Справа №766/3725/24
н/п 1-кс/766/2167/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 року Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_6 , погоджене прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням, в якому просив: застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Петровське Краснолуцького р-ну Луганської обл., громадянина України, із вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, офіцеру резерву 20-ї роти запасу військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначати розмір застави, у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Клопотання мотивовано тим, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000271 від 10.03.2024 за підозрою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Петровське Краснолуцького р-ну Луганської обл., громадянина України, із вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, офіцеру резерву 20-ї роти запасу військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.11.2023 №330 ОСОБА_4 призначено на посаду офіцера резерву 20 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. ОСОБА_4 перебуває у військовому званні «старший лейтенант».

Крім того встановлено, що на посаді матроса резерву 20 запасної роти військової частини НОМЕР_1 проходив службу ОСОБА_7 у військовому званні «матрос».

На виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2024 №783/ОКП/дск був сформований 1 інженерно-позиційний взвод, до складу якого увійшли матроси 20 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , в тому числі офіцер резерву 20 запасної роти ОСОБА_4 та матрос резерву 20-ї запасної роти ОСОБА_7 .

У подальшому, усним наказом командира 20 запасної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 старшого лейтенанта ОСОБА_4 визначено старшим серед матросів запасної роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 .

Враховуюче викладене, відповідно до вимог ст. 7, 8, 31, 112-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено, що у військових частинах та підрозділах керують їх командири. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. На підставі викладеного офіцер резерву 20 запасної роти військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_4 є начальником відносно матроса ОСОБА_7 .

З 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, з часу видання Президентом України Указу №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердження його Законом України №2102-IX Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та до теперішнього часу, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні почав діяти воєнний стан.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) старший лейтенант ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Однак, незважаючи на вказані вимоги законодавства, старший лейтенант ОСОБА_4 діючи умисно, вчинив особливо тяжкий злочин.

Так, старший лейтенант ОСОБА_4 09 березня 2024 року у період часу з 17 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, в умовах воєнного стану, знаходячись у приміщенні будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в порушення ст.ст. 9, 11, 13, 16, 28-33, 49, 59, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою продемонструвати свою перевагу у військовому колективі застосував насильство щодо підлеглого, а саме наніс декілька ударів ногами по голові та тулубу підлеглому - матросу резерву 20-ї резервної роти військової частини НОМЕР_1 матросу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними досудовим розслідуванням доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 10.03.2024; показаннями свідка ОСОБА_9 , протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 , показаннями свідка ОСОБА_12 , показаннями свідка ОСОБА_16 , показаннями свідка ОСОБА_11 ; іншими матеріалами досудового розслідування.

10.03.2024 13.40 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримано у порядку п. 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

11.03.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років. З цього приводу Європейський суд з прав людини по справі «Свершов проти України» вказав, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення для тримання особи під вартою.

На даний час обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною, тобто зазначені вище обставини підтверджуються фактичними даними, що містяться у матеріалах клопотання та доданих до нього документах, які у своїй сукупності переконують не тільки сторону обвинувачення, а й незалежного спостерігача у причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується. Таким чином, стороною обвинувачення доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України, що є однією з підстав для застосування запобіжного заходу.

Зокрема, першим ризиком, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України наявність ризику переховування підозрюваного задля уникнення кримінальної відповідальності. Так, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і передбачене покарання їх вчинення, після отримання повідомлення про підозру, ОСОБА_4 може умисно ухилятися від явки до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Другим ризиком, зазначеним у п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України є наявність ризику, що ОСОБА_4 , знищить, сховає або спотворить будь-яку із речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Тобто, перебуваючи на волі ОСОБА_4 володіючи обставинами вчиненого ним кримінального правопорушення може продовжити свою злочинну діяльність направлену на знищення речей, предметів на яких залишились сліди злочину.

Третім ризиком, зазначеним у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є можливість незаконного впливу обвинуваченого на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що він обізнаний про місце перебування останніх. Свідки у кримінальному провадженні є військовослужбовці, які проходять службу у складі одного підрозділу військової частини та проживали разом з ОСОБА_4 , особисто були присутні під час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що вказує на те, що залишаючись на свободі ОСОБА_4 , матиме змогу незаконно впливати на свідків та потерпілих, з метою зміни ними своїх показів.

Тобто, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, у тому числі, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході судового розгляду. При цьому, в разі обрання щодо підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, він зобов`язаний буде повернутись до військової частини, в якій проходить службу разом із свідками.

Четвертим ризиком, передбаченим зазначеним у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення з огляду на вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння. Вказане свідчить, також, про наявність соціальної небезпеки підозрюваного для оточуючих.

Виходячи із вищезазначеного, з метою запобігання протиправній поведінці підозрюваного, уникнення настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам у інший спосіб, ніж застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно нього не вбачається.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний пояснив, що він є військовослужбовцем, потерпілий ОСОБА_7 був його підлеглим, зловживав спиртними напоями. Не заперечував факту побиття потерпілого, проте вважає, що смерть останнього не могла наступити внаслідок його дій. Він одружений, має неповнолітню доньку. Наміру переховуватися та впливати на свідків не має.

Захисник вважав, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відсутні ризики, на які посилається прокурор. Окрім того, немає доказів настання смерті потерпілого в результаті дій його підзахисного. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем служби та проживання і немає наміру впливати на свідків, які були допитані.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що 10.03.2024 року о 13.40 год. ОСОБА_4 був затриманий в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

11.03.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

На даному етапі кримінального провадження наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 10.03.2024; показаннями свідка ОСОБА_9 , протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 , показаннями свідка ОСОБА_12 , показаннями свідка ОСОБА_16 , показаннями свідка ОСОБА_11 ; іншими матеріалами досудового розслідування.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, є військовослужбовцем та має доступ до зброї, свідками у кримінальному провадженні є військовослужбовці, які проходять службу у складі одного з підозрюваним підрозділу військової частини і знаходяться в його підпорядкуванні, а враховуючи тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винним, слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Доказів існування інших ризиків прокурором не надано.

Інші, більш м`які, запобіжні заходи, на погляд слідчого судді, не здатні запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на вищевказані обставини, тому клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу не підлягає задоволенню. Так, за показами свідків підозрюваний застосовував насильницькі дії до інших військовослужбовців, зокрема ОСОБА_17 .

Слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 176, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

Ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваногоОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою».

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу до 08.05.2024 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддяОСОБА_1