У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2024 Справа №607/5045/24 Провадження №1-кс/607/1406/2024

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого четвертого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 13.02.2023 (дата вказана в постанові), як незаконну, в кримінальному провадженні № 0000199 внесеному в ЄРДР від 20.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 366 КК України за фактом службового підроблення працівником поліції ОСОБА_5 та зобов`язати слідчого розглянути клопотання про залучення ОСОБА_3 в якості потерпілого.

Скарга мотивована тим, що в поданій заяві ОСОБА_3 вказував на те, що кримінальним правопорушенням йому завданна моральна шкода, оскільки на підставі підробленого протоколу його було затримано. Позбавлення прав потерпілого позбавить його процесуальних прав.

Від слідчого четвертого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 надійшло заперечення на скаргу, в якій останній просить залишити без задоволення оскаржену постанову. Зазначає, що об`єктом посягання за статтею 366 КК України є визначений законом порядок діяльності державних органів в частині підготовки, складання, використання і видачі офіційних документів, а також посвідчення фактів, які мають юридичне значення.

Розглянувши скаргу, слідчий суддя доходить такого висновку.

Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно пункту 18 частини першої статті 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Статтею 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303 і 308 КПК України.

Частиною першою статті 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді в ході досудового розслідування.

Згідно з пункту 5 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Встановлено, що у провадженні четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, на досудовому розслідуванні перебувають матеріали кримінального провадження №0000199 від 21.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні розпочато на підставі заяви ОСОБА_3 від 20.12.2023 щодо того, що 31.03.2023 під час складання ОСОБА_5 протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_3 , було внесено недостовірні відомості в частині підстав затримання.

ОСОБА_3 12.02.2024 (зареєстрована за №4335вх-24/л від 12.02.2024) звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові із клопотанням щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні у зв`язку із заподіяною моральною шкодою.

Постановою слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові від 13.02.2023 відмовлено ОСОБА_3 у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.

КПК чітко відокремлює процесуальні статуси заявника та потерпілого із різними обсягами їх процесуальних прав, а також визначає, що безумовною підставою для набуття будь-якою особою (зокрема й юридичною) статусу потерпілого у кримінальному провадженні є факт реального та безпосереднього завдання їй шкоди кримінальним правопорушенням, що дає право вимоги відшкодування такої шкоди в порядку цивільного судочинства в межах кримінального провадження за умови доведення такого факту належними та допустимими доказами.

Відповідно до частин 1-5 статті 55 КПК, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу вважає, що вимоги ОСОБА_3 щодо скасування оскарженої постанови слідчого про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні слід задовольнити та постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернопіль) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові про відмову у визнанні потерпілим скасувати.

Слідчий суддя вважає, що з наданих матеріалів відсутні очевидні та достатні підстави вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Так, ОСОБА_3 стверджує, що працівниками поліції у зв`язку із підробленням офіційного документу, на підставі якого його було затримано, йому завдано моральної шкоди.

Такі твердження у оскарженій постанові слідчим не спростовано, оскільки статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено що моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а стаття 1174 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Слідчий суддя погоджується із твердженням слідчого про те, що об`єктом посягання кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366 КК України є визначений законом порядок діяльності державних органів в частині підготовки, складання, використання і видачі офіційних документів, а також посвідчення фактів, які мають юридичне значення.

Разом з тим, наука кримінального процесуального права поряд із основним безпосереднім об`єктом злочину, вирізняє і додатковий безпосередній об`єкт злочину так і факультативний безпосередній об`єкт злочину - суспільні відносини, яким при вчиненні конкретного злочину може бути спричинена шкода, але вони спеціально не перебувають під охороною даного злочину, а, як правило, охороняються іншою нормою Кримінального кодексу.

Відтак, слідчий суддя вважає, що скаргу слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 38, 40-1, 110, 303-307, 284, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого четвертого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 13.02.2023 (дата вказана в постанові), у кримінальному провадженні № 0000199 внесеному в ЄРДР від 20.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 366 КК України, за фактом службового підроблення працівником поліції ОСОБА_5 .

Зобов`язати слідчого четвертого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 розглянути клопотання про залучення ОСОБА_3 в якості потерпілого.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1