ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4463/20 Провадження № 1-кп/636/495/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в режімі відоконференції:

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001170 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Должик Золочивського району Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.152 КК України,

в с т а н о в и в:

У Чугуївському міському суді Харківської області знаходиться на розгляді вищезазначене кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження ОСОБА_6 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що ризики, які були встановлені при обранні даного запобіжного заходу, а саме: п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати на теперішній час, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину щодо неповнолітньої особи, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років.

Обвинувачений та захисник проти клопотання прокурора заперечували, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки ризики заявлені прокурором необґрунтовані.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд приходить до наступного.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 19.10.2020 р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який подалі продовжувався.

Запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не дозволить запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, передбачено ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Під час судового розгляду, суд, за нормами ст. 331 КПК України, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому гл. 18 цього Кодексу.

Зміна запобіжного заходу охоплюється терміном «застосування запобіжного заходу». Такий висновок узгоджується з усталеною практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (постанови від 18.12.2018 у справі N 628/969/18 та від 28.03.2019 у справі N 286/1695/18). У зв`язку з чим питання про зміну запобіжного заходу вирішується в порядку, передбаченому для його застосування, з врахуванням вимог статті 200 КПК України.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, що не виключає наявності ризику того, що з урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винним, останній спробує переховуватись від суду.

У справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 знаходиться під вартою більш трьох років.

Потерпіла, представник потерпілої (мати) та свідки обвинувачення у судове засідання не з`являються. Після встановлення з представником потерпілої телефонного зв`язку за номером, зазначеним у обвинувальному акті через мессенджер «Вайбер», остання пояснила, що вона з донькою ( потерпілою) виїхала за межі України та повертатись не планує. Підключатись через програму для відео-конференц зв`язку вона не бажає. Подалі, при відправленні їй повідомлень, остання їх читає та ігнорує, на дзвінки не відповідає.

Свідки обвинувачення, які проживають у тому ж населеному пункті, що і обвинувачений до суду не з`являються. Згідно рапорту дільничного інспектора поліції на виконання ухвали суду про привід свідків, вбачається, що зі слів сусідів після вторгнення Російської Федерації, свідки виїхали з населеного пункту за межі України. Зв`язок з ними відсутній.

За таких підстав відсутні ризики того, що ОСОБА_4 зможе оказувати тиск на потерпілу та свідків.

Сам по собі факт вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 злочину та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від розслідування та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

В абз. абз. 2,5 п. 17 Інформаційного листа № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернув увагу судів першої та апеляційної інстанції на те, що суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою. Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі «Харченко проти України», згідно з якою «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Згідно ч. 5 ст. 202 КПК України у разі постановлення судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали судді, суду про тримання під вартою обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Крім того, суд вважає, що прокурором на виконання п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України не доведено обставини, які свідчили б про недостатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених в клопотанні, отже, з урахуванням зазначених обставин, а також з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, в нього наявні певні соціальні зв`язки в місці постійного проживання, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись положеннями глави 18, 27,176,177,194 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою відмовити.

Змінити запобіжний захід, обраний стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- з тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці, тобто до 15 травня 2024 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до прокурора або суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із с. Коробочкине Чугуївського району Харківської області без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання;

4) не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22-00 години до 06-00 години.

5) уникати спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами у провадженні з приводу обставин кримінального провадження;

6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право в`їзду та виїзду з України.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти негайно в залі суду.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на орган поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1