Справа № 308/1758/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на постанову заступника начальника сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 28.05.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000472

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову заступника начальника сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 28.05.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000472, у якій зазначає, що вказану постанову вважає незаконною і такою що підлягає скасуванню, оскільки така фактично нічим не вмотивована. В постанові констатовано, що до СВ Ужгородського ВП надійшов рапорт старшого дільничного офіцера ОСОБА_4 про те, що 04.05.2011 року близько 14 год. громадянин ОСОБА_5 без будь-яких причин наніс декілька ударів громадянину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження. Також у постанові вказано, що в ході проведення розслідування не здобутот достатніх доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і зроблено висновок про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 184 КПК України.

Вказує, що заступником начальника сектору дізнання в порушення вимог ч.2 ст. 9 КПК України, не було надано аналізу тих обставин, на які посилається заявник, не проведено всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення. Заявник, потерпілий у кримінальному провадженні прямо вказує на особу, яка безпричинно нанесла йому декілька ударів, чим спричинила тілесні ушкодження. Дані пояснення потерпілого ОСОБА_3 , висновок СМЕ про тяжкість тілесних ушкоджень були повністю проігноровані органом досудового розслідування. Заступником начальника сектору дізнання не було проведено належного досудового розслідування після скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження, натомість винесено повторно аналогічну постанову. Заступник начальника сектору дізнання з незрозумілих причин дійшов до висновку про недоведеність вини особи, на яку вказує сам потерпілий, не провівши жодних слідчих дій, не навів у постанові на підставі яких фактичних даних, результатів слідчих дій чи проведених експертиз у справі він зробив висновок про відсутність складу кримінального правопорушення.

Також зазначає, що про закриття кримінального провадження він дізнався після неодноразових звернень в поліцію про результати досудового розслідування. Копію оскаржуваної постанови йму надіслано не було, його звернення про повідомлення про хід розслідування та надання копії процесуальних документів повністю ігнорувалися. Тільки у вересні 2023 року йому вдалося отримати сканкопію оскаржуваної постанови в електронному вигляді. Після отримання сканкопії постанови він звернувся до Західного регіонального центру з надання БВПД за наданням правової допомоги, оскільки через похили вік та хворобу зору не може самостійно реалізувати свої процесуальні права. А тому враховуючи, що строк оскарження постанови ним пропущено з поважних причин просить поновити йому пропущений строк для звернення до суду з скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, скасувати постанову заступника начальника сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 28.05.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000472 від 13.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та направити матеріали кримінального провадження для продовження досудового розслідування.

У судовому засіданні ОСОБА_3 обставини викладені у скарзі підтримав. Додав, що постанові йде мова про невідому особу ОСОБА_5 в той час як особа, яка заподіяла йому тілесні ушкодження є ОСОБА_6 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду скарги був повідомлений, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги

Відповідно до ухвали слідчого судді від 14.05.2024 року було витребувано з Ужгородського РУП Ужгородського ГУНП в Закарпатській області матеріали кримінального провадження № 0000472 від 13.02.2019.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000472 від 13.02.2019 слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Частиною першою статті 304 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

ОСОБА_3 зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження № 0000472 скаржнику стало відомо у вересні 2023 року, коли ним отримано сканкопію оскаржуваної постанови.

Дані про направлення оскаржуваної постанови ОСОБА_3 у матеріалах кримінального провадження № 0000472 відсутні, а томуслідчий суддя вважає, що ОСОБА_3 слід поновити строк на оскарження даної постанови, оскільки такий пропущено з поважних причин.

Згідно ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Згідно ст. ст.2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із засобів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - потерпілого.

Слідчим суддею при розгляді скарги з`ясовано, що доводи заявника про недотримання вимог щодо всебічності та повноти проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000472 заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог кримінально-процесуального кодексу України постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Зокрема, постанова вважається обґрунтованою, якщо вона відповідає таким вимогам: висновки, сформульовані в постанові, підтверджуються наявними доказами, слідчим враховано та досліджено всі докази, ці докази досліджено в сукупності, на підставі цих доказів можливим є тільки один висновок, висновки, сформульовані в постанові, не суперечать фактичним обставинам, резолютивна частина постанови повністю відповідає описово-мотивувальній частині.

Таким чином, мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття розслідування з наведенням доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Згідно ч.5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити, зокрема, зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Разом з тим, у оскаржуваній постанові зазначена невідома особа ОСОБА_5 , щодо якого слідчий зазначає про відсутність доказів для повідомлення йому про підозру.

В той же час у протоколі допиту потерпілого від 21.03.2019 року, наявному у матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_3 вказує що тілесні ушкодження йому наніс ОСОБА_7 .

Зазначені обставини також знайшли своє підтвердження і в наявній у матеріалах кримінального провадження постанові прокурора Ужгородської місцевої прокуратури про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 24.02.2020 року де прокурор з посиланням на матеріали кримінального провадження, зазначає , що саме ОСОБА_6 наніс декілька ударів ОСОБА_3 .

Також слідчим не проведено жодної із слідчих дій на необхідність проведення яких було вказано в постанові про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 24.02.2020 року, зокрема, не вжито заходів щодо встановлення свідків події.

Разом із тим , слідчим не допитано безпосередньо саму особу на яку вказує потерпілий ОСОБА_3 , а саме не допитано ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що при проведенні досудового розслідування не вчинено необхідних слідчих (розшукових) дій для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, а тому постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 9, 56, 284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий судя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову заступника начальника сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 28.05.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000472 від 13.02.2019 задовольнити.

Постанову заступника начальника сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 28.05.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000472 від 13.02.2019 скасувати.

Органу досудового розслідування провести всебічне, повне і об`єктивне розслідування по кримінальному провадженню № 0000472 від 13.02.2019 року, з урахуванням зазначеного в мотивувальній частині ухвали.

Матеріали кримінального провадження № 0000472 від 13.02.2019 повернути начальнику сектору дізнання Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_1