Справа № 463/1074/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/442/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Личаківського районного суду м.Львова від 12 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 ,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Личаківського районного суду м.Львова від 12 лютого 2024 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено їй покарання у виді 60 годин громадських робіт.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно оскаржуваного вироку суду, обвинувачена ОСОБА_6 4 лютого 2024 року приблизно о 15 годині 15 хвилин, перебуваючи на сходовій клітці між першим і другим поверхом в під`їзді будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_8 , тримаючи лопату для прибирання снігу в руках, нанесла нею шість ударів в область правої кисті руки потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді синців, підшкірних крововиливів, поверхневого садна в ділянці правого променево-зап`ясного суглобу і правої кисті, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.

На вказаний вирок суду обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржуваний вирок, а саме призначити їй за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді штрафу.

На підтримку своїх апеляційних вимог обвинувачена покликається, що вирок є надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Не погоджується із висновком місцевого суду, що вона є безробітною, оскільки вона працює бухгалтером по договорах, і має особисті заощадження.

Вказує на наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме визнання нею вини в повному обсязі, щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину. Зазначає, що за час проведення досудового слідства вона вже багаторазово пожалкувала про скоєний нею кримінальний проступок, навчена та покарана наріканням оточуючих людей, проявила щиросердне розкаяння у скоєному. Звертає увагу на відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Наголошує, що вона раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, одружена, має на сина, підробляє бухгалтером за домовленістю сторін, проживає разом із сином та чоловіком, а обліку у психлікарні не перебуває.

Вважає, що наведені обставини давали суду можливість та законні підстави призначити їй менш суворе покарання в межах санкції статті, зокрема, у виді штрафу, що у даному випадку було б достатнім для досягнення мети покарання.

При апеляційному розгляді справи обвинувачена та її захисник підтримали подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просили таку задоволити.

Прокурор та потерпілий заперечили подану апеляційну скаргу з огляду на безпідставність такої, зазначивши про законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація її дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Перевіривши апеляційні доводи обвинуваченої щодо призначеного їй за ч.1 ст.125 КК України покарання колегія суддів приходить до таких висновків.

В силу вимог ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.

Згідно матеріалів справи при призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання місцевим судом враховано ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке класифікується як кримінальний проступок, особливості й обставини його вчинення, форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку ОСОБА_6 під час та після вчинення неправомірних дій, дані про особу винної, яка раніше не судима, не перебуває на обліках у КНП ЛОР « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та у КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер», наявність обставини, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Оскаржуваним вироком обвинувачені ОСОБА_6 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначено покарання у виді 60 годин громадських робіт.

На переконання колегії суддів у даному, конкретному випадку ОСОБА_6 слід пом`якшити призначене за ч.1 ст.125 КК України покарання, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального проступку та дані про особу винної.

При цьому, колегія суддів враховує, що обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, було розглянуто у спрощеному провадженні, оскільки обвинувачена ОСОБА_6 подала заяву про беззаперечне визнання нею своєї винуватість у вчиненні даного кримінального проступку.

Згідно поданої заяви обвинувачена не оспорює фактичні обставини, вважає, що органом досудового розслідування такі встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі.

Отже, колегія суддів вважає, що зазначені обставини свідчать про повне визнання обвинуваченої своєї вини у вчиненому, а також про активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що визнається колегією суддів обставинами, які пом`якшують покарання.

Крім того, під час апеляційного перегляду обвинувачена пояснила, що має незадовільний стан здоров`я через важке гінекологічне захворювання, у зв`язку з чим потребує госпіталізації та довготривалого лікування, про що надала апеляційному суду медичну довідку (направлення на госпіталізацію) від 21.05.2024 року. При цьому обвинувачена вказала, що через незадовільний стан здоров`я їй вкрай складно буде відбувати покарання у вигляді 60 годин громадських робіт, у скоєному вона щиро кається, з вчиненого кримінального проступку зробила належні висновки та просила пом`якшити їй покарання з громадських робіт на штраф, який вона в змозі оплатити.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що обвинуваченій ОСОБА_6 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, слід призначити покарання у межах санкції даної частини статті, а саме у виді штрафу, і таке покарання у даному випадку буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень, а відтак буде досягнуто, передбачену ст.50 КК України, мету покарання.

Ураховуючи наведене, положення п.2 ч.1 ст.407, ч.1 ст.408 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни вироку Личаківського районного суду м.Львова від 12 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 у частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Личаківського районного суду м.Львова від 12 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 змінити у частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженою за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: