Справа № 740/5330/21
Провадження № 1-кп/740/32/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

учасники судового провадження:

- прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

- потерпіла ОСОБА_9 ,

- представник потерпілого ОСОБА_10 ,

- обвинувачений ОСОБА_11 ,

- захисник обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження № 0000569 від 29.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Кашпури Роменського району Сумської області, є громадянином України, пенсіонером, особою з інвалідністю І групи, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

установив:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що 28.06.2021 близько 09 години знаходячись на території межі земельної ділянки між господарствами АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту, з мотивів особистих неприязних стосунків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, наніс ОСОБА_9 не менше чотирьох ударів дерев`яною палицею в область лівої ліктьової кістки, область верхньої губи, передньої поверхні грудної клітки та лівої гомілки, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини лівої ліктьової кістки, що за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості; рани слизової оболонки верхньої губи, трьох синців передньої поверхні грудної клітки, синця лівої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_11 кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Частиною 1 ст. 2 КК України визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

У свою чергу склад кримінального правопорушення (злочину) розкривається через сукупність закріплених у кримінальному законі ознак, за наявності яких реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається злочином, а саме через: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт та суб`єктивну сторону злочину.

За нормативним визначенням умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст. 122 КК України) характеризується з об`єктивної сторони: дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння вказаних ушкоджень й причинним зв`язком між згаданим діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти зазначену шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Тобто, для доведення об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, необхідним є встановлення на підставі зібраних належних, допустимих та достатніх доказів одночасного існування трьох елементів, а саме: діяння обвинуваченого, наслідків у вигляді середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілого та причинного зв`язку між зазначеними діяннями та наслідками.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

При розгляді кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення, безпосередньо допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, вивчивши матеріали кримінального провадження, оцінивши зібрані у справі докази в сукупності, у результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_11 не вбачається складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Надаючи оцінку обставинам доведеності стороною обвинувачення вини ОСОБА_11 у вчиненні діяння та причинного зв`язку між цим діянням і заподіяними потерпілій наслідками у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень, суд зазначає про їх недоведеність перед судом достатніми доказами.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 категорично не визнав своєї вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та надав показання, що не завдавав ударів потерпілій за обставин, указаних в обвинувальному акті, і фізично не міг цього зробити. Так, він має інвалідність І групи з дитинства, має певні захворювання, внаслідок яких не може самостійно без милиць пересуватися і стояти. Він має саморобний трактор з ручним управлінням, яким керує за допомогою дружини і тільки в її присутності, вона заводить, він керує долонею, а не пальцями, бо фізично не може через вади здоров`я. На його думку, показання потерпілої надумані, фантазійні, нічим не доведені. Вона має мотив оговорити його, бо в них триває давнісний конфлікт за межі земельних ділянок. На його думку, її звернення в поліцію щодо начебто побиття це помста за програний суд. Він не пам`ятає точної дати, але це було влітку 2021 року зранку, близько 10-00 години, він та дружина поїхали на тому тракторі пиляти дерево, яке впало на їхню земельну ділянку. Він сидів на причепі, а дружина пиляла деревину бензопилою, завантажувала в причіп. У цей час до них підійшла потерпіла, почала висловлювати претензії щодо деревини, що начебто вона належить їй, у відповідь він сказав їй, щоб вона відчепилася від них. Потерпіла була біля них близько 5 хв, вони поговорили, вона розвернулась і пішла. Крім нього, його дружини і потерпілої, нікого не було, він нікого не бачив. Травму потерпіла могла отримати дорогою додому, могла впасти, він до цього непричетний.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що у неї з обвинуваченим ворожі стосунки через конфлікт, який розпочався ще у 2009 році щодо земельного питання. Вона фактично постійно проживає у АДРЕСА_1 приїздить час від часу, у неї там дача. 28.06.2021 близько сьомої години ранку вона приїхала в с. Безуглівка. До дев`ятої години вона культивувала в садку, потім пішла в берег помити культиватор і там побачила дерево, яке впало, вирішила забрати його собі. Вона пішла до ОСОБА_13 , щоб він допоміг їй розпиляти дерево. Поки вона збиралася, вийшовши з хати, почула звук бензопили, і знову пішла в берег. Відстань від того місця до її хати близько 50 м. Там був обвинувачений зі своєю дружиною, вони вдвох пиляли це дерево, вона тримала в руках бензопилу, пиляла, він допомагав. Обвинувачений стояв на ногах, позаду нього на відстані приблизно півметра стояв трактор і причіп. Вона підійшла до них, відстань між нею та обвинуваченим була близько півтора метри, зробила зауваження, сказала, що це її дерево, у відповідь обвинувачений висловився нецензурними словами в її бік, ухопив двома руками з причепа дерев`яний брусок, наблизився до неї (зробив крок) і почав ним лупцювати потерпілу. Обвинувачений бив її, стоячи на своїх ногах, без милиць, ні за що не тримався, бив дерев`яним бруском довжиною до 2-х м або більше, квадратним (4-гранним), 50х50 мм, бив по обличчю, руках і ногах, завдавав удари без кінця, засунув палицю в рот. Вона закривала обличчя руками, потім почала відходити, тікати. Внаслідок ударів у неї була розсічена рука, текла кров, також відірвалися коронки в зубах, були садна на чолі і рана на нозі, зараз там шрам. При цьому вона не втрачала свідомості, не падала. Після отриманих травм вона 3 доби нічого не їла через зубний біль, на лікування зубів витратила 20 тис. грн. Також потрібно робити операцію на пальці руки. Усі тілесні ушкодження їй завдав обвинувачений. Коли вона повернулася додому, то збіглися сусіди, прибігла ОСОБА_14 і ОСОБА_15 зі своєю матір`ю, казали, що вона дуже кричала. Першу медичну допомогу їй надала ОСОБА_14 , перемотала руку і ногу, текла кров. На нозі теж була кров, текла через штани. Зауважила, що обвинувачений самостійно їздить на тракторі, обробляє городи.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні надав показання, що обвинувачений і потерпіла сусіди його матері, яка проживає в с. Безуглівка, до якої він приїздить (кожні вихідні), їх обох він знає досить давно. З обвинуваченим він раніше товаришував, допомагав йому, але останні два-три роки через певні обставини («тронув» його матір) їхні відносини змінилися, вони не спілкуються. Пам`ятає, як 28.06.2021 близько 08-30 год. ранку він приїхав автомобілем до своєї матері забрати чемодан, бо збирався їхати в Одесу, не встиг зайти у двір, як до нього підбігла ОСОБА_16 , запитала, чи є в нього бензопила, сказала, що вітер повалив дерево, воно впало на город ОСОБА_17 (обвинуваченого), але він відмовив, бо поспішав, приїхав ненадовго, збирався назад у м. Ніжин. Через 10-15 хв. почала працювати бензопила, він подумав, що потерпіла когось найняла, йому стало цікаво, що так швидко, він пішов до неї подивитися. Зайшовши у двір потерпілої, там нікого не було, він пішов далі на город і побачив у березі Самілика, який сидів на возі (причеп платформа без бортів), його дружину ОСОБА_18 , яка нагнувшись щось робила, він не роздивлявся, бо поспішав, повернувся назад у двір. У цей час із хати вийшла потерпіла і сказала йому: « ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , пиляють моє дерево». Він сказав, що нічим не допоможе, і пішов. Взагалі на тому так званому причепі (платформа) по краям вставляються 4-рожні дерев`яні палиці висотою більше одного метра, можливо 1,5 м, квадратні 4х4 або 5х5, вони там завжди, він бачив, але він не пам`ятає, чи були вони тоді вставлені, чи лежали. Через деякий час приблизно так само 10-15 хв, він ще не поїхав, його проводжала мати, коли забігла потерпіла, плакала і кричала, правою рукою тримала ліву руку, сказала, що обвинувачений побив її. На її обличчі був розсічений лоб, була кров, на щелепі гематома. Він порадив їй звернутися в поліцію, бо обвинувачений не вперше так вчиняє, його мати розповідала. У нього не було часу допомагати, він поспішав на потяг, коли виїжджав приїхала поліція. Між обвинуваченим і потерпілою багато років триває конфлікт за межу між земельними ділянками, також йому відомо про судовий спір щодо огорожі, про це всі знають. Стосовно обвинуваченого, то він сильний у руках, але пересувається на милицях, ноги слабі, по господарству робить всю роботу, бачив, як він руками перекидає сіно, кидає дрова. Він особисто не бачив, як обвинувачений побив потерпілу, але допускає це, бо знає і бачив його в гніві. Тим більше, на тому місці в березі тупик, там не ходять люди.

Свідок ОСОБА_21 показала суду, що знає і обвинуваченого, і потерпілу, вони її сусіди. Пам`ятає, як влітку 2021 року зранку вона допомагала потерпілій, перев`язувала їй руку і давала пігулку. Так, до неї додому прийшла потерпіла, підійшла до будинку, кричала, звала її, вона в цей час була в будинку, відпочивала. Коли вийшла, то потерпіла була схвильована, розповіла, що її вдарив сусід палицею по руці через деревину в березі, але цього вона не бачила. Потерпіла тримала руку, казала, що болить, більше ні на що не скаржилася, крові не було, видимих ушкоджень на руці вона не пам`ятає, ушкоджень на чолі не було. Інших осіб поруч не було. Через 5 10 хв. потерпіла пішла. Їй відомо про конфлікт між обвинуваченим і потерпілою за землю, але подробиць вона не знає.

Також у судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_22 , яка суду показала, що є цивільною дружиною обвинуваченого та сусідкою потерпілої. Підтвердила показання обвинуваченого про те, що одного дня влітку 2021 року близько 10-00 години ранку вона з чоловіком поїхала пиляти дерево, яке впало на земельну ділянку, якою вони користуються. Коли вона почала пиляти, то прибігла потерпіла, почала кричати, що це її дерево і вона забере його собі. Вона пояснила потерпілій, що це їхня земельна ділянка, яка приватизована, а тому вони заберуть дерево, яке впало на їхню земельну ділянку. Вона пиляла дерево, чоловік сидів на причепі, не злазив. Ні вона, ні чоловік не завдавали ударів потерпілій, бійки не було. Крім неї, чоловіка і потерпілої, нікого не було. Її чоловік має захворювання, не може самостійно пересуватися на ногах, не тримає в руках ложку, ручку тримає двома руками, і він не міг взяти в руки брусок дерева і підняти його. Вона сама заводила трактор, чіпляла причіп, завантажувала гілки дерева. Через деякий час, восени того ж року, вона побачила якихось людей на тому ж місці, де впало дерево, тобто на її земельній ділянці, при цьому її ніхто не повідомляв про те, що відбувається і не просили дозволу її як власника земельної ділянки на проведення слідчих дій (слідчого експерименту), сказали не заважати. Також пояснила, що у 2014 році був судовий розгляд справи щодо межі земельних ділянок, і з потерпілої стягнуто грошові кошти, а тому, на її думку, потерпіла має «зуб» на них.

Крім показань обвинуваченого, потерпілої, свідків, судом досліджено письмові докази, а саме:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.06.2021 від ОСОБА_9 , згідно з яким близько 10-00 год. сусід з будинку № 19 на її земельній ділянці пиляв дерево, після зауваження наніс їй тілесні ушкодження, а саме вдарив дерев`яною палицею по лівій руці;

- висновок експерта № 85, згідно з яким відповідно до записів у наданій медичній документації у ОСОБА_9 мались наступні тілесні ушкодження: закритий перелом середньої третини лівої ліктьової кістки; рана слизової оболонки верхньої губи; три синці передньої поверхні грудної клітки; синець лівої гомілки. По механізму спричинення вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок не менше як 4-х ударів тупим твердим предметом (предметами). По ступеню тяжкості: закритий перелом середньої третини лівої ліктьової кістки за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості; рана слизової оболонки верхньої губи, три синці передньої поверхні грудної клітки; синець лівої гомілки, як у своїй сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Також у наданій медичній документації вказані наступні діагнози: рухомість та карієс зубів, зняття зубного моста з 21-23-24 зубів, остеохондроз поперекового відділу хребта, грижі міжхребцевих дисків, нетримання сечі ці діагнози не є тілесними ушкодженнями, тому до оцінки ступеню тяжкості братися не можуть. Зі слів ОСОБА_9 , всі тілесні ушкодження були спричинені їй 28.06.2021 зранку о 10-00 годині, що не суперечить даті, вказаній у фабулі постанови про призначення експертизи, та підтверджується морфологічними ознаками виявлених тілесних ушкоджень. Указані тілесні ушкодження могли бути заподіяні тупим твердим предметом (предметами), індивідуальні властивості якого (яких) не відобразились у морфологічних ознаках вказаних тілесних ушкоджень. Наявні у ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли виникнути від не менше 4-х травматичних дій. Всі вищевказані тілесні ушкодження не могли утворитись одномоментно при одноразовому падінні з положення стоячи, так як розташовані на різних ділянках та площах тіла;

- довідка № 3038 про звернення до травматологічного відділення НЦМЛ ім. Галицького (м. Ніжин) за підписом лікаря ОСОБА_23 , згідно з якою 28.06.2021 о 12-30 год. звернулася ОСОБА_9 з приводу травми (побив сусід близько 09-30 год.); діагноз закритий перелом лівої ліктьової кістки без зміщення;

- медична карта стоматологічного хворого ОСОБА_9 , видана КЛПМЗ « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- медична карта амбулаторного хворого № 3410 ОСОБА_9 , видана КЛПЗ «Ніжинська міська центральна лікарня»;

- протокол проведення слідчого експерименту від 06.09.2021 за участю потерпілої ОСОБА_9 , її представника адвоката ОСОБА_10 , за участю понятих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , проведений на території подвір`я за адресою: АДРЕСА_3 , де потерпіла розповіла, що 28.06.2021 з самого ранку вона приїхала з м. Ніжина на дачу за адресою: АДРЕСА_3 . Приїхавши, вона поралася на земельній ділянці та коли пішла в кінець городу мити культиватор, побачила, що дерево, яке росло в неї на земельній ділянці, впало та його частина знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_11 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Побачивши це, вона вирішила піти до сусіда ОСОБА_13 та попросити, щоб він розпиляв їй дерево, яке впало, але він їй відмовив, оскільки поспішав їхати до м. Ніжина. Після цього вона повернулася назад за місцем проживання. Будучи в себе вдома, близько 09-00 години 28.06.2021, вона почула, що в неї в кінці городу щось пиляють. Вона пішла в кінець своєї земельної ділянки та побачила, що її дерево розпилює сусід ОСОБА_11 разом зі своєю дружиною ОСОБА_18 . У подальшому потерпіла вказала на місце, де лежало упале дерево, та маршрут свого слідування до цього місця. Прийшовши на місце, де 28.06.2021 лежало дерево, вона вказала, що поруч поваленого дерева знаходився ОСОБА_11 зі своєю жінкою ОСОБА_18 , вказавши на місце їхнього розміщення на цій земельній ділянці та повідомила, що поруч з ними знаходився тракторець із причепом. Підійшовши на вказане місце, ОСОБА_9 сказала ОСОБА_11 , щоб він не пиляв її дерево, повідомивши, що сама його пилятиме. На її слова ОСОБА_11 взяв на своєму причепі дерев`яний брусок чотиригранний довжиною близько 1,5 м та в діаметрі близько 50 мм, висловився в її бік нецензурною лайкою та сказав «Я тебе уб`ю». Після цього зненацька почав наносити їй множинні удари палицею по тілу. При цьому повідомила, що у ОСОБА_11 маються вади здоров`я, він має інвалідність і ходить, спираючись на палки, але в момент нанесення ударів потерпілій, ОСОБА_11 стояв на своїх ногах. У подальшому потерпіла розмістила статиста в тому положенні, в якому вона знаходилася в момент отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 . Палицю ОСОБА_11 тримав двома руками, перший удар він наніс потерпілій в область верхньої частини голови, удар наносив зверху, в подальшому декілька ударів наніс палицею в область плечей, декілька ударів наніс в область ребер, декілька ударів по ногам, один удар наніс прямий палицею в область обличчя, удар прийшовся в область щелепи. У подальшому вона почала руками закривати голову, але ОСОБА_11 продовжив наносити удари, та удари приходилися по руках, як по правій, так і лівій руці, які в момент нанесення ударів знаходилися на рівні обличчя. Коли вона закривалася руками, близько 3 ударів палицею ОСОБА_11 наніс їй в область лівої руки, від одного удару в неї на руці виникла рана та почала текти кров, а один удар прийшовся в область ліктьової кістки та вона відчула сильний різкий біль. Загалом ОСОБА_11 наніс ОСОБА_9 три удари палицею в область лівої руки. Загалом ОСОБА_11 наніс їй близько 10 ударів палицею в область обличчя, лівої руки, тулубу та нижніх кінцівок, удари наносив дуже сильні. Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_11 , що вона зараз викличе поліцію, на що дружина ОСОБА_11 ОСОБА_18 сказала їй, що зараз спустить на неї ОСОБА_26 . У момент нанесення їй тілесних ушкоджень вона плакала та кричала від болю, але поруч крім ОСОБА_11 та його дружини більше нікого не було. У момент отримання ударів вона знаходилася на ногах, не падала, свідомості не втрачала. Ушкодження, які в неї виявлені, вона отримала від ударів палицею ОСОБА_11 . Після отримання тілесних ушкоджень потерпіла направилася до свого будинку, йшла через свою земельну ділянку, при цьому вказувала маршрут, яким пересувалася, а ОСОБА_11 залишився біля дерева та продовжив його пиляти. Ідучи до будинку, дійшовши до кукурудзи, яка росте в неї на городі, при цьому вказавши на конкретне місце, потерпіла побачила свою сусідку ОСОБА_27 , яка вийшла зі свого будинку та направилася до потерпілої. При зустрічі зі ОСОБА_28 потерпіла повідомила, що її тільки що побив палицею ОСОБА_11 . Вони направилися ближче до будинку і в цей час на подвір`я зайшов ОСОБА_13 разом зі своєю матір`ю, яким вона також розповіла, що її тільки що побив ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_13 сказав, щоб потерпіла викликала поліцію, що вона і зробила, зателефонувавши на лінію 102. Коли вона йшла з кінця городу від ОСОБА_11 до свого будинку, по дорозі вона не падала та самостійно тілесних ушкоджень не отримувала. Також у судовому засіданні відтворено і досліджено додаток до протоколу компакт-диск з відеозаписом слідчого експерименту.

Статтею 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. При цьому відповідно до ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням. Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (справа №688/788/15-к, провадження №51-597км17) у рішенні від 04.07.2018 року вказав, що поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, що передбачено ст. 25 КПК України.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Статтею 91 КПК України передбачені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зокрема, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи досліджені у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_11 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Об`єктивно з`ясувавши обставини та дослідивши під час судового розгляду докази, надані сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Суд вважає, що не підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за обставин, указаних в обвинувальному акті, зокрема, нанесення ОСОБА_9 не менше чотирьох ударів дерев`яною палицею в область лівої ліктьової кістки, область верхньої губи, передньої поверхні грудної клітки та лівої гомілки, спричинення потерпілій тілесних ушкоджень у вигляді закритого перелому середньої третини лівої ліктьової кістки. Ці обставини не підтверджуються поза розумним сумнівом показаннями допитаних свідків, зокрема ОСОБА_13 та ОСОБА_21 , які є суперечливими, як між собою, так і з показаннями потерпілої, у частині наявності у потерпілої тілесних ушкоджень, а жодних інших доказів сторона обвинувачення не надала.

Так, інцидент між обвинуваченим та потерпілою щодо спиляного дерева влітку 2021 року стався у присутності свідка ОСОБА_22 дружини обвинуваченого, але вона не підтвердила нанесення обвинуваченим потерпілій будь яких ударів палицею, інших очевидців події не було.

Показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_21 різняться між собою щодо наявності в потерпілої тілесних ушкоджень. Так, свідок ОСОБА_13 зазначав, що крім ушкоджень лівої руки, на обличчі потерпілої був розсічений лоб, на щелепі гематома, але свідок ОСОБА_21 пояснила, що крім нарікань на ліву руку, потерпіла більше ні на що не скаржилася, особисто вона не бачила тілесних ушкоджень, крові не було.

Більше того, про нанесення ОСОБА_11 ударів дерев`яною палицею в область верхньої губи, передньої поверхні грудної клітки та лівої гомілки не вказувала потерпіла ОСОБА_9 в заяві про кримінальне правопорушення та іншу подію від 28.06.2021, в якій зазначила лише про нанесення ударів дерев`яною палицею по лівій руці.

Тілесних ушкоджень верхньої губи, передньої поверхні грудної клітки та лівої гомілки не зафіксовано в довідці № 3038 про звернення до травматологічного відділення НЦМЛ ім. Галицького (м. Ніжин).

Крім цього, на слідчому експерименті потерпіла вказувала на те, що повернувшись додому, до неї прийшли сусіди, спочатку ОСОБА_21 , потім підійшов ОСОБА_13 з матір`ю, але допитані судом свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_13 не підтвердили обставин спільного перебування поруч з потерпілою, більше того, їхні показання містять розбіжності, а тому оцінюються критично, як і показання потерпілої, які нічим не підтверджені.

Зокрема, потерпіла вказувала, що свідок ОСОБА_21 перемотала їй руку і ногу, з них текла кров, зокрема, з ноги кров текла через штани, але свідок ОСОБА_21 підтвердила лише те, що перемотала руку потерпілій, крові не бачила, щодо крові на нозі та перемотування ноги нічого не вказувала, навпаки зазначила, що потерпіла, крім болю в руці, ні на що інше не скаржилася, видимих ушкоджень на руці вона не пам`ятає.

При цьому суд ураховує, що в судовому засіданні потерпіла надала показання, що дерев`яна палиця брусок мала довжину до 2-х м або більше, а на слідчому експерименті вказувала, що довжиною близько 1,5 м, що також викликає сумніви у правдивості її показань.

Стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, винуватість за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КК України, із дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», а всі сумніви свідчать на користь обвинуваченого.

Указаних висновків суд дійшов, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України з наданням останнім рівних прав на збирання та подання до суду доказів, клопотань, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених тим же Кодексом, безпосередньо дослідивши усі докази та інші матеріали, у порядку ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, й заслухавши доводи сторін з боку обвинувачення та захисту, тим самим провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Іншим наданим доказам суд оцінку не надає, оскільки такі стосуються наявності між потерпілою та обвинуваченим неприязних стосунків щодо земельного спору.

Разом з цим суд вважає правдивою версію сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_11 і незавдання ним потерпілій указаних тілесних ушкоджень, фізичної неможливості зробити це, адже такі доводи підтверджуються висновком експерта № 28 судово-медичної експертної комісії Комунального закладу «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» за наслідками проведення комісійної судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_11 , відповідно до якої згідно з відомостями, які містяться у матеріалах справи та медичній документації, громадянин ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом ІА групи інвалідності з дитинства. Відповідно до результатів його огляду 13.07.2023 лікарями КНП «Ніжинська ЦМЛ імені Миколи Галицького» (травматологом та неврологом) сила м`язів в передпліччях та кистях, а також в м`язах ніг складає 1 бал, і обстежуваний «не може стояти та ходити самостійно, не може тримати в руках важкі предмети та наносити ними удари». Указане дає змогу членам судово-медичної експертної комісії стверджувати, що ОСОБА_11 за своїм станом здоров`я 28.06.2021 не міг «нанести потерпілій ОСОБА_9 не менше чотирьох ударів в область лівої ліктьової кістки, область верхньої губи, передньої поверхні грудної клітки та лівої гомілки дерев`яною палицею, а саме бруском розміром 50х50 та довжиною близько 2 м, стоячи при цьому на двох ногах і тримаючи цю палицю двома руками, чи будь якому іншому положенні».

Такого висновку експерти дійшли, застосовуючи, зокрема, візуальний та порівняно-аналітичний методи дослідження, при цьому також зауважили, що до підгрупи А першої групи інвалідності належать особи з винятково високою мірою втрати здоров`я, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги чи диспансерного нагляду інших осіб (фактично нездатні до самообслуговування). Також відповідно до шкали MRC (Medical Research Council) для оцінки сили м`язів показник 1 бал відповідає визначенню «Незначні скорочення», тобто активні рухи в м`язах практично відсутні.

Вищенаведені експертні дослідження є науково-обґрунтованими, переконливими, виконані висококваліфікованими спеціалістами і сумнівів у суду не викликають.

Також суд ураховує надану захисником довідку № 647 від 05.12.2022, видану КНП «Ніжинська ЦМЛ імені Миколи Галицького», згідно з якою « ОСОБА_29 » ОСОБА_30 перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 10 липня 2021 року по 15 липня 2021 року з діагнозом: остеохондроз попереково-крижового відділу хребта грижа, стан після лямінектомії (1988, 1990 р), з больовим, м`язево-тонічним синдромом. Так як хвора була дещо збуджена, була присутня тривога, з ціллю седації був призначений препарат еглоніл.

Крім цього, відповідно до наданої захисником довідки від 23.01.2023 № 01-08/130, виданої КНП «Ніжинська ЦМЛ імені Миколи Галицького», ОСОБА_9 перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному з реабілітаційними ліжками відділенні з 27.09 по 04.10.2021, діагноз: комбінована контрактура правого плечового суглоба, правого променево-зап`ястного суглоба, міжфалангових суглобів. Застарілий підвивих основної фаланги першого пальця правої руки кисті. Консолідований перелом правої ліктьової кістки. Варикозна хвороба нижніх кінцівок. У період з 27.09 по 04.10.2021 рентгенографія цій хворій не проводилася.

Отже, інформація, яка міститься у вказаних довідках, свідчить по те, що у потерпілої на час перебування в лікарні у вересні-жовтні 2021 року виявлено, як застарілу (підвивих основної фаланги першого пальця правої руки кисті), так і нову (консолідований перелом правої ліктьової кістки) травму руки.

За таких обставин, не можна достеменно стверджувати, зокрема, що 28.06.2021 травму руки (закритий перелом) їй завдав саме обвинувачений.

Суд вважає, що достатні підстави для ухвалення обвинувального вироку стосовно обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України відсутні.

Відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, у тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що за результатами судового розгляду стороною обвинувачення не надано суду належних та допустимих доказів причетності ОСОБА_11 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_11 підлягає визнанню невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправданню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, підлягає залишенню без розгляду, зважаючи на те, що суд дійшов висновку про необхідність виправдання обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні.

Речові докази і процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосований.

Керуючись ст. 2, 7, 22, 26, 92, 94, 368 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_11 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю, що він вчинив указане кримінальне правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_11 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1