справа № 488/672/24
номер провадження № 1-кп/488/218/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2024 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням,-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, зі слів має на утриманні малолітню дитину доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходить військову службу на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч.1 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст. 4, 9, 11, 16, 26, 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст. 2, 4, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV, ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції», статей 3, 8, 19, 29, 68 Конституції України діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 25.01.2024 о 10.19, перебуваючи біля магазину «Градус» на перетині вулиць Степова та Єсеніна в м. Миколаєві, не бажаючи бути притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.1 ст. 130 КУпАП, запропонував інспектору Управління патрульної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 , який мав право залежно від власного місцезнаходження і часу, висувати вимоги і приймати рішення, обов`язкові до виконання всіма громадянами, та згідно примітки 1 до ст. 364 КК України є службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади, неправомірну вигоду в сумі 500 доларів США (у відповідності до курсу НБУ станом на 25.01.2024 складало 18 762,6 гривень) за непритягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та не складання відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В подальшому, незважаючи на відмову ОСОБА_6 від одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на надання неправомірної вигоди службовій особі, цього ж дня о 10.21, діючи умисно, надав ОСОБА_6 паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , в який попередньо вклав грошові кошти в сумі 500 доларів США (у відповідності до курсу НБУ станом на 25.01.2024 складало 18 762,6 гривень), тим самим надав службовій особі неправомірну вигоду за не вчинення нею дій з використанням наданої їй влади та службового становища в його інтересах, а саме, за непритягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та не складання відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, у вчиненому покаявся. Суду ОСОБА_4 показав, що 25.01.2024 о 10.19, перебуваючи біля магазину «Градус» на перетині вулиць Степова та Єсеніна в м. Миколаєві під час керування транспортним засобом був зупинений співробітниками поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Однак, поспішаючи на виконання бойового завдання, він відмовився від проходження огляду, хоча випившим не був. Він дійсно, щоб залагодити це питання щодо непритягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ст.130 КуПАП, пропонував інспектору поліції неправомірну вигоду у сумі 500 доларів США, а коли той не погодився на його пропозицію оскільки вже було почато складання протоколу, він поклав у свій паспорт названі грошові кошти та передав їх інспектору. Він щиро кається у скоєному, шкодує про вчинене і зобов`язується не вчиняти подібних дій у майбутньому.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всіх обставин справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, за згодою учасників судового розгляду, суд розглянув справу щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, відомостей про судові витрати та речові докази, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку ті обставини, які не досліджувалися судом першої інстанції.

Показання обвинуваченого, дані під час судового розгляду про обставини вчинення ним вищезазначеного злочину з визнанням у повному обсязі своєї винуватості у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами з точки зору взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 за ч.1 ст. 369 КК України - у пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке має бути призначене ОСОБА_4 , суд виходить з такого.

Відповідно до ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні даного питання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, відсутність тяжких наслідків; особу обвинуваченого - раніше не судимого, який позитивно характеризується за місцем проживання та виключно позитивно за місцем несення служби, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, з 2022 року є військовослужбовцем за мобілізацією, наразі є військовослужбовцем, неодноразово лікувався від отриманих внаслідок військових дій травм, рішенням ВЛКУ від 16.08.2023 року признаний обмежено придатним до військової служби, має на утриманні малолітню дитину.

Обставин, які б обтяжували покарання органом досудового розслідування та судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є повне визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність тяжких наслідків від злочинних дій обвинуваченого.

С врахуванням фактичних обставин кримінального провадження, суспільної небезпеки вчиненого злочину, суб`єктивного ставлення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення та його поведінку після його вчинення, соціальну характеристику особи: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатра та нарколога, наявність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, та, зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, зважаючи на позицію сторони обвинувачення, суд доходить висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання, передбаченого санкцією частини першої статті 369 КК України, у виді штрафу.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

У відповідності до ст. 96-1, 96-2 ч. 1 КПК України виявлені та вилучені грошові кошти в сумі 500 доларів США, які призначалися, як неправомірна вигода, підлягають спеціальній конфіскації.

Вартість експертизи слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до статті 100 КПК України

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 25 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на користь держави у сумі 2 650,48 грн. за проведення судової експертизи.

Речові докази, які перебувають в матеріалах кримінального провадження у розпорядженні прокурора - 5 купюр номіналом 100 доларів США кожна з наступними серіями та номерами: PG21339225B, LD22037075C, MB89513851M, MK64214624A, PL66062493A - конфіскувати в дохід держави, застосувавши, у відповідності до ст. ст. 96-1, 96-2 КК України, спеціальну конфіскацію та скасувавши арешт на вказане майно, накладений ухвалою Корабельного районного суду м.Миколаєва віл 26.01.2024 року.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_1