Справа № 146/896/24
Провадження №11-сс/801/470/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 05.06.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колоденка Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України

за участю:

прокурора: ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_10

підозрюваного: ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 05.06.2024 року клопотання слідчого СВ Відділення поліції №2 Тульчинського районного відділу поліції у Вінницькій області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 задоволено.

Застосовано щодо ОСОБА_8 , який підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого за ч.2 ст.149 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, а саме до 01 серпня 2024 року.

Визначено ОСОБА_8 з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, заставу в розмірі 150 (ста п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 454200 грн. (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті гривень), у разі внесення якої покладено на нього такі обов`язки на строк два місяці:

1) прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не відлучатись з місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) утриматись від спілкування із особами, які являються потерпілими, свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон;

5) носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити підозрюваному ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, просила ухвалу слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 05.06.2024 року змінити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 05.06.2024 року скасувати, та постановити нову ухвалу, застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.

Згідно клопотання слідчого в невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 31 грудня 2023 року, ОСОБА_12 вступив у змову з ОСОБА_8 , направлену на здійснення вербування неповнолітніх ociб жіночої статі з метою їх подальшої сексуальної експлуатації, без відома останніх, з використанням обману та їх уразливого стану, нехтуючи нормами моралі, встановленими в суспільстві, з метою задоволення власної статевої пристрасті.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вербування осіб ОСОБА_12 та ОСОБА_8 у невстановлений день, час та місці познайомились із неповнолітніми ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з якими у подальшому періодично проводили спільно час та дозвілля під час якого вживали спиртні напої.

Водночас, в період часу з 20 грудня по 31 грудня 2023 року, більш точний час органом досудового розслідування невстановлений, ОСОБА_12 перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 спільно із компанією своїх товаришів ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 розпивали алкогольні напої. У подальшому ОСОБА_12 надав вказівку ОСОБА_15 поїхати його автомобілем марки «Volkswagen» моделі «golf» д.н.з. « НОМЕР_1 » до селищної ради АДРЕСА_3 , де на ОСОБА_12 очікували його неповнолітні знайомі жіночої статі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та сказав доставити останніх за місцем його проживання. ОСОБА_15 погодився на дану вказівку та здійснив перевезення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Так, приїхавши за адресою проживання ОСОБА_12 . неповнолітні ОСОБА_13 та ОСОБА_14 приєднались до компанії, почали проводити спільно час та вживати спиртні напої.

Приблизно через тиждень ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 знову вживали спиртні напої із неповнолітніми ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за місцем проживання ОСОБА_12 . В подальшому під час відпочинку ОСОБА_14 повідомила про необхідність їхати додому, оскільки її чекає бабуся. Усі вищевказані особи сіли до автомобіля марки «Volkswagen» моделі «golf» д.н.з. « НОМЕР_1 », належному ОСОБА_12 та поїхали до селища Вапнярка, де ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вийшли з автомобіля.

ОСОБА_14 попрощавшись попрямувала за місцем проживання. У цей час ОСОБА_12 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на сексуальну експлуатацію неповнолітньої ОСОБА_13 користуючись довірливим ставленням останньої до себе, використовуючи вмовляння, сказав їхати ОСОБА_13 з ними для продовження відпочинку за місцем його проживання. ОСОБА_13 відмовилась від пропозиції, однак ОСОБА_12 знову наполягав та запевнив неповнолітню про те, що після відпочинку відвезе її додому, на що ОСОБА_13 погодилась.

З метою унеможливити вплив інших осіб на рішення неповнолітньої ОСОБА_13 перевіз останню на автомобілі марки «Volkswagen» моделі «golf» д.н.з. « НОМЕР_1 », належному ОСОБА_12 з селища Вапнярка до села Колоденка, а саме до свого місця проживання, де на той час були відсутні сторонні особи.

Приїхавши за місцем проживання ОСОБА_12 втрьох продовжили вживати спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_8 зайшов до однієї із кімнат будинку, ОСОБА_12 продовжував вживати з ОСОБА_13 спиртні напої, та при цьому здійснював доторки та погладжування до окремих частин її тіла, а саме: ніг, спини, тулубу, а також обіймав та цілував у губи. Далі, ОСОБА_12 завів ОСОБА_13 до іншої кімнати, в якій вже знаходився ОСОБА_8 в оголеному стані та наказав ОСОБА_13 зняти свій одяг, нижню білизну та лягти на ліжко.

Так, ОСОБА_12 реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи та використовуючи вік та вразливий стан неповнолітньої ОСОБА_13 , яка була об`єктом його сексуальних посягань, розуміючи, що його дії здатні спричинити моральну та фізичну шкоду розвитку потерпілої та сформувати у неї аморальні погляди, користуючись довірою ОСОБА_13 , використовуючи сприятливі умови, а саме факт регулярного спілкування, довірливе ставлення до себе, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, нехтуючи нормами моралі, встановленими в суспільстві, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, діючи умисно, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які можуть перешкодити вчиненню злочинних дій, діючи всупереч загальноприйнятим моральним принципам, користуючись своїми віковими, фізичними перевагами та відсутністю фізичного супротиву з боку потерпілої, торкався грудей та статевих органів, після чого задовольнив свою статеву пристрасть, вчинивши відносно неї дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненням в тіло потерпілої з використанням геніталій.

Водночас, ОСОБА_12 надав свій мобільний телефон марки «Samsung Galaxy M 23» ОСОБА_8 та дав вказівку останньому щодо фіксування на нього за допомогою відеозапису вказані дії сексуального характеру із ОСОБА_13 , з метою подальшої її сексуальної експлуатації та збереження контролю над її діями, шляхом подальшого можливого шантажу через розповсюдження даного відеофайла. ОСОБА_8 погодився на дану вказівку та виготовив відеофайл записавши його на мобільний телефон Крайсвітнього.

Через деякий час, точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 перебуваючи на площі поруч із залізничним вокзалом у селищі Вапнярка Тульчинського району Вінницької області зустрівся із неповнолітньою ОСОБА_14 та під час спілкування дістав свій мобільний телефон та похвалився останній, показавши відеозапис сексуальних дій із ОСОБА_13 , зазначивши, що вони гарно провели час. Після чого ОСОБА_12 повідомив, що скине даний відео файл на телефон ОСОБА_14 , що одразу і зробив.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що сукупність матеріалів сторони обвинувачення та аналіз письмового повідомлення про підозру встановлює відсутність підстав для обгрунтованості підозри щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання слідчого про обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не може грунтуватися виключно на загальних положеннях КПК без зазначення фактичних обставин та доказів можливості вчинення перешкод у проведенні досудового розслідування та вчиненню інших дій передбачених законодавством.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 мотивовано тим, що слідчим суддею в порушення вимог ст. 177, ст. 178 КПК України неналежним чином перевірено можливість застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

ОСОБА_8 має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, крім того з часу вчинення інкримінованого ОСОБА_8 , злочину пройшло півроку і за цей час будь-яких спроб з його сторони переховуватися від органів досудового розслідування не було, ОСОБА_8 завжди являвся на виклики слідчого, не змінював місце свого проживання, активно співпрацював зі слідством і надав необхідні пояснення, тобто будь-яких доказів про наявність зазначених у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчим не було надано.

Слідчим в своєму клопотання, а в послідуючому судом першої інстанції лише наведено перелік можливих ризиків, однак не наведено жодного доказу та підстав вважати, що такі ризики дійсно існують.

Відсутні підстави для обгрунтованості підозри щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_9 , який просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг, ухвалу слідчого судді залишити без змін, захисника ОСОБА_10 , який просив задоволити апеляційні скарги захисників з підстав зазначених у них, підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав думку свого захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг , суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню з наступних підстав

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які перешкодять виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

У відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

В кримінальному провадженні № 000002, внесеному до ЄРДР 25.01.2024 року 03.06.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).

У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування

Вказане свідчить про те, що на стадії вирішення питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив, не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Доводи викладені в апеляційній скарзі захисників щодо відсутності доказів обгрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є безпідставними.

Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, врахував особу підозрюваного ОСОБА_8 , який вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України класифікується, як особливо тяжкий злочин, вчинений щодо неповнолітньої, не має постійного місця роботи, джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, обставини кримінального правопорушення, та дійшов вірного висновку, що, перебуваючи на волі ОСОБА_8 з метою уникнення відповідальності, враховуючи тяжкість злочину може переховуватись від органів слідства та суду, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти існуючим ризикам.

Доводи апеляційної скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про недоведеність обставин, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язного з триманням під вартою є безпідставними.

Твердження апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , що слідчим суддею не враховано всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до вимог ст. 178 КПК України є необгрунтованими.

Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисники фактично погоджуються з наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисників.

Ухвалу слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 05.06.2024 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4