Справа №:755/2938/24
Провадження №: 1-кс/755/696/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2024 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірове Бориспільського району Київської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, працевлаштованого слюсарем-ремонтником ТОВ «Салтік», з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000554 від 16.02.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

в с т а н о в и л а :

слідча СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 за погодженням прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернулась до слідчої судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 16.02.2024 інспектор батальйону із забезпечення супроводження ОСОБА_6 , інспектор батальйону із забезпечення супроводження ОСОБА_7 заступили на добове чергування та здійснювали патрулювання на територій Дніпровського району у м. Києва.

Того ж дня, о 15 год 08 хв на планшетний пристрій надійшло повідомлення від «Київ-55», стосовно дорожньо-транспортної пригоди за адресою: м. Київ, вул. Шумського, 6.

Під час перебування за адресою: м. Київ, вул. Шумського, 6, до працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшла невідома особа жіночої статі, в подальшому встановлена як - ОСОБА_8 та попрохала про допомогу, повідомивши про те, що невідомий чоловік, в подальшому встановлений як - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перешкоджає їй запаркувати автомобіль. Підійшовши до останнього, ОСОБА_6 , неодноразово зробив йому зауваження, на що чоловік не відреагував та почав штовхати, хапати за формений одяг та вживати нецензурну лайку по відношенню до працівника поліції ОСОБА_6 .

В подальшому на допомогу ОСОБА_6 підійшов ОСОБА_7 , який попрохав ОСОБА_4 заспокоїтись, але той продовжував поводити себе агресивно та зухвало, принижував честь і гідність поліцейських, в грубій формі висловлювався образливими словами в бік поліцейських на законні вимоги поліцейських не реагував та чинив активний опір, розмахуючи руками перед поліцейськими.

В цей час, поліцейські намагалися заспокоїти ОСОБА_4 , однак, останній, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, достовірно розуміючи, що вказані поліцейські знаходяться при виконанні службових обов`язків, продовжив чинити опір останнім, висловлюватися нецензурною лайкою та викинув нагрудну бодікамеру ОСОБА_6 на проїжджу частину.

З метою припинення протиправних дій, ОСОБА_6 зроблено усне зауваження ОСОБА_4 та попереджено про застосування до нього заходів фізичного впливу та спеціальних засобів на підставі ст.ст. 44,45 Закону України «Про Національну поліцію».

Під час розмови ОСОБА_4 почав штовхатись, розмахувати руками та хапати за рукава куртки працівників поліції, тим самим здійснив опір працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, що виразилось у активному фізичному опорі під час затримання.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у тому, що він, своїми умисними діями, які виразились у спричиненні опору працівникові правоохоронного органу при виконані службових обов`язків, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України.

16.02.2024 о 20 год 00 хв ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину.

17.02.2024 у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: заявою потерпілого ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 16.02.2024; рапортом працівника поліції про результати виїзду за викликом від 16.02.2024; протоколом огляду місця події від 16.02.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 16.02.2024; протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 16.02.2024; речовими доказами - відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, іншими доказами в їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто в межах вказаного кримінального провадження існують ризики, а саме:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 , будучи обізнаною з санкцією статі, яка йому інкримінується, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, потерпілих, оскільки підозрюваний шляхом підмовляння, підкупу, погроз може схиляти їх до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування. Вагомою частиною доказової бази у вказаному кримінальному провадженні являються показання свідків, потерпілих, місце мешкання яких, останньому відомо, що суттєво збільшує вищевказаний ризик.

Таким чином, більш м`який запобіжний захід, на думку слідчої, не зможе запобігти зазначеним ризикам. Аналізуючи вище зазначене, застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж особисте зобов`язання, не може усунути ризики передбачені п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідча суддя звернула увагу учасників на те, що як вбачається з тексту поданого клопотання у вступній та мотивувальній частині слідча обґрунтовує необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а у прохальній частині просить застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У судовому засіданні прокурор підтримала подане слідчою клопотання, просила його задовольнити, враховуючи наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Щодо зазначення в клопотанні різних запобіжних заходів, повідомила, що це технічна помилка та просила вважати правильним прохання застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Слідча суддя, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшла такого висновку.

16.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000554 внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

16.02.2024 о 20 год 00 хв - ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17.02.2024 - ОСОБА_4 повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 342 КК України.

19.02.2024 - постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 . ОСОБА_4 звільнено з ізолятора тимчасового тримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom» від 30 серпня 1990 року (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

У судовому засіданні, на думку слідчої судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, наявними у справі доказами, зокрема копіями: заяви потерпілого ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 16.02.2024; рапорту працівника поліції про результати виїзду за викликом від 16.02.2024; протоколу огляду місця події від 16.02.2024; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6 від 16.02.2024; протоколів допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 16.02.2024; протоколів перегляду відеозапису від 17.02.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Проте, відповідно до ч. 1, 3 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити:

1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;

2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;

5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

До клопотання додаються:

1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання;

2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу;

3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Як вбачається з тексту поданого клопотання у вступній та мотивувальній частині слідча обґрунтовує необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а у прохальній частині просить застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу (ч. 1 ст. 179 КПК України).

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби (ч. 1 ст. 181 КПК України).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 176 КПК України, особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом.

Разом з тим, враховуючи те, що слідча у прохальній частині клопотання просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 саме цілодобовий домашній арешт, що є суворішим запобіжним заходом, аніж особисте зобов`язання суд дійшов такого висновку.

Відповідно до положень ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів.

Коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, щоб умови, за яких здійснюється позбавлення свободи, були чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону було передбачуваним тією мірою, щоб він відповідав стандарту «законності», встановленому Конвенцією (див. справу «Барановський проти Польщі» (Baranowski v. Poland), заява № 28358/95).

В рішеннях Європейського суду з прав людини неодноразово зазначалось про принцип поваги до особистої свободи, та те, що задля застосування суворішого запобіжного заходу необхідно продемонструвати наявність конкретних фактів, які б доводили, що стверджувані ризики переважають над вказаним принципом (див. наприклад рішення у справах «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, «Макаренко проти України» (Makarenko v. Ukraine), заява № 622/11, «Плачков проти України», заява №76250/13тощо).

Разом з тим, під час розгляду клопотання прокурором не надано жодних належних та достатніх даних, які б в своїй сукупності вказували на обґрунтованість зазначених у клопотанні ризиків.

При цьому доводи, які зазначені в клопотанні про застосування запобіжного заходу є формальними, не підтверджуються жодними матеріалами долученими до клопотання, у судовому засіданні вони не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Крім того, суд звертає увагу на формальний підхід слідчої та прокурора, яка погоджувала вказане вище клопотання до його складання, що полягає у грубих суперечностях, які вказані вище. Такий же підхід ними застосовано і до визначення та обґрунтування ризиків по вказаному клопотанні, що є неприйнятним та непрофесійним.

Враховуючи викладене, слідча суддя вважає за необхідне у задоволенні клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 відмовити.

Керуючись ст. 131-132, 176-179, 181, 193-194, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

п о с т а н о в и л а :

у задоволенні клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , погодженому прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору та підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвала слідчої судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 15 год 35 хв 23 лютого 2024 року.

Слідча суддя: ОСОБА_1