Справа № 467/650/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 20 квітня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в смт. Арбузинка, Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працездатний, який не працює та не навчається, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 19 квітня 2024 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у кімнаті житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем свого проживання, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин в ході сварки з потерпілим ОСОБА_5 , діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, наніс удар кулаком правої руки в область обличчя потерпілого ОСОБА_5 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю, надав показання, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому.

Так ОСОБА_4 пояснив, що напередодні подій, описаних в обвинувальному акті, він разом з дружиною приїхав до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де також проживає і потерпілий ОСОБА_5 , який є його батьком, та неповнолітній молодший брат. 19.04.2024 року близько 18 години між ним та батьком сталася сварка, оскільки батько пиячить, не здійснює належного догляду за молодшим братом, в будинку брудно, відсутні продукти харчування. В ході сварки батько ображав нецензурною лайкою його, його дружину та брата, заявив що свою поведінку змінювати не бажає. Через ці образи ОСОБА_4 пояснив що не стримався та наніс ОСОБА_5 кілька ударів в область обличчя долонею та кулаком. Після подій він перед батьком вибачився, про свій вчинок шкодує та більше такого не повторить.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 погодився визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з обставинами, що встановлені під час досудового розслідування справи.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, погодився визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з обставинами, що встановлені під час досудового розслідування справи. Пояснив, що дійсно, напередодні подій, описаних в обвинувальному акті, до місця їх проживання повернувся син з дружиною. 19.04.2024 року близько 18 години в ході сварки між ним та сином, ОСОБА_5 завдав йому декілька ударів в обличчя в область лівої скроні, від чого на місці удару утворилась гематома. Син вибачався перед ним, однак вибачень потерпілий не приймає.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також висновку експерта з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Згідно висновку експерта №130 від 22.04.2024 року У ОСОБА_5 виявлено синці обличчя. Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк, вказаний у постанові від дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів) не менше як від одного удару і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, встановлених судом.

Умисні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, проживає разом з сім`єю, що свідчить про те, що ОСОБА_4 має належні соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: його класифікацію як кримінального проступку за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 125 КК України, у виді штрафу.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 коп. на користь держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1