Справа № 333/8031/23
Провадження №1-кп/333/692/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5

представника потерпілого: ОСОБА_6

за результатами підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню №0000804 від 21.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000804 від 21.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію прокурора.

Сторона захисту в підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України прокурору Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя, для усунення недоліків. Вважає, що на стадії підготовчого судового засідання наявні необхідні підстави для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, у зв`язку з допущенням таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню засідання і не можуть бути усунені під час судового розгляду.

Свою позицію обґрунтовує тим, що в обвинувальному акті, в порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України нечітко і незрозуміло вказано формулювання обвинувачення, а саме частини складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України - його об`єктивної та суб`єктивної сторін.

Так, згідно формулювання обвинувачення ОСОБА_4 , в обвинувальному акті зазначено «....наніс останньому кулаком правої руки один удар в ліву область обличчя.... коли ОСОБА_7 знаходився в положенні напівсидячи, ОСОБА_4 наніс ще два удари стопою правої ноги в ліву область обличчя потерпілого».

При цьому, згідно висновку експерта №1177/к, зазначеному також в обвинувальному акті, «травматичні впливи, що відобразилися у вигляді тілесних ушкоджень у потерпілого, були здійснені у ліву та праву половину обличчя».

Тобто, органом обвинувачення, про спричинення тілесних ушкоджень потерпілому (зазначеному у своїх висновках судовим експертом) у праву частину обличчя - взагалі не зазначено в обвинувальному акті (а також це не встановлено і під час проведення інших слідчих дій), але їх було включено експертом при визначенні остаточного ступеня тяжкості всіх тілесних ушкоджень потерпілого (в цілому), що вже надає об`єктивний сумнів як у фактичних обставинах встановлених стороною обвинувачення і відповідно, не зазначених в обвинувальному акті, так вони відсутні і в показаннях самого потерпілого, хоча це прямим чином впливає на вірну кваліфікацію дій обвинуваченого.

Одночасно з цим, згідно висновку експерта №1180/к (зазначеному також в обвинувальному акті) вказано, що «слід вважати за можливе часткове утворення тілесних

ушкоджень за механізмом вказаним потерпілим під час слідчого експерименту від 06.06.2023 р.».

Тобто, під час досудового розслідування стороною обвинувачення так і не було перевірено та встановлено повних обставин, не зібрано доказів про обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілому (наприклад - з правої сторони його обличчя), а також цього відповідно не зазначено і в обвинувальному акті.

Стороною захисту про це неодноразово, в тому числі і під час розгляду судом скарг на бездіяльність слідчого, заявлялись клопотання про проведення слідчих дій та комплексних експертних досліджень саме під час проведення досудового розслідування (а не під час подальшого судового розгляду), які стороною обвинувачення були задоволені, але так і не проведені, тобто умисно проігноровані і таким чином не встановлені всі обставини отримання потерпілим всіх тілесних ушкоджень.

Все вищеперераховане вказує фактично на неконкретність обвинувачення. При цьому вказаний недолік не був усунутий стороною обвинувачення під час досудового розслідування, що беззаперечно свідчить про порушення права обвинуваченого на захист та справедливий суд.

Зазначає, що обвинувальний акт не містить чіткого формулювання обвинувачення, фактичні обставини кримінального правопорушення викладені не конкретно, не вірно зазначені і не підтверджені об`єктивна та суб`єктивна сторони злочину, що вказує на його не відповідність вимогам ст.291 КПК України та згідно положень ст.314 КПІ України є підставою для повернення прокурору для усунення вказаних недоліків.

Відсутність чіткого формулювання обвинувачення, в розумінні вимог ст.ст.91. 291 КПК України, суттєво впливає на право обвинуваченого мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготовки до нього, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

В той же час, в порушення вимог ст.109 КПК України, у долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів не зазначені всі процесуальні дії і не відображені всі процесуальні рішення, прийняті в ході досудового розслідування.

Так, в реєстрі матеріалів досудового розслідування (розділ І п.35) не зазначені дати надання доступу до матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику, при цьому на момент надання реєстру стороні захисту обвинувальний акт (та реєстр до нього як додаток) затверджено підписом прокурора, який своїм підписом підтвердив їх відповідність вимогам законодавства, що не відповідає дійсності.

Надалі, у розділі 1 (Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії) реєстру матеріалів досудового розслідування №0000804 від 21.05.2023 року, в пунктах 18-19 зазначені наступні процесуальні дії: п.18 - проведення слідчим ОСОБА_8 пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 проведено 23.06.2023 в період часу з 17.30 год. до 17.45 год. і п.19 - допит свідка ОСОБА_10 проведено слідчим ОСОБА_8 23.06.2023 в період часу з 17.15 год. до 17.50 год., тобто проведені в один і той же час, одним і тим же слідчим, що дає підстави для об`єктивного сумніву та законності їх проведення, вказує на фальсифікацію матеріалів справи та є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Також, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні зазначені дані про надання доручень слідчого від 26.06.2023, 06.07.2023 та 01.08.2023 оперативним працівникам відділу поліції про проведення слідчих (розшукових) дій та подальшого їх виконання ними; в реєстрі матеріалів досудового розслідування також відсутні дані про проведення слідчим 07.09.2023 року в період часу з 16.10 год. до 16.25 год. - додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 , а в період часу з 16.30 год. до 16.45 год. - додаткового допиту свідка ОСОБА_11 .

Стороною захисту 24.07.2023 року (клопотання в подальшому задоволено судом) та 10.09.2023 (судом в подальшому відмовлено за клопотанням), згідно ст.221 КПК України, були заявлені стороні обвинувачення письмові клопотання про надання для ознайомлення матеріалів досудового розслідування до його завершення, отримане останніми. Однак про відомості заявлення стороною захисту вищевказаних клопотань та прийняті по ним рішення - в реєстрі матеріалів досудового розслідування - також не зазначено.

Згідно розділу III (Заходи забезпечення кримінального провадження) реєстру матеріалів досудового розслідування №0000804 від 21.05.2023 року - відсутні відомості про неодноразові виклики слідчим підозрюваного ОСОБА_4 , матеріалів тимчасового доступу до речей і документів від 23.05.2023 року та клопотання про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, по яким приймались рішення під час проведення досудового розслідування як слідчим так і судом; відомості про вищезазначені стороною захисту процесуальні дії взагалі не відображені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, що явно вказує на невідповідність переліку проведених в ході досудового розслідування процесуальних дій - зазначеним у реєстрі матеріалам досудового розслідування.

Сторона захисту виснує, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт з додатками відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не відповідає вимогам КПК України, зокрема п.п.5, 9 ч.2 ст.291 КПК України, а реєстр до нього - не відповідає вимогам ст.109 КПК України, обвинувальний акт на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтримали клопотання про повернення обвинувального акту на підставах, викладених в клопотанні.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 заперечував проти повернення обвинувального акту.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти повернення обвинувального акту, зазначив, що обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування складений відповідно до вимог КПК України.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акту.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, проаналізувавши доводи клопотання адвоката про повернення обвинувального акта, з урахуванням того, що повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вказаним вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення та повернення обвинувального акта прокурору з огляду на таке.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено право суду у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Таким чином, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити згідно з вимогами КПК України.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, закріплено у ч. 2 ст. 291 КПК України. До них належать, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України). Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України). Також за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Дослідивши поданий у межах даного кримінального провадження обвинувальний актта долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд дійшов висновку, що вищевказані вимоги до обвинувального актата долученого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, стороною обвинувачення були дотримані в тій мірі, яка не перешкоджає суду призначити судовий розгляд.

У зв`язку з цим обвинувальний акт відповідає вимогам чинного законодавства, він не містить таких недоліків, які б могли стати підставою для його повернення прокурору. Суд відхиляє доводи захисника, наведені у клопотанні про повернення обвинувального акта, з таких підстав.

Твердження захисника ОСОБА_5 про те, що в обвинувальному акті міститься неточний/неправильний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, який не відповідає формулюванню обвинувачення, та не доведено обставини, на які посилається захисник, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки в обвинувальному акті викладаються саме ті фактичні обставини вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, які вважає встановленими прокурор. Визначення обсягу та способу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення у тексті обвинувального акта належить до повноважень прокурора, а тому ані суд, ані інші учасники судового провадження не можуть вимагати від нього змінити їх виклад.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 (справа № 273/1053/17, провадження № 51-8914км18).

Також суд дійшов висновку, що захисник фактично порушує питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, посилається на відсутність достатнього обсягу доказів викладених обставин, що не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні.

За таких обставин, наведені у клопотанні захисника ОСОБА_5 доводи щодо необхідності повернення обвинувального акта є необґрунтованими.

Ураховуючи специфіку завдань та цілей підготовчого судового засідання, а також те, що в межах цієї стадії процесу суд позбавлений можливості досліджувати докази, надавати їм оцінку з точки зору їх допустимості та/або достовірності, законності чи незаконності дій, бездіяльності чи рішень, прийнятих на досудовому розслідуванні, то дотримання належної правової процедури у цьому кримінальному провадженні може бути предметом перевірки й оцінки під час розгляду кримінального провадження по суті з прийняттям судом відповідного процесуального рішення за результатами такого розгляду.

Таким чином, за результатами аналізу змісту та форми дослідженого обвинувального акта, з урахуванням завдань та цілей підготовчого судового засідання, колегія суддів не вбачає підстав для його повернення, а тому клопотання захисника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність формулювання обвинувачення після викладених фактичних обставин справи, суд зазначає, що розмежування понять «виклад фактичних обставин кримінального правопорушення» та «формулювання обвинувачення» та їх визначення (хоча б умовне) чинний КПК України не містить. За відсутності відповідних нормативних критеріїв унеможливлюється визначення відповідності чи невідповідності обвинувального акта вимогам закону в цій частині. Зазначене призводить до змішування понять «виклад фактичних обставин кримінального правопорушення» та «формулювання обвинувачення», що має наслідком викладення ідентичного викладу різних частин обвинувального акта, як в поданому до суду обвинувальному акті.

Понад те, вирішення цього питання потребує аналізу змісту обвинувального акта, що створить ситуацію, за якої суд вдасться до оцінки викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, і як наслідок до виходу за межі предмета оцінки, яка здійснюється у підготовчому судовому засіданні, що є неприпустимим з огляду на приписи ч. 3 ст. 26 КПК України.

У зв`язку з цим, виходячи з засади диспозитивності, повернення обвинувального акта з цієї підстави є неможливим.

Окрім того, суд враховує, що за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються в обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані, в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення.

Статею 109 КПК України визначено вимоги до реєстр матеріалів досудового розслідування. Долучений до даного обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування відповідає вимогам КПК України.

З огляду на це, судом не встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час подання до суду обвинувального акта, які б становили підставу для його повернення прокурору.

Суд, виконуючи вимоги ст. 314 КПК, що регламентує порядок проведення судом підготовчого судового засідання за пред`явленим обвинуваченням на даній стадії судового провадження, вирішує питання про відповідність обвинувального акта вимогам КПК, а саме змісту та формі, і не наділений повноваженнями давати будь - яку оцінку щодо законності здійснення процесуальних дій під час завершення кримінального провадження.

У зв`язку із цим, розгляд судом відповідних доводів сторони захисту можливий на стадії судового розгляду, під час якої суд, за участю сторін, на підставі дослідження наданих доказів, здійснює розгляд кримінального провадження і ухвалює за наслідками цього судове рішення.

Отже, суд доходить висновку, що з огляду на вичерпний перелік підстав для повернення обвинувального акта прокурору, вказані захисниками обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта, у зв`язку з чим у задоволенні клопотань сторони захисту слід відмовити.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження підсудне Комунарському районному суду м. Запоріжжя. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст.314 КПК України, не встановлено. За таких обставин є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Відповідно до ст.27 КПК України, кримінальне провадження не потребує закритого судового засідання і може розглядатися у відкритому судовому засіданні із забезпеченням під час судового розгляду кримінального провадження повного фіксування судового засідання.

Керуючись ст.ст.109, 291, 314-316, 372 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про повернення прокурору, для усунення недоліків, обвинувального актуу кримінальному провадженні №0000804 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, - відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0000804 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, 7, на 12-00 год. 01.02.2024 року.

Справу розглядати суддею одноособово.

Визначити склад осіб, які будуть, брати участь у судовому розгляді: прокурор, обвинувачений та його захисник, потерпілий та його представник.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжж ОСОБА_1