ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001400 від 31.03.2024 року, за апеляційними скаргами з доповненням обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 23 травня 2024 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Остриця Герцаївського району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого: - вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 25 липня 2017 року за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, звільненого по відбуттю покарання 12 лютого 2024 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 23 травня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та за його вчинення призначено йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено відраховувати з 09 квітня 2024 року, тобто з часу фактичного затримання.

Зараховно ОСОБА_6 в строк покарання, строк перебування його під вартою, в період з 31.03.2024 року по 01.04.2024 року.

Обрану у відношенні ОСОБА_6 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - залишено без змін, до набрання вироком законної сили.

Вирішено долю речових доказів.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, 31 березня 2024 року біля 16 год 10 хв., екіпаж патрульної поліції «Сатурн Т-1»,

ЄУНСС: 725/3754/24 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_8

НП: 11-кп/822/266/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

сформований відповідно до Розстановки сил та засобів роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Чернівецькій області ДПП від 31.03.2024 року у складі інспекторів взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування ОСОБА_9 та поліцейського взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування ОСОБА_10 патрулюючи вулиці м. Чернівців на службовому автомобілі, отримали від оператора служби «102» розпорядження про допомогу у складанні адміністративних матеріалів екіпажу «Сатурн 103», знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 біля житлового будинку АДРЕСА_3 .

В цей час патрульні поліцейські, виконуючи свої службові обов`язки, встановили особу ОСОБА_6 .

Останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, галасував та конфліктував з іншими особами, не реагував на законну вимогу патрульних поліцейських, які представившись, просили його зупинитись для з`ясування обставин повідомлення про правопорушення та його припинення.

Враховуючи наявні обставини, патрульні поліцейські ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою здійснення превентивних поліцейських заходів задля з`ясування обставин повідомлення про вчинення хуліганства та припинення конфлікту направились до ОСОБА_6 , який, будучи в стані алкогольного сп`яніння, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, розуміючи, що перед ним знаходиться працівник поліції у однострої із видимими знаками розпізнання (нагрудний жетон, шеврони, погони), усвідомлюючи свої злочинні дії та бажаючи настання відповідних наслідків, вирвав із спорядження тактичні металеві ножниці, та тримаючи їх у правій руці, наніс інспектору взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування ОСОБА_9 , в область правої руки декілька ударів, чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді садно по тильній поверхні лівої кисті в проекції 2-ї п`ясткової кістки, що згідно з висновком експерта № 242 екс від 01.04.2024 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 , кожен окремо, подали апеляційні скарги з доповненням.

Зі змісту апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 вбачається, що вона не заперечуючи правової кваліфікації дій ОСОБА_6 , доведеності його вини у скоєнні кримінального правопорушення, просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного обвинуваченому покарання та призначити останньому покарання у виді виправних робіт.

Вказувала, що призначене районним судом покарання за своїм розміром, з урахуванням особи обвинуваченого та фактичних обставин провадження, є явно несправедливим внаслідок суворості.

Стверджувала, що при призначенні її підзахисному покарання, районний суд належним чином не взяв до уваги пом`якшуючі покарання обставини, зокрема, визнання вини обвинуваченим та його щире каяття, те, що останній попросив вибачення у потерпілого, які на думку сторони захисту істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та дають підстави для пом`якшення його покарання та призначення покарання у вигляді виправних робіт.

Зазначала, що ОСОБА_6 , на даний час, необхідні висновки для себе зробив.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що він також не заперечуючи правової кваліфікації його дій, доведеності його вини у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного обвинуваченому покарання та призначити останньому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Вказував, що він повністю визнавав його провину, як на досудовому слідстві так і на стадії судового розгляду, щиросердечно розкаявся у вчиненому, активно сприяв слідству.

Звертав увагу суду на відсутність скарг потерпілого.

Стверджував, що під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану, судом може бути застосоване звільнення для проходження ОСОБА_6 військової служби в лавах ЗСУ за контрактом.

Зі змісту доповнення обвинуваченого до поданої ним апеляційної скарги вбачається, що він просить суд призначити йому покарання у виді виправних робіт або застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України та звільнити його від відбування покарання умовно-достроково для проходження військової служби в лавах ЗСУ.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Також не надходила на адресу апеляційного суду і особиста заява від обвинуваченого ОСОБА_6 про бажання бути присутнім при апеляційному розгляді поданих ним та захисником апеляційних скарг.

Потерпілий ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, до апеляційного суду не з`явилися та не повідомили суд про причини їхньої неявки, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає подальшому судовому розгляду апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг з доповненням, позицію прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти апеляційних скарг з доповненням, вважавши вирок районного суду законним та обґрунтованим, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційних скаргах з доповненням, обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 345 КК України в апеляційних скаргах з доповненням захисника та обвинуваченого не заперечується, таким чином колегія суддів не переглядає та не наводить доводів на їх підтвердження.

Захисником та обвинуваченим оскаржується правильність призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що воно обрано згідно загальних принципів призначення покарання та у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме: з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України, з яким погоджується і колегія суддів.

Твердження в поданих апеляційних скаргах з доповненням про можливість пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання, та призначення покарання у вигляді виправних робіт, є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Суд виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, врахував тяжкість злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином проти авторитету органів державної влади, характер обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за умисний злочин, те, що обвинувачений є особою суспільно небезпечною, який здатний на системне вчинення кримінальних правопорушень.

Обставинами, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, районним судом встановлено: визнання вини та щире каяття.

Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, згідно пред`явленого обвинувачення, районним судом встановлено: вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Наведене вище, дало можливість суду першої інстанції визначити обвинуваченому покарання наближене до мінімальних меж, встановленої санкцією інкримінованої йому статті у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Посилання обвинуваченого та захисника про неврахування судом ряду обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки вказані обставини були враховані районним судом, як при встановленні особи обвинуваченого, так і у своїй сукупності були взяті до уваги при призначенні йому міри покарання.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання, судова колегія вважає, що призначене судом покарання обвинуваченому за своїм видом та розміром є обґрунтованим та необхідним.

Інших обставин, зокрема, пом`якшуючих покарання або позитивно характеризуючих обвинуваченого, які б не були предметом розгляду та аналізу суду першої інстанції, апеляційні скарги з доповненням не містять.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами обвинуваченого та захисника про пом`якшення покарання, судова колегія також виходить з позиції Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» при розгляді справ застосовується, як джерело права.

Так, у справі Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.05 року суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти Росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези суду, щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, його особу, який ніде не працює, негативну характеристику, відсутність у нього міцних соціальних зав`язків, спосіб вчинення злочину, та відношення обвинуваченого до вчиненого, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, а тому підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, про яке йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

До того ж таке рішення місцевого суду щодо виду та розміру покарання винній особі цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові ККС ВС від 30 січня 2020 року (справа № 349/1481/18, провадження № 51-5498 км 19), в якій звертається увага на суспільну небезпечність вчиненого злочину за ч. 2 ст. 345 КК, яка полягає в тому, що його вчиненням порушується нормальна робота правоохоронного органу, створюються перешкоди для виконання працівниками зазначених органів своїх службових обов`язків, підривається їх авторитет, заподіюється шкода їх здоров`ю. Вчинення цього злочину може викликати у працівника правоохоронного органу почуття тривоги, страху і занепокоєння за своє життя, здоров`я і майно, що може завадити йому успішно виконувати службові обов`язки.

Судом першої інстанції та судовою колегією апеляційного суду, не встановлено підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для зміни оскаржуваного вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, як про те зазначають в апеляційних скаргах захисник та обвинувачений.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги з доповненням обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 23 травня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач: Судді:

____________ _______________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3