Справа № 308/4531/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження №11-сс/4806/201/24, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 березня 2024 року, відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , (далі - слідчий), у кримінальному провадженні №0000697, внесеному 07.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, головного спеціаліста відділу профілактики та розслідування нещасних випадків управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби із 23 год 00 хв до 06 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, до 03 травня 2024 року, включно з покладенням на підозрюваного таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З матеріалів клопотання убачається, що 09 березня 2024 року, до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що відповідно до положень ст. 12 КК України, скоєне діяння відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого у разі доведення вини, підозрюваному ОСОБА_7 загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. У клопотанні слідчий посилається на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може : переховуватись від органу досудового розслідування та суду ; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки стороні захисту були надані копії матеріалів кримінального провадження, у яких зокрема наявні відомості про потерпілого та свідка, а також їх показання. Окрім цього, можливість незаконного впливу на свідка є очевидною, позаяк підозрюваний ОСОБА_7 особисто знайомий зі свідком ОСОБА_8 , оскільки вони є колишніми однокласниками. Також існує ризик перешкоджання підозрюваним ОСОБА_7 кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. З огляду на вищенаведене, слідчий вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, - просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В ухвалі слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України, скоєне діяння відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років. Слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні обставини є підставами для висновку про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Інші ризики, на існування яких слідчий вказує у клопотанні, є недоведеними, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 є державним службовцем, доказів притягнення його до відповідальності слідчому судді не надано, згідно з поданою заявою потерпілої, така просить не притягати підозрюваного до кримінальної відповідальності. При цьому, слідчому судді не надано доказів того, що ОСОБА_7 підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, раніше ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень. Враховуючи недоведеність існування ризиків, на які вказує у клопотанні слідчий, та враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який раніше не судимий, слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно обрати більш м`який запобіжний захід - домашній арешт у нічний час доби із покладенням відповідних процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати. Зазначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 не врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, байдуже ставлення підозрюваного до дотримання правових норм, імпульсивність, не здатність до самоконтролю, ігнорування громадських інтересів, не визнання вини у вчиненому, слабкі соціальні зв`язки. На підставі вищенаведеного, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисниця - адвокатка ОСОБА_9 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви від 07.03.2024 про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом огляду місця події від 07.03.2024, протоколом затримання ОСОБА_7 від 07.03.2024, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 08.03.2024, протоколом впізнання особи за фотознімками від 08.03.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 08.03.2024 та протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 , та іншими матеріалами, на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_7 про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, яке 08.03.2024 йому вручено. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів враховує і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Окрім того, апеляційний суд вважає, що тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованого йому злочину (позбавлення волі на строк від 5 до 8 років ), дає обґрунтовані підстави вважати, що існує передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик, зокрема того, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків, експертів та інших учасників кримінального провадження. Апеляційний суд обґрунтованими вважає висновки слідчого судді про недоведеність ризиків передбачених п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування від органу досудового розслідування та суду ; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України вищенаведеним ризикам. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд також вважає, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Тому, апеляційний суд вважає, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризику, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Погоджуючись із висновками слідчого судді, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував дані про особу підозрюваного (підозрюваний ОСОБА_7 є державним службовцем, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, згідно з поданою заявою потерпілої, така просить не притягати підозрюваного до кримінальної відповідальності, раніше не судимий ).

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не виконував чи не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки. Окрім того, при оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує матеріали судового провадження, які не містять даних про те, що у період досудового розслідування у кримінальному провадженні з 07.03.2024 до часу розгляду апеляційної скарги, підозрюваний ОСОБА_7 порушував покладені на нього обов`язки, ухилявся від слідства, впливав на свідків, експертів й перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином чи вчинив інші кримінальні правопорушення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, домашній арешт у період з 23 год по 06 год щоденно буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не враховано ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказується у клопотанні, байдуже ставлення підозрюваного до дотримання правових норм, імпульсивність, не здатність до самоконтролю, ігнорування громадських інтересів, не визнання вини у вчиненому, слабкі соціальні зв`язки, і застосований запобіжний захід не зможе запобігти таким ризикам, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 63 Конституції України особа має право не давати показання, не визнавати вину в скоєнні, що відповідно до приписів кримінального процесуального законодавства орган обвинувачення повинен довести вину особи.

На підставі наведеного вище, як такі, що жодним чином не впливають на висновки слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і прокурором не надано доказів, які б достовірно підтверджували наведені в клопотанні та апеляційній скарзі доводи.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 березня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого, у кримінальному провадженні №0000697, внесеному 07.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та обрано відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби за адресою: АДРЕСА_1 , із 23 год 00 хв до 06 год 00 хв на строк до 03 травня 2024 року, включно, з покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: