ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002073 від 07.06.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, із середньою освітою, заміжньої, має на утриманні дочку, 2012 р.н., не працевлаштованої, раніше судимої, мешкає: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 06.06.2020, приблизно о 14:10 год. знаходячись у торгівельній залі приміщення супермаркету «Фоззі» ТЦ «Дафі», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 9, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та суспільно-небезпечний характер своїх дій у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою особистого незаконного збагачення підійшла до стелажу з косметичними засобами та взяла з полиці магазину майно, яке належить ТОВ «Експансія», а саме: гігієнічний засіб дезодорант роликовий жіночий ТМ «Dove invisible care», ємністю 50 мл - 2 шт; косметичний засіб туші для вій «Bielita Amore Мега», ємністю 10 мл - 1 шт.; гігієнічний засіб дезодорант TM «Nivea Fresh» ефект пудри антиперспирант, ємністю 150 мл - 1 шт.; засіб догляду за волоссям шампунь TM «Gliss Kur Supreme Length», ємністю 250 мл. - 1 шт., загальною вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 154 від 26.06.2020 року - 245 грн. 83 коп., які в подальшому сховала у свою сумку, та до кишені своїх джинсів, які були на неї вдягнуті.

Після чого, ОСОБА_5 , не маючи наміру сплачувати кошти за вказаний товар, залишила приміщення супермаркету «Фоззі», пройшовши лінію кас та вийшла за межі антикражних воріт, не розрахувавшись за вищевказаний товар, намагаючись залишити супермаркет, однак довести свій злочинний умисел до кінця не змогла з причин, які не залежали від її волі, а саме була зупинена співробітниками вищевказаного супермаркету. Своїми злочинними діями ОСОБА_5 , могла спричинити ТОВ «ЕКСПАНСІЯ» матеріальну шкоду на загальну суму 245 грн. 83 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України визнала повністю та пояснила, що дійсно вчинила кримінальне правопорушення, яке їй інкриміновано та як зазначено в обвинувальному акті, обставини їх не спорювала, пояснивши причини та обставини скоєного. Зазначала, що належні висновки для себе зробила і більше подібного не повториться.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_5 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачена вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України доведена у повному обсязі.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_5 кваліфікувати за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, єдиний епізод вчиненого, невеликий розмір завданої шкоди, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані по особі обвинуваченої.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судима за корисливі злочини, останній раз: 12.10.2023 року Октябрьським районним судом м. Полтава до покарання у вигляді 5 років 4 місяців позбавлення волі, вирок набув законної сили 13.11.2023 року, з 04.01.2024 року відбуває покарання в ДУ «Надержинщинська виправна колонія № 65», на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, заміжня, має дочку, 2012 р.н., не працевлаштована, проживає в м. Харкові.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 не заперечувала обставин правопорушення, що сталися з її провини, надала критичну оцінку своїй протиправній поведінці.

Наведене, на думку суду, у повній мірі підтверджує, що обвинувачена дійсно розкаюється у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Беручи до уваги наведене, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України та враховує те, що ОСОБА_5 скоєно один епізод замаху на крадіжку, враховано розмір шкоди, всі надані дані про особу обвинуваченої, наведені вище, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним, її відношення до скоєного, обставини, що пом`якшують покарання, і вважає необхідним і достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання саме в межах санкції статті, що інкриміновано, у вигляді тримання під вартою.

Також, суд застосовує вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки обвинуваченою вчинено правопорушення до постановлення вироку 12.10.2023 року Октябрьським районним судом м. Полтава, яким їй призначено покарання у вигляді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

Тільки таке остаточне покарання у вигляді позбавлення волі, з врахуванням особливостей та обставин вчинення обвинуваченою, особи обвинуваченої, з врахуванням всіх обставин вчиненого та поведінки обвинуваченої під час досудового розслідування та судового розгляду, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та для виконання призначеного судом покарання і попередження вчинення нею нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 вимог ст.ст. 69,75 КК України суд не вбачає, враховуючи особу обвинуваченої, суспільну небезпечність вчиненого, корисливий мотив.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Клопотання прокурором щодо міри запобіжного заходу заявлено не було, а тому дане питання судом не вирішується.

Витрат по справі немає, позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України - у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі вимог ч.4 ст. 70 КК України, з врахуванням того, що ОСОБА_4 засуджується за вчинення кримінального правопорушення, вчиненого до винесення 12.10.2023 року вироку Октябрьським районним судом м. Полтава у вигляді 5 років 4 місяців позбавленні волі, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначає остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня її фактичного затримання, тобто з 23 серпня 2022 року.

Речові докази, які повернуті під зберігальну розписку потерпілому, залишити у його власності та розпорядженні.

Речові докази (диск), який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1