Справа № 314/898/24
Провадження № 1-в/314/37/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2024 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ клопотання адвоката - захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в ДУ « Кам`янській виправній колонії №101»

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника установи ОСОБА_6 .

Початок строку: 16.05.2022 Кінець строку: 16.05.2024

про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вільнянського райсуду від адвоката - захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в ДУ « Кам`янській виправній колонії №101».

В місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_4 знаходиться з 16.05.2022 року.

Під час тримання у Державній станові «Луцький слідчий ізолятор», де знаходився з 16.05.2022 року по 23.12.2022 року характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 23.12.2022 року по 16.02.2024 року відбував покарання у Державній установі «Божковська виправна колонія (№16)», характеризувався наступним чином: порушень режиму відбування покарання не допускав, стягнень не мав. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки був

заохочений один раз.

З 16.02.2024 року відбуває покарання у Державній установі «Кам`янська

виправна колонія (№101)». За час відбування покарання в установі характеризується негативно, режим відбування покарання та Правила внутрішнього розпорядку порушує, за що два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, та має два стягнення, які не зняті та непогашені у встановленому законом порядку. Не заохочувався.

На виробництві установи не працевлаштований. Підтримує взаємовідносини з засудженими подібного собі світогляду, на критику у свою адресу реагує негативно. Не дотримуватися правомірних відносин з персоналом установи.

Прокурор клопотання не підтримав і вважає, що подання не належить задовольнити, оскільки засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.

Поведінка засудженого за період відбування покарання, за наявності 2 непогашених стягнень, на переконання суду не може вважатись сумлінною.

На підставі визначеного суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення та не досяг стану, визначеного ст.6 КВК України.

Керуючись ст. 81 КК України , п.2 ч.1 ст. 537 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання адвоката - захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в ДУ « Кам`янській виправній колонії №101» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

30.04.2024