Справа № 529/298/24
Провадження № 1-кп/529/109/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Диканька Полтавської області кримінальне провадження № 0000172 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Василівка Диканського району Полтавської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

09 лютого 2024 року близько 08 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого по вул. Незалежності, 125 в селищі Диканька Полтавського району Полтавської області, побачив у банкоматі АТ КБ "Приват Банк" банківську картку цього банку № НОМЕР_1 , яку залишив без нагляду ОСОБА_5 . У вказаний час та місці в обвинуваченого ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на приховування офіційного документу, а саме банківської картки, з метою подальшого заволодіння коштами з рахунку, до якого закріплена ця картка.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на приховування офіційного документу, обвинувачений ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, таємно, умисно, шляхом вільного доступу, дістав з банкомату картку АТ КБ "Приват Банк" № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , та перемістив її до своєї кишені, тобто приховав, що позбавило ОСОБА_5 можливості використовувати належну йому банківську картку за призначенням.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 09 лютого 2024 року о 08 год. 13 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині "Кочубеївський", що розташований по АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, таємно, умисно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану в Україні, який введено Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні № 64/2022 від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває донині, використовуючи раніше приховану ним банківську картку АТ КБ "Приват Банк" № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , викрав гроші в сумі 423 грн 66 коп, належні потерпілому ОСОБА_5 , шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Отже, такими своїми умисними сукупними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: приховування офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, та злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторін кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності. При цьому вказав, що дійсно 09 лютого 2024 близько 08 години ранку він, перебуваючи у приміщенні магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що розташований по АДРЕСА_2 , побачив у банкоматі АТ КБ "ПриватБанк" залишену банківську картку, яку таємно забрав собі. Потім, цього ж дня він розрахувався за придбані товари у магазині "Кочубеївський" цією карткою шляхом безконтактного розрахунку через термінал, тому що не знав пін-коду до цієї картки. ОСОБА_4 вказав, що щиро розкаюється у вчиненому, він вже відшкодував потерпілому ОСОБА_5 завдану матеріальну шкоду. Обіцяв в подальшому не вчиняти нових злочинів та просив його суворо не карати.

Прокурор ОСОБА_3 вказав, що при розгляді справи достеменно встановлено, що інкриміновані кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, та злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Посилаючись на те, що обвинувачений вчинив два кримінальні правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті кримінальних правопорушень, добровільно відшкодував потерпілому завдані матеріальні збитки, прокурор просив при призначенні покарання застосувати ч. 1 ст. 70 КК України та призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував йому у повному обсязі завдані матеріальні збитки, вибачився за вчинене. Потерпілий зазначив, що він не має жодних претензій до обвинуваченого та при призначенні останньому покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, не заперечував фактичні обставини кримінального провадження, правильно розуміє та усвідомлює зміст обставин кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується, а також те, що обставини кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_4 за фактом приховування офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, та крадіжки, вчиненої в умовах воєнного стану, іншими учасниками судового провадження не оспорюються, після роз`яснення обвинуваченому та іншим учасникам кримінального провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження був обмежений допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу цього обвинуваченого, досудової доповіді органу пробації, з визнанням недоцільності дослідження інших доказів, що стосуються обвинувачення.

Суд пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, його активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Згідно з ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статтей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, з яких кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, являється кримінальним проступком, кількість учинених кримінальних правопорушень, наслідки вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, що потерпілий не заявляв претензій матеріального характеру, підтвердив в судовому засіданні, що обвинувачений відшкодував йому у повному обсязі завдані матеріальні збитки.

Враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, загальні засади призначення покарання - законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєні кримінальні правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи неможливість призначення покарання іншого виду, беручи до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідки, суд при призначенні покарання враховує також поведінку обвинуваченого під час кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого, повне визнання ним вини як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, відсутність тяжких наслідків вчиненого, добровільне повне відшкодування потерпілому завданої шкоди, задовільну характеристику обвинуваченого, висновки, викладені у досудовій доповіді органу пробації, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років, та відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 50, 65, 66, 67, 75, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, ст. ст. 100, 349, 369-371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік,

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації, повідомляти цей орган про зміну місця свого проживання чи роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у вигляді CD-R диска "МЕDIA" білого кольору, ємністю 700 МВ з відеозаписами із камер відеоспостереження поблизу магазину "Орхідея" за 09.02.2024 у конверті для зберігання дисків, CD-R диска "МЕDIA" білого кольору, ємністю 700 МВ з відеозаписами із камер відеоспостереження в магазині "Кочубеївський" за 09.02.2024, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження № 0000172, - залишити у матеріалах цього кримінального провадження.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду, за виключенням тих обставин, що не були досліджені в судовому засіданні, може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1