Справа № 489/3111/24
Провадження № 1-кп/489/775/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

02 травня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва матеріали кримінального провадження №0000023 від 22.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

На розгляді Ленінського районного суду міста Миколаєва перебуває обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 04.05.2024, яке обґрунтоване тим, що на даний час продовжують існувати передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, які існували при застосуванні запобіжного заходу.

Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений та захисник заперечували проти клопотання прокурора, вважаючи можливим застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 12.01.2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжений ухвалою слідчого судді від 06.03.2024 до 04.05.2024 включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, його особу, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідного кримінального правопорушення є свідченням його обґрунтованості.

На переконання суду, на даний час продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК України ризики вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, які існували при застосуванні обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років. Також він має проросійські погляди та може продовжувати вчиняти дії, направлені на корегування ворожого вогню по м. Миколаєву. Крім того, злочинна діяльність останнього була припинена лише за втручання працівників правоохоронних органів. Зазначені обставини вказують на те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_3 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, та ухилятися від суду, що вказує на необхідність продовження йому запобіжного заходу.

Суд враховує, що нових ризиків прокурор не навів, проте з часу застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не могли виникнути нові ризики, а вже існуючі є суттєвими та такими, що не дають достатніх підстав на даному етапі судового провадження не продовжити застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому суд не погоджується з твердженням сторони захисту про можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ураховуючи відомості про вид інкримінованого особі кримінального правопорушення, оскільки положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану до особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 114-2 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

Також суд вважає доцільним не визначати розмір застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України. Таким чином, керуючись положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись статтями 314 -316, 372 КПК України, суд

постановив:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів - до 30.06.2024 включно без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1