 18.04.2023 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком ОСОБА_10 , який наро-

дився ІНФОРМАЦІЯ_3 р. у с. Богодухівка Чорнобаїв-

ського р-ну Черкаської обл., українець, грома-

дянин України, має середню освіту, неодруже-

ний, раніше судимий:

- 24.05.2012 р. Чорнобаївським райсудом Чер-

каської обл. за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ст. 104

КК України до 3 років позбавлення волі, зві-

льнений від відбуття покарання з випробуван-

ням строком 2 роки;

- 15.02.2013 р. Чорнобаївським райсудом Чер-

каської обл. за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК Ук-

раїни до 3 років позбавлення волі, звільнений

від відбуття покарання з випробуванням стро-

ком 2 роки;

- 7.02.2014 р. Чорнобаївським райсудом Черка-

ської обл. за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК

України до 3 років позбавлення волі;

- 13.05.2014 р. Чорнобаївським райсудом Черка-

ської обл. за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років

позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК Ук-

раїни призначено покарання 4 роки 3 місяці

позбавлення волі;

- 1.06.2016 р. Чорнобаївським райсудом Черкась-

кої обл. за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до

3 років позбавлення волі;

- 6.06.2023 р. Городищенським райсудом Черка-

ської обл. за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років

позбавлення волі;

не працює, зареєстрований

АДРЕСА_1 , проживає

АДРЕСА_2 ,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та йому призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з дня набрання вироком законної сили. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_10 в строк відбутого покарання, строк попереднього ув`язнення з 17.04.2023 р. по день, що передує дню набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Цивільний позов у даному провадженні не заявлений.

Стягнуто із ОСОБА_10 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 2151,00 грн.

Питання про речові докази судом вирішені відповідно до вимог КПК України.

Вироком суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_10 в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 р., 17.04.2023 приблизно о 18 год., перебуваючи на відкритій ділянці автодороги між с. Веселий Хутір та смт. Чорнобай Золотоніського р-ну Черкаської обл., умисно, протиправно, з корисливих мотивів, направився у слід за потерпілим та перебуваючи неподалік адміністративної будівлі ПП «Чорнобаївський асфальтний завод» упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел, здійснив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, підставивши ножа до грудної клітки неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на що останній, відчуваючи реальність небезпеки, на незаконну вимогу ОСОБА_10 самостійно віддав свій спортивний рюкзак, в якому знаходились акустична колонка чорного кольору марки «Tronsmart element t6», вартість якої відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-23/4728-ТВ від 27.04.2023 становить 1025,19 грн., два зарядні пристрої та мобільний телефон марки «iPhone 6», який дістав із зовнішнього карману куртки.

Після реалізації злочинного умислу, завершивши всі дії, ОСОБА_10 з місця скоєння злочину зник, а майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, вчинений в умовах воєнного стану.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в матеріалах справи він виявив відсутність журналу судового засідання від 13.06.2023 р., яке розпочато згідно ухвали о 14:52, 13.06.2023 р., а секретар лише продовжила журнал підготовчого судового засідання, що є порушенням п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Істотність порушення вказує на те, що прокурором було зачитане обвинувачення ОСОБА_10 , визначено межі та об`єм обвинувачення, в підготовчому судовому засіданні, згідно ст. ст. 314-315 КПК України, не передбачається вирішення таких питань.

На думку сторони захисту, під час судового розгляду прокурор не довів ні права власності ОСОБА_7 на майно, яке начебто було при ньому, не встановлено застосування сили обвинуваченим та застосування погрози.

Крім того, слідчі експерименти від 18.04.2023 р. за участю потерпілого та підозрюваного більше схожі на допит особи, та, на думку захисника, не можуть називатись «слідчим експериментом» та використовуватись судом як доказ.

Перед слідчим експериментом до обвинуваченого ОСОБА_10 працівниками поліції була застосована фізична сила, психологічний тиск.

Також, на думку захисника, у даному кримінальному провадженні суд не встановив, що дії обвинуваченого повинні бути кваліфіковані як розбій, чи як грабіж.

У контексті конкретних обставин цієї справи, можна зробити висновок, що відмінність між насильством при розбої і насильством при грабежі слід шукати в природі самого насильства, його спрямованості та характері дій особи, яка його застосовує. Якщо поведінка винної особи в конкретний час, місці, за обставин та в обстановці є підступною, несподіваною, раптовою і неспровокованою; спрямована проти волі або поза волею потерпілого; насильство є реальним, інтенсивним і небезпечним для життя чи здоров`я особи або ж воно не застосовується (є нереальним), але характер дій особи є агресивно-насильницьким, то такі ознаки свідчать про напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, або з погрозою його застосування і мають розцінюватись як розбій. За відсутності цих ознак вчинене має кваліфікуватись як насильницький грабіж.

На думку захисника, оскільки в матеріалах справи не має доказів, які б свідчили про заподіяння потерпілому під час нападу тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, то необхідно перекваліфікувати дії обвинуваченого зі ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України.

В запереченні прокурора Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_11 висловлюється її позиція, щодо необхідності залишення без задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , як безпідставної та необґрунтованої і залишення без зміни вироку суду.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити із вказаних у ній мотивів, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, натомість вважаючи вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, думки потерпілого ОСОБА_7 та його законного представника ОСОБА_8 , які підтримали думку прокурора та також заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог закону при прийнятті рішення у даному кримінальному провадженні.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_10 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, вчиненого в умовах воєнного стану та кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 187 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні в їх сукупності та взаємозв`язку, яким у вироку дана правильна юридична оцінка.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах, які досліджені і належним чином оцінені судом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого саме за ч. 4 ст. 187 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та надав покази, що він був раніше знайомий із потерпілим ОСОБА_7 , оскільки вони навчалися разом у Золотоніській школі-інтернаті. Потерпілий заборгував йому гроші. Точну суму він не пам`ятає, приблизно 500 грн. або 1000 грн. 17.04.2023 р. приблизно о 18 год. він перебував на зупинці в с. Веселий Хутір, Чорнобаївської ОТГ, побачивши, як мимо нього пройшов потерпілий, пішов слідом за ним. Неподалік адміністративної будівлі ПП « Чорнобаївський асфальтний завод» він його наздогнав та спитав про борг. Оскільки останній борг йому не віддав, він забрав у ОСОБА_7 акустичну колонку, яку потерпілий віддав йому добровільно. Окрім колонки більше нічого у потерпілого не забирав. Ножа він з собою не мав та ножом останньому не погрожував. Під час досудового розслідування, а саме слідчого експерименту, він частково визнавав свою вину, оскільки до нього, напередодні його проведення, працівники поліції застосовували фізичне та психологічне насилля. Просив суд його виправдати.

Проте, винуватість обвинуваченого, не зважаючи на те, що він вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав лише частково, повністю доведена зібраними у справі доказами, яким суд дав належну оцінку і навів у вироку, зокрема:

- даними показань неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 про те, що він особисто не був знайомий із обвинуваченим, але наглядно його знав, оскільки бачив його у Золотоніській школі-інтернаті в якій він навчався. Ніяких грошей він у нього в борг не брав. 17.04.2023 р. приблизно о 18 год. він йшов по автодорозі між населеними пунктами с. Веселий Хутір та смт. Чорнобай Золотоніського р-ну Черкаської обл. та хотів зловити попутку щоб доїхати додому. На автодорозі він зустрів ОСОБА_10 . Він знав, що останній був неодноразово судимий, тому він з ним не розмовляв та пройшов мимо. Потім він побачив, як обвинувачений пішов слідом за ним. Біля адміністративної будівлі ПП «Чорнобаївський асфальтний завод» ОСОБА_10 його наздогнав та спитав чому він з ним не вітається. Потім він побачив, що з лівого рукава кофти на долоню останній витяг ніж. Ніж був старий зі слідами корозії, із дерев`яною ручкою, схожий на кухонний. Довжиною приблизно 20-25 см із закльопками срібного кольору. ОСОБА_10 приставив ножа до його грудної клітини та сказав, щоби він віддавав все, що у нього є. Він злякався та віддав йому рюкзак, в якому був паспорт, дві зарядки, одна до мобільного телефону, інша до акустичної колонки, акустична колонка чорного кольору, гігієнічна помада для губ та носова хустка. Погрозу ножом він розцінив як реальну, оскільки йому було відомо, що ОСОБА_10 раніше був неодноразово судимий. Якби обвинувачений не погрожував йому ножом, а просто забрав би речі, він не звертався би до поліції. Після цього ОСОБА_10 побіг в бік с. Веселий Хутір. Перед цим сказав, що якщо він комусь скаже, то він його знайде та заріже. ОСОБА_10 був одягнутий в синю кофту, сірі штани та взутий в кросівки із сіточкою. На руках у нього були чорні рукавички. Після події на автодорозі його підібрав ОСОБА_13 , який раніше працював в поліції та він йому все розповів. Вони разом поїхали забрали його маму, а потім поїхали в поліцію та написали заяву.

- даними показань свідка ОСОБА_14 про те, що обвинувачений ОСОБА_10 є її співмешканцем, з яким вона проживала разом один рік до події. 17.04.2023 р. з ранку приблизно о 8 год. ОСОБА_10 сказав, що поїде в с. Богодухівку до родичів по картоплю. Із с. Богодухівки його забрав її брат - ОСОБА_15 та висадив в центрі с. Веселий Хутір . Потім ОСОБА_10 пішов до своїх друзів. Прийшов до дому ввечері того ж дня коли вже сутеніло, трохи був у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки вони посварилися, до хати вона його не впустила. Вони сиділи розмовляли на крильці. ОСОБА_10 приніс із собою акустичну колонку темного кольору, яку він залишив на крильці біля стільців. Звідки він її взяв вона не питала. Потім приїхали працівники поліції та провели в її будинку обшук. В ході обшуку вони вилучили акустичну колонку та два кухонних ножа із дерев`яною ручкою, якими вона користувалася в домогосподарстві, але вона стверджує, що вони з кухні не зникали, а постійно перебували там. Ключі від будинку вона ховає в потаємному місці, а тому ОСОБА_10 без її відому не міг зайти до приміщення.

- даними показань свідка ОСОБА_13 про те, що 17.04.2023 р. приблизно о 17 год. він їхав на машині до дому. Побачив, що по дорозі до смт. Чорнобай іде хлопець, як з`ясувалося пізніше це був потерпілий ОСОБА_7 . Він зупинився підвезти його. Потерпілий був знервований. Він йому розповів, що на нього напав ОСОБА_10 та забрав у нього його особисті речі: мобільний телефон, два зарядних пристрої та акустичну колонку. Він його відвіз в с. Хрестителеве, а потім, разом із матір`ю, відвіз до поліції. Потерпілого та обвинуваченого раніше він не знав;

- даними показань свідка ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_14 є його сестрою. ОСОБА_10 є її співмешканцем. 17.04.2023 р. до нього зателефонувала мати та попросила забрати ОСОБА_10 з с. Богодухівка. Він його забрав та відвіз до с. Веселий Хутір. Коли вони їхали, ні про що не розмовляли. Приблизно о 18 год. в цей же день, до нього зателефонувала сестра та повідомила, що ОСОБА_16 додому не повернувся та спитала чи не знає куди він пішов. Він їй повідомив, що висадив його в с. Веселий Хутір . Потім йому серед ночі подзвонила сестра та повідомила, що приїхали працівники поліції та хочуть провести в будинку обшук. Після цього він поїхав до будинку, в якому мешкала його сестра та був присутній під час проведення обшуку.

Крім того, суд першої інстанції безпосередньо дослідив письмові докази у даному кримінальному провадженні, якими також підтверджується доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 в інкримінованому йому діянні, зокрема:

- даними протоколу обшуку від 18.04.2023 р., відповідно до якого начальник відділу РЗСПЖЗО СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. к-н поліції ОСОБА_17 в період з 03:42 год. до 04:42 год. за участю підозрюваного ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_18 , спеціаліста: поліцейського СРПП ВПД № 2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. ст. с-та ОСОБА_19 , власника (користувача) домоволодіння ОСОБА_14 , у присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , із застосуванням технічних засобів фіксації (відеокамера «Panasonic»), провела обшук у ОСОБА_14 , жительки АДРЕСА_2 . В ході проведення обшуку виявлено у крильці, при вході до будинку, під дерев`яним стільцем, портативну колонку чорного кольору, яка поміщена до сейф-пакету. Також, в кімнаті - кухні, з правої сторони на тумбочці знаходяться ножі, де виявлено два ножі з дерев`яною ручкою, які поміщені до сейф-пакету. Виявлені предмети вилучені до Золотоніського РВП. Від учасників заяв та клопотань не надходило (т. 1, а. пр. 201-203);

- даними протоколу огляду місця події від 18.04.2023 р., відповідно до якого слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. ст. л-нт поліції ОСОБА_22 в рамках кримінального провадження № 0000522, в присутності понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , за участі підозрюваного ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_18 , спеціаліста о/у СКП Золотоніського РВП ОСОБА_25 , із застосуванням технічних засобів фіксації (відеокамера «Panasonic») провела огляд місця події, яким являється поле за адміністративними межами смт. Чорнобай Черкаської обл. З огляду зліва на право з правої сторони знаходиться автодорога АДРЕСА_2 . Під час огляду місця події підозрюваний ОСОБА_10 , за участю захисника ОСОБА_18 , добровільно показав місце знаходження речей, а саме: рюкзака червоного кольору, який знаходиться від зазначеної автодороги в бік поля на відстані близько 100 м. Під час огляду поля, на землі виявлено та вилучено: спортивний рюкзак червоного кольору з написом «Червоний хрест», який поміщений до сейф-пакету; носову хустку коричневого кольору, жіночу гігієнічну помаду, зарядний пристрій білого кольору у кількості 1 шт., зарядний пристрій чорно-білого кольору у кількості 1 шт., які поміщено до сейф-пакету. В ході огляду місця події підозрюваний повідомив, що він викинув мобільний телефон в праву сторону. При огляді території зліва на право, з правої сторони на відстані приблизно 50 - 100 м від виявленого рюкзака, мобільного телефону виявлено не було (т. 1, а. пр. 207 - 208);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.04.2023 р. з довідкою до протоколу та додатками, відповідно до якого слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_26 , в присутності законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , соціального педагога ОСОБА_27 , понятих ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , в рамках кримінального провадження № 0000522, провела пред`явлення до впізнання фотознімків громадян, під час якого потерпілий ОСОБА_7 повідомив зовнішній вигляд і прикмети особи, яка вчинила відносно нього розбійний напад та впізнав таку особу на фото під № 3 ( ОСОБА_10 ) (т. 1, а. пр. 214 - 219);

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 18.04.2023 р. з додатками, відповідно до якого слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_26 , в присутності законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , соціального педагога ОСОБА_27 , понятих ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , в рамках кримінального провадження № 0000522, провела пред`явлення до впізнання речі - чотири кухонних ножі. Так, перед пред`явленням речей для впізнання потерпілий ОСОБА_7 повідомив ознаки ножа, яким ОСОБА_10 йому погрожував. У відсутності особи, яка впізнає речі, такі речі були розміщені у певному порядку (ніж, який було вилучено у ОСОБА_10 знаходився під № 2). Після цього, в кімнату для впізнання було запрошено ОСОБА_7 , який повідомив, що серед наявних ножів, відсутній ніж, яким ОСОБА_10 йому погрожував (т. 1, а. пр. 220 - 223);

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 18.04.2023 р., відповідно до яких слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_26 , у присутності законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , соціального педагога ОСОБА_27 , понятих ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , у рамках кримінального провадження № 0000522, провела пред`явлення до впізнання речей - чотирьох кухонних ножів. Так, перед пред`явленням речей для впізнання потерпілий ОСОБА_7 повідомив ознаки ножа, яким ОСОБА_10 йому погрожував. У відсутності особи, яка впізнає речі, такі речі були розміщені у певному порядку (ніж, який було вилучено у ОСОБА_10 знаходився під № 1). Після цього, в кімнату для впізнання було запрошено ОСОБА_7 , який повідомив, що ніж, яким ОСОБА_10 йому погрожував, знаходиться під № 1 (т. 1, а. пр. 224 - 226);

- даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 18.04.2023 р. з додатками, відповідно до якого слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_26 , у присутності законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , соціального педагога ОСОБА_27 , понятих ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , в рамках кримінального провадження № 0000522, провела пред`явлення до впізнання речей - чотирьох портативних колонок. Так, перед пред`явленням речей для впізнання потерпілий ОСОБА_7 повідомив ознаки портативної колонки, яку ОСОБА_10 , погрожуючи насильством забрав у нього. У відсутності особи, яка впізнає речі, такі речі були розміщені у певному порядку (портативна колонка, яку було вилучено у ОСОБА_10 знаходилася під № 4). Після цього, в кімнату для впізнання було запрошено ОСОБА_7 , який повідомив, що портативна колонка, яку у нього відібрав ОСОБА_10 знаходиться під № 4 (т. 1, а. пр. 228 - 232);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18.04.2023 р., відповідно до якого слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_26 , біля асфальтного заводу у смт. Чорнобай Золотоніського р-ну Черкаської обл., за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , спеціаліста: інспектора СРПП ВПД № 2 ОСОБА_30 , ст. інспектора СРПП ВПД № 2 ОСОБА_31 , у присутності понятих ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , із застосуванням технічних засобів фіксації (відеокамера «Panasonic»), провела слідчий експеримент з метою перевірки та уточнення показань неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 . Так, неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 пояснив і показав, що він приблизно о 16 год. 17.04.2023 р. проходив біля зупинки с. Веселий Хутір. На зупинці знаходився місцевий мешканець ОСОБА_34 . Так, як він його знає з негативної сторони, як раніше судимого, то він вирішив уникати з ним зустрічі і пішов пішки в смт. Чорнобай. Біля асфальтного заводу в смт. Чорнобай ОСОБА_7 почув, що його хтось кличе. Це був ОСОБА_10 , який просив його зачекати, що він і зробив. Протягом хвилини, що вони ішли, ОСОБА_10 почав дорікати ОСОБА_7 , що він з ним не привітався, потім почали говорити про спільних знайомих. Під час того, як вони ішли і розмовляли, ОСОБА_7 побачив, що ОСОБА_10 з лівого рукава лівою рукою, яка була в рукавичці, витягнув ніж та почав його перекладати в руці, потім повернувся праворуч до ОСОБА_7 та, тримаючи ніж з дерев`яною ручкою в лівій руці, приставив його до грудей ОСОБА_7 і сказав йому, щоб той віддав цінні речі. На що, ОСОБА_7 віддав йому телефон, а потім хотів дістати портативну музичну колонку, яка була в рюкзаку, але ОСОБА_10 забрав його рюкзак разом із його вмістом: паспорт, хустка, зарядні пристрої. Потім ОСОБА_10 побіг в сторону с. Веселий Хутір та погрожував розправою в разі звернення до поліції (т. 1, а. пр. 233 - 237);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18.04.2023 р., відповідно до якого слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_26 , біля асфальтного заводу у смт. Чорнобай Золотоніського р-ну, за участю підозрюваного ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_18 , спеціаліста: ДОП СП ВПД № 2 ОСОБА_35 , у присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_36 , із застосуванням технічних засобів фіксації (відеокамера «Panasonic») провела слідчий експеримент з метою перевірки та уточнення показань підозрюваного ОСОБА_10 . Так, підозрюваний ОСОБА_10 пояснив і показав, що він 17.04.2023 р. приблизно о 17 год. знаходився на зупинці біля с. Веселий Хутір з метою зупинити попутній транспортний засіб, щоб доїхати до с. Богодухівка. В цей час повз зупинку пройшов місцевий житель, як потім він дізнався - ОСОБА_7 , який ішов в напрямку смт. Чорнобай. ОСОБА_10 вирішив також іти пішки до с. Богодухівка. Близько 18 год., коли ОСОБА_10 дійшов до асфальтного заводу, він вирішив погукати ОСОБА_7 , який ішов попереду, щоб він зачекав і далі іти разом, що ОСОБА_7 , і зробив. Разом вони йшли в напрямку смт. Чорнобай, 1 - 2 хвилини розмовляли про спільних знайомих. Після цього, ОСОБА_10 правою рукою взяв за ліве плече ОСОБА_7 та повернув до свого обличчя та сказав: «Відай музичну колонку і телефон бо ноги поламаю». ОСОБА_7 віддав телефон, а потім зняв рюкзак із плеча і віддав ОСОБА_10 . Останній, забравши речі, побіг в поле приблизно на 50 м від дороги, де з рюкзака забрав музичну колонку, а рюкзак викинув в поле. Телефон розломив руками і викинув в полі. Далі пішов додому у с. Веселий Хутір, де музичну колонку залишив на порозі будинку, де проживає. А 18.04.2023 р., під час обшуку, було виявлено і вилучено колонку. Під час проведення слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_10 вказував, що він при собі ножа не мав і ним не погрожував (т. 2, а. пр. 21 - 25);

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-23/4728-ТВ від 27.04.2023 р. з додатками, за результатами проведеної судово-товарознавчої експертизи, відповідно до яких ринкова вартість портативної акустичної колонки «Tronsmart element t6» станом на 17.04.2023 р. становила 1025,19 грн. (т. 2, а. пр. 29 - 33);

- даними протоколу огляду предметів від 18.04.2023 р., відповідно до яких слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. ст. л-нт поліції ОСОБА_22 , в службовому кабінеті № 2 слідчого відділу Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл., за участю неповнолітнього ОСОБА_7 , в присутності законного представника потерпілого ОСОБА_8 , провела огляд вилучених речей в ході обшуку за адресом: АДРЕСА_2 , за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_10 . Предметом огляду є сейф-пакет № SUD 3085858 з надписом «колонка чорного кольору» та підписами учасників, у якому знаходиться акустична колонка з маркуванням «Tronsmart element t6» чорного кольору (т. 1 а. пр. 204);

- даними протоколу огляду предметів від 18.04.2023 р., відповідно до якого слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. ст. л-нт поліції ОСОБА_22 , в службовому кабінеті № 2 слідчого відділу Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл., за участю неповнолітнього ОСОБА_7 , в присутності законного представника потерпілого ОСОБА_8 , провела огляд вилучених речей в ході огляду місця події, а саме: двох зарядних пристроїв, носової хустинки та гігієнічної помади (т. 1, а. пр. 209 - 210);

- даними висновку судово-психіатричного експерта № 225 від 16.05.2023 р., за результатами проведеної судово-психіатричної експертизи, відповідно до якого ОСОБА_10 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на час проведення експертизи розуміє значення своїх дій та може керувати ними; застосування будь-яких примусових заходів медичного характеру ОСОБА_10 не потребує (т. 2, а. пр. 37 - 39).

Судом також були досліджені інші процесуальні документи надані стороною обвинувачення, які безпосередньо не доводять вину обвинуваченого, а саме:

- дані витягів з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000522, (т. 1, а. пр. 192, 193);

- дані постанови заст. керівника Золотоніської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_37 про визначення групи прокурорів (т. 1, а. пр. 194);

- дані постанови заст. нач. СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_38 про створення слідчої групи (т. 1, а. пр. 195);

- дані постанови нач. відділення СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_17 про створення слідчої групи (т. 2, а. пр. 34);

- дані протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.04.2023 р., складеного у присутності адвоката ОСОБА_18 , відповідно до якого ОСОБА_10 було затримано 17.04.2023 р. о 23:13 год. біля домоволодіння по АДРЕСА_2 , роз`яснені його права та обов`язки. При цьому, від ОСОБА_10 заяви, клопотання та зауваження не надходили (т. 1, а. пр. 196 - 200);

- дані постанови слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_22 про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 18.04.2023 р., відповідно до якої портативну колонку чорного кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000522 (т. 1, а. пр. 205);

- дані копії ухвали Золотоніського міськрайсуду Черкаської обл. від 19.04.2023 р. (справа № 695/1328/23), відповідно до якої слідчим суддею надано дозвіл провести обшук в домоволодінні по АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_10 , який був проведений 18.04.2023 р. в період часу з 03:42 год. по 04:42 год., в ході якого було виявлено та вилучено: портативну колонку, два ножі з дерев`яною ручкою (т. 1, а. пр. 206);

- дані постанови слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_22 про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 18.04.2023 р., відповідно до якої спортивний рюкзак червоного кольору з написом «Червоний хрест», носову хустку коричневого кольору, жіночу гігієнічну помаду, зарядний пристрій білого кольору у кількості 1 шт., зарядний пристрій чорно-білого кольору у кількості 1 шт. - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000522 (т. 1, а. пр. 211);

- дані постанови слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_22 про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 26.05.2023 р., відповідно до якої копію акту судово-психіатричного експерта № 132 від 23.03.2016 р. та медичну картку амбулаторного хворого ОСОБА_10 № 0544 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000522 (т. 2, а. пр. 40 - 41);

- дані довідки Веселохутірського старостинського округу № 12-15в/50 від 18.04.2023 р., відповідно до якої будинок, що розташований за адресом: АДРЕСА_2 , належить гр. ОСОБА_39 . В даному будинку ніхто не зареєстрований, але на даний час в ньому проживають без реєстрації ОСОБА_14 та її співмешканець ОСОБА_10 (т. 2, а. пр. 81);

- дані виписки КНП «Чорнобаївська багатопрофільна лікарня Чорнобаївської селищної ради», відповідно до якої 18.04.2023 р. о 06:07 год. було проведено клінічний огляд ОСОБА_10 , за результатами якого встановлено: ковід тест - негативний; алкотест Алкофор 307 - 0,12 проміле; тілесних пошкоджень не виявлено (т. 2, а. пр. 85).

В ході судового розгляду суд оглянув речові докази, а саме акустичну колонку чорного кольору, два ножі з дерев`яною ручкою, спортивний рюкзак, червоного кольору на якому мається запис «Червоний хрест», носову хустку коричневого кольору, жіночу гігієнічну помаду, зарядний пристрій білого кольору в кількості 1 шт., зарядний пристрій чорно-білого кольору в кількості 1 шт.

Крім того, потерпілий ОСОБА_7 повідомив про те, що всі ці речі знаходилися у нього в рюкзаку та були повернуті йому в ході проведення слідчо-оперативних дій, окрім паспорта та мобільного телефону. В ході огляду ножів потерпілий впізнав один з ножів та повідомив, що ОСОБА_10 приставив йому саме цей ніж до грудної клітини, який є зі слідами корозії, дерев`яною ручкою, лезо довжиною 20-25 см.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення доведене та він обґрунтовано засуджений за ч. 4 ст. 187 КК України.

На думку апеляційного суду, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази у справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими і належними та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілого, свідків, частково самого обвинуваченого ОСОБА_10 та письмовим доказам у даному кримінальному провадженні.

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття. Висновки суду підтверджуються матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим підстав визнати їх неправильними як і доказів недопустимими не встановлено.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд дійшов висновку про те, що письмові докази у кримінальному провадженні, разом з показаннями свідків, потерпілого та частково обвинуваченого свідчать про неможливість формування штучних доказів чи однобічність проведення досудового розслідування.

Тобто, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю доведена.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у вироку суду наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, а тому доводи апеляційної скарги захисника про необхідність скасування обвинувального вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, тому що суд допустив істотні порушення норм КПК України є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки вина обвинуваченого у інкримінованому йому діянні саме за ч. 4 ст. 187 КК України повністю доведена сукупністю зібраних належних та допустимих доказів у своєму взаємозв`язку, а при апеляційному розгляді твердження про порушення вимог КПК України не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

На переконання апеляційного суду, вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України доведена поза розумним сумнівом.

Суд першої інстанції для перевірки показів обвинуваченого ОСОБА_10 щодо завдання йому побоїв працівниками поліції допитав в якості свідка лікаря ОСОБА_40 , яка суду пояснила, що виписку від 18.04.2023 р. (т. 2, а. пр. 85) складала вона. Особисто ОСОБА_10 вона не пам`ятає, оскільки в день проводить огляд багатьох осіб. Для виявлення тілесних ушкоджень вона проводить візуальний огляд, дивиться по одягу, питає у затриманих про те чи є у них тілесні ушкодження. Якби у ОСОБА_10 були наявні тілесні пошкодження, вона обов`язково вказала б про це у виписці. Зазвичай затримані особи самі повідомляють лікаря про те, що у них є тілесні ушкодження та просять оглянути їх. В цьому разі останнім призначається рентген.

Суд першої інстанції неодноразово пропонував обвинуваченому надати письмову заяву до суду щодо застосування до нього працівниками поліції не дозволених методів слідства, з метою призначення перевірки вказаних фактів або усно повідомити в судовому засіданні про осіб, час, місце та спосіб завдання йому тілесних ушкоджень та/або погроз, однак останній в категоричній формі відмовився це зробити.

Апеляційний суд, за таких обставин вважає, що будь-яких об`єктивних даних про можливе застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_10 працівниками поліції не дозволених методів слідства, немає.

Також апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 необхідно кваліфікувати саме за ч. 4 ст. 187 КК України.

Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України полягає в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, що зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки).

При цьому форма висловлення погрози не обмежується конкретними словами про можливе застосування насильства, вона має місце і тоді, коли винна особа, зокрема, своїми жестами, демонстрацією зброї або інших предметів, які потерпілий об`єктивно може розцінити як такі, що при їх застосуванні його здоров`ю чи життю загрожуватиме небезпека, бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, то ця погроза буде реалізована.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 24.05.2021 р. під час розгляду справи № 706/882/19.

Суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка досягла 14 річного віку.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом, корисливим мотивом і спеціальною метою заволодіння чужим майном.

Кваліфікуючими ознаками злочину (ч. 4 ст. 187 КК України) є вчинення його в умовах воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб був введений воєнний стан, який неодноразово був продовжений та діяв на момент вчинення обвинуваченим кримінально караного діяння.

Апеляційний суд вважає вірним висновок суду, який не погодився з твердженням захисника про те, що погроза, яка виходила від обвинуваченого, не містила в собі небезпеку для потерпілого, оскільки органом досудового розслідування не доведено демонстрацію обвинуваченим потерпілому ножа із погрозою його застосування у випадку невиконання вимог останнього.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_7 під час його допиту в суді та при проведенні з його участю слідчого експерименту чітко та послідовно вказував, що бачив в руці обвинуваченого ОСОБА_10 нож, який останній приставив до його грудної клітини. Даний ніж останній впізнав під час проведення впізнання на стадії досудового розслідування та в судовому засіданні. Підстав сумніватися в показах потерпілого у суду не має, оскільки ці показання були послідовними і узгоджувались між собою та з обставинами, встановленими у кримінальному провадженні. Наявності у потерпілого приводу для обмови обвинуваченого та зацікавленості в його безпідставному засудженні не встановлено. Наявності у потерпілого перед обвинуваченим боргових зобов`язань також судом не встановлено.

Покази свідка ОСОБА_14 щодо неможливості зникнення ножів із її кухні, які були вилучені в ході обшуку працівниками поліції, місцевий суд оцінив критично, як намір сприяти обвинуваченому уникнути відповідальності, враховуючи близькі відносини між ними.

Той факт, що потерпілий ОСОБА_7 , безпосередньої після події, перебував у знервованому стані внаслідок неправомірних дій обвинуваченого відносно нього, підтверджується показами допитаного судом свідка ОСОБА_13 .

Апеляційний суд повністю погоджується з такими висновками місцевого суду, вважає їх обґрунтованими та вірними, оскільки вони засновані на матеріалах даного кримінального провадження, об`єктивно підтверджуються доказами, є послідовними і не протирічать один одному.

Суд першої інстанції дослідив протоколи допиту підозрюваного ОСОБА_10 від 17.04.2023 р. та 18.04.2023 р. ( т. 2, а. пр. 177-180), відповідно до яких на стадії досудового розслідування ОСОБА_10 частково визнавав свою вину, а саме повідомив про те, що 17.04.2023 на автодорозі с. Веселий Хутір - смт. Чорнобай він зустрів потерпілого ОСОБА_7 , наздогнав його, поклав свою праву руку на його ліве плече, таким чином зупинивши його. ОСОБА_7 зупинився, він наказав йому віддати всі речі, які у нього є, а в разі відмови, він переламає йому ноги. Після чого потерпілий віддав йому телефон та рюкзак. Телефон він переламав та викинув в полі, зарядні пристрої викинув разом із рюкзаком. Акустичну колонку він забрав із собою, яку приніс до місця проживання своєї співмешканки ОСОБА_14 . Аналогічні покази обвинувачений надав під час проведення із ним слідчого експерименту.

Таким чином, місцевий суд дійшов висновку, що обвинувачений під час судового розгляду змінив свої покази, а саме повідомив суду, що потерпілий добровільно віддав йому акустичну колонку, оскільки винен був йому гроші, що суд оцінив як намір уникнути відповідальності за скоєне і з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції, вважаючи його обґрунтованим.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що стосується твердження захисника про визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту із додатками до нього, оскільки доданий до протоколу диск із відеозаписом слідчого експерименту є його копією, яка не засвідчена електронним цифровим підписом слідчого та судову товарознавчу експертизу, яка визначала вартість портативної колонки, оскільки в ході дослідження експертом не було встановлено те, чи є вказана колонка робочою, яка її дійсна вартість враховуючи відсоток її зносу, то з протоколу проведення слідчого експерименту від 18.04.2023 р. (т. 2, а. пр. 21-25) вбачається, що вказана слідча дія зафіксована за допомогою відеокамери «Panasonic» Full HD. Оптичний диск із відеозаписом долучено до протоколу зазначеної слідчої дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - ще і його відображення, якому надається таке ж значення як документу. Водночас за ч. 1 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.03.2021 р. (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані про те, що оптичний диск, долучений до протоколу слідчого експерименту, містить електронні документи, створені не під час здійснення такої слідчої дії, а в інший час, за інших обставин, чи не уповноваженою особою.

Відповідно до ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 КПК України, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Виходячи із законодавчих норм, обвинувачений та його захисник мали можливість активно реалізувати свої права, в тому числі наполягати на проведенні експертизи і клопотати про забезпечення експертної установи відповідними матеріалами для проведення такої експертизи. За наявності обґрунтованих підстав носії інформації та технічні засоби, за допомогою яких отримано інформацію, можуть бути предметом дослідження відповідних спеціалістів або експертів у порядку, передбаченому КПК України.

Проте, як убачається з матеріалів справи, сторона захисту не порушувала питання перед судом першої інстанції про невідповідність змісту відеозапису слідчого експерименту обставинам його проведення, про наявність ознак монтажу, не клопотала про призначення технічної експертизи, хоча не була позбавлена такої процесуальної можливості. За відсутності такого клопотання, з урахуванням вимог ст. 22, 332 КПК України слід розуміти, що сторона захисту, самостійно обстоюючи свою правову позицію не вважала за доцільне наполягати на проведенні такої експертизи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не ставив під сумнів допустимість протоколу слідчого експерименту та додатку до нього на оптичному диску, а отже не має підстав вважати протокол слідчого експерименту від 18.04.2023 р. недопустимим доказом і з таким висновком та таким обґрунтуванням повністю погоджується апеляційний суд.

Що стосується висновку експерта від 27.04.2023 р., місцевий суд зазначив, що експертиза проведена відповідно до вимог законодавства із застосуванням методики визначення вартості майна, об`єкт експертизи надавався експерту для дослідження. Окрім того, відповідно до висновків експерта надана на дослідження акустична колонка на момент дослідження перебувала в робочому стані.

Таким чином, суд також не знайшов підстав для визнання недопустимим доказом висновку експерта від 27.04.2023 р. і з цим також погоджується апеляційний суд, вважаючи належним та достатнім таке обґрунтування.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що в матеріалах справи виявлено відсутність журналу судового засідання від 13.06.2023 р., яке розпочато згідно ухвали о 14:52, 13.06.2023 р., а секретар лише продовжила журнал підготовчого судового засідання, що є порушенням п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, то ці доводи до задоволення не підлягають, оскільки з матеріалів провадження встановлено наявність журналу судового засідання за 13.06.2023 р. (т. 1, а. пр. 39-46).

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що прокурор під час розгляду справи не довів права власності ОСОБА_7 на майно, яке начебто було при ньому, не встановив застосування сили обвинуваченим та застосування погрози, то ці доводи є безпідставними та до задоволення не підлягають, оскільки ці дані були підтверджені при розгляді провадження по суті сукупністю належних та допустимих доказів. При цьому, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що обвинуваченому ОСОБА_10 не інкримінувалось застосування сили, а в обвинуваченні вказано про погрозу застосування фізичної сили.

Щодо того, що слідчі експерименти від 18.04.2023 р. за участю потерпілого та підозрюваного більше схожі на допит особи, та, на думку захисника, не можуть називатись «слідчим експериментом» та використовуватись судом як доказ, то ці доводи до задоволення не підлягають, оскільки при проведенні цих слідчих дій не встановлено порушень прав і свобод особи і громадянина, не встановлено порушень норм КПК України. Вказані слідчі дії були проведені з участю захисниці ОСОБА_18 , законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_8 , двох понятих та зауважень до їх проведення учасниками подано не було, учасники процесуальної дії засвідчили правильність цієї процесуальної дії своїми підписами. Посадова особа, яка проводила дану дію, також поставила свій підпис. За таких обставин, зважаючи на те, що при проведенні слідчої дії - слідчого експерименту були дотримані всі вимоги КПК України, то вказані обставини свідчать про відсутність підстав для визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_7 від 18.04.2023 р. та протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_10 від 18.04.2023 р.

Щодо того, що перед слідчим експериментом до обвинуваченого ОСОБА_10 працівниками поліції була застосована фізична сила, психологічний тиск, то ці доводи є безпідставними та до задоволення не підлягають, оскільки об`єктивних доказів цього у провадженні не встановлено, а сам обвинувачений ОСОБА_10 не заявив про такий тиск.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що суд не правильно встановив фактичні обставини справи, а тому неправильно кваліфікував дії обвинуваченого оскільки в матеріалах справи не має доказів, які б свідчили про заподіяння потерпілому під час нападу тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, необхідно перекваліфікувати дії обвинуваченого зі ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України, то ці доводи до задоволення не підлягають, оскільки з матеріалів даного кримінального провадження сукупністю належних та допустимих доказів беззаперечно встановлено доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 4 ст. 187 КК України, тому що обвинувачений здійснив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, приставивши ножа до грудної клітки потерпілого, який відчуваючи реальність небезпеки, на незаконну вимогу ОСОБА_10 самостійно віддав належне йому майно.

Підсумовуючи наведе, апеляційний суд зазначає, що у цьому кримінальному провадженні суд першої інстанції дослідив і з`ясував усі обставини, передбачені у ст. 91 КПК України, та дійшов обґрунтованого висновку, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку безсумнівно доводять вчинення засудженим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Переконливих та достатніх доводів, які би ставили під сумнів додержання судом приписів ст. ст. 84, 91 та 94 КПК України та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння, в апеляційній скарзі не наведено та перевіркою матеріалів провадження не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд вбачає, що обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції не було допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

Керуючись, ст. ст. 405, 407 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Чорнобаївського райсуду Черкаської обл. від 8.11.2023 р. стосовно ОСОБА_10 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Головуючий

Судді