Справа № 524/4985/24
Провадження № 1-кс/524/1707/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , за участі: - секретаря судового засідання ОСОБА_2 , - заявника ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 , прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2024 року до слідчого судді надійшла заява ОСОБА_3 за підписом його представника ОСОБА_4 в порядку ст.174 КПК України про скасування арешту майна, на яке було накладено арешт ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука від 20.05.2024 року, а саме на банківські картки «Райффайзен Банк Аваль» НОМЕР_1 , «Ощадбанк» НОМЕР_2 , «Приватбанк» НОМЕР_3 , фотоапарат «Canon» s/n 38 з флеш-картою «Transcend 32 GB»,4 картко-тримача, які належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що банківські картки не є засобом злочину і не містять в собі будь які кошти, фотоапарат та флеш-карти, не містять слідів злочину, ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не є підозрюваним, арешт на вказане майно накладено помилково, тому просив скасувати арешт та повернути вилучені речі власнику.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 клопотання підтримали, просили задовольнити, вказали про помилковість ухвали слідчого судді про накладення арешту.

Слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 у судове засідання не прибула, надала заяву, відповідно до якої просить розглянути клопотання без її участі, заперечувала проти його задоволення, оскільки кримінальне провадження не закрито, проводяться слідчі дії.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення заявника та його представника, прокурора, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.

18.04.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000886 було внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 301-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука від 20.05.2024 року у кримінальному провадженні № 0000886 задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, а саме: банківські картки «Райффайзен Банк Аваль» НОМЕР_1 , «Ощадбанк» НОМЕР_2 , «Приватбанк» НОМЕР_3 , фотоапарат «Canon» s/n НОМЕР_4 з флеш-картою «Transcend 32 GB»,4 картко-тримача, які належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У відповідності до абз. 2 ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя вважає, що заявник в розумінні ст. 64-2 КПК України та ст. 1 Протоколу (колишнього Першого протоколу) до Європейської конвенції прав людини та основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, має гарантоване право на вільне володіння своїм майном, зокрема, яке перебуває під арештом, але знаходиться у заявника, що означає, що заявник має право пов`язаного з правом власності, яке становить певну сукупність прав щодо володіння, користування та розпорядження.

Тлумачення положень ст. 1 Протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справи «EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України:

«...1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майно повинно бути законним (див. рішення у справі Іатрідіс проти Греції» (ВП), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «ОСОБА_3 проти Франції» від 22.09.1994 року, Series AN 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, п. п. 49-62 від 10.05.2007 року).

2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майно повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73 Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства, п.50, Series AN 98)...».

Слідчий суддя, враховуючи наведені обставини, а також те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, заявник та його представник не довів, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, неподання заявником та його представником доказів того, що в рамках досудового розслідування проведено відповідні експертизи або арешт накладено необґрунтовано, відсутність фактів оскарження власником майна та/або його представником ухвали слідчого судді про накладення арешту та у порядку ст. 303 КПК України бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні щодо непроведення відповідних слідчих та/або процесуальних дій, дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту не є обгрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 64-2, 170, 173,174 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_3 та його представнику ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука від 20.05.2024 року у кримінальному провадженні, зареєстрованого 18.04.2024 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000886 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.301-1 КК України

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: