Справа № 344/4006/24
Провадження № 1-кс/344/1831/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 29.12.2023 про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся з вказаною скаргою, в обґрунтування якої покликався на викладені у ній обставини. Зокрема зазначив, що 10.08.2021р. на підставі ухвали слідчого судді було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Однак, постановою слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 29.12.2023 було закрито кримінальне провадження №0000787 від 10.08.2021р., у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_5 . Проте, така постанова підлягає до скасування, оскільки в заяві про вчинення кримінального правопорушення вказував на шахрайські дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо заволодіння квартирою заявника (укладення договору купівлі-продажу квартири на ім`я ОСОБА_6 вартістю квартири 520400грн., кошти по якому взагалі не отримував, замість договору довічного утримання саме з ОСОБА_5 по догляду за ОСОБА_3 на весь період до його смерті). Слідча закриваючи провадження зазначила щодо наявності удаваного правочину та наявність цивільно-правових відносин, але не перевірено факт, що жодних коштів не отримував, родичка скористалась віком та хворобою заявника та вчинила щодо нього шахрайські дії, піклуючись тільки декілька місяців після укладення договору. На повернення квартири назад тепер вимагає повернення і коштів, витрачених на переоформлення договору 20000грн. та ще 45000грн. на інші видатки. Слідча не врахувала свідчення ОСОБА_7 про домовленість на укладення договору довічного утримання, свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Тому така постанова є передчасною та необґрунтованою. Оскаржувану постанову отримав 22.02.2024р.

Скаржник просив скаргу задовольнити, скасувати постанову про закриття кримінального провадження, справу розглянути за відсутності скаржника та адвоката.

СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області на вимогу слідчого судді надав матеріали кримінального провадження, в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, вважаю наступне.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Постановою слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 29.12.2023 було закрито кримінальне провадження №0000787 від 10.08.2021р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.190 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_5 .

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та даної оскаржуваної постанови, слідчим суддею встановлено, що 10.08.2021р. на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 27.07.2021р. було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Сторона скаржника просила скасувати оскаржувану постанову, оскільки в заяві про вчинення кримінального правопорушення заявник вказував на шахрайські дії двох осіб ОСОБА_5 (дружина двоюрідного брата) та ОСОБА_6 щодо заволодіння його квартирою, а саме укладення 12.03.2020р. договору купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1 , яка є єдиним житлом заявника та в якій проживав він з 1960 року, на ім`я ОСОБА_6 (сина ОСОБА_5 ), вартістю квартири 520400грн., кошти по якому взагалі не отримував, замість договору довічного утримання саме з ОСОБА_5 , а не її сином, для догляду за ОСОБА_3 на весь період до його смерті.

Слідча, як зазначено у скарзі, закриваючи провадження зазначила щодо наявності удаваного правочину та наявність цивільно-правових відносин, але орган досудового розслідування не було перевірено факт, що жодних коштів потерпілий не отримував, про те, як він доводив, що родичка скористалась віком та важкою хворобою заявника, знаючи що дане житло є єдиним для потерпілого, вчинила щодо нього шахрайські дії. Факт піклування ОСОБА_5 щодо ОСОБА_3 тільки декілька місяців після укладення договору, він не заперечує, як і не заперечує усний дозвіл власника майна ОСОБА_6 на продовження проживання у даній квартирі. Проте, на повернення квартири назад до попереднього власника ОСОБА_5 тепер вимагає повернення і коштів, витрачених на переоформлення договору 20000грн. та ще 45000грн. на інші видатки, про що нею написано на аркуші власноручно.

Суд частково вважає такі доводи доведеними, оскільки як викладено заявником у його заяві про вчинення кримінального правопорушення та скарзі, події щодо домовленості про догляд розпочались у ОСОБА_3 у зв`язку із захворюванням, яке ускладнилось після грипу та він стаціонарно лікувався у лютому-березні 2020р в медичному закладі. Саме ОСОБА_5 відвідувала ОСОБА_3 у лікарні, на період лікування він їй довірив ключі та догляд за квартирою, сприйняв її застереження щодо того, що соціальний працівник може забрати у нього квартиру в рахунок соціальної допомоги та догляду, тому й запропонував їй укласти правочин по опіці за ним (договір довічного утримання в рахунок квартири). У день виписки з лікарні скаржника 12.03.2020р. вона привезла його до нотаріуса, де вже був примірник договору, з якого він побачив про те, що договір не є договором довічного утримання, а договором купівлі-продажу проте врахував саме переконання ОСОБА_5 , що так буде краще і це нічого не змінить, з проханням нікому з родичів про таке не повідомляти. Тому, обман потерпілого є очевидним, про що слідчий мала вчинити всі дії щодо перевірки таких шахрайських дій, за наслідками яких потерпілий позбувся житла. При цьому, ОСОБА_6 замінив був замок у дверях без згоди самого потерпілого, хоча й надавши останньому ключ, однак явно виражено про можливість нового власника позбавити потерпілого житла, через те, що у квартирі в якій він проживає зупинився на декілька днів його знайомий та давній друг ОСОБА_9 . Саме з пояснень даного свідка 03.10.2023р. вбачається, що потерпілий вперше на його рекомендацію отримав договір купівлі-продажу у нотаріуса, з якого й дізнався про реальний зміст угоди щодо продажу квартири, а не довічного утримання, як думав потерпілий.

Слідча не врахувала свідчення ОСОБА_7 (родички потерпілого) про домовленість на укладення договору довічного утримання з ОСОБА_5 , а не її сином, який на час укладення угоди був студентом. Стосовно вчинення шахрайських дій ОСОБА_6 , який будучи покупцем, гроші за дану квартиру продавцю не оплачував, як він і сам стверджує у своїх поясненнях, а такі гроші надавала мама, хоча це окрім її пояснень нічим не підтверджується (хоча в договорі й зазначено, що покупець отримав кошти, однак заперечується останнім), слідчий оцінку не проводив, про відсутність у діях ОСОБА_6 ознаків кримінального правопорушення оцінку не надавав.

Слідчий суддя погоджується з тим, що слідчий вірно зазначила про наявність цивільно-правових відносин і що договір купівлі-продажу є оспорюваним правочином в розуміння Цивільного кодексу України, на що має право потерпілий.

Окрім того, вказівки від 18.05.2023р. слідчим не виконані, а саме не допитано свідків, які проживають за місцем проживання потерпілого (сусідів), не допитано нотаріуса щодо обставин укладення договору купівлі-продажу (незважаючи на те, що за плином часу такі можуть і не пам`ятатись нотаріусом), допит лікуючого лікаря ОСОБА_10 , провести допит ОСОБА_11 у випадку повернення його в України та одночасний допит з потерпілим, встановити інших родичів яким міг повідомляти потерпілий про укладення договору довічного утримання (такі дані можливо отримати при додатковому допиті потерпілого, або за його клопотанням до слідчого), не зібрано характеризуючи дані стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (остання погоджувалась на повернення коштів витрачених саме по укладенню договору, які готовий повернути потерпілий, однак в подальшому змінила своє рішення).

Звідси, інші доводи скарги дають підстави для скасування оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, як передчасної та достатньо не обґрунтованої.

Керуючись ст. ст.303-309, ст.376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Поновити строк ОСОБА_3 на оскарження постанови слідчої СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 29.12.2023р. про закриття кримінального провадження №0000787.

Скаргу на постанову слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 29.12.2023 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову слідчої СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 29.12.2023р. про закриття кримінального провадження №0000787 відомості про яке внесені до ЄРДР 10.08.2021р. за ч.2 ст.190 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 13.03.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_12