ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 лютого 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді застави стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28 ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 лютого 2024 року було застосовано запобіжний захід у виді застави стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28 ч.3 ст.368 КК України, у розмірі 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 999 240 гривень, з покладанням відповідних обовязків строком на два місяці.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28 ч.3 ст.368 КК України, і стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя врахував особу підозрюваного та його репутацію, вік, стан здоров`я, а також те, що підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має.

Визначений розмір застави слідчий суддя визнав таким, що здатен забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, не буде завідомо непомірним для нього з урахуванням його матеріального стану, працевлаштованості та отримання стабільного доходу протягом тривалого часу.

Не погоджуючись з даною ухвалою, підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій з урахуванням зміненої апеляційної скарги просив скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2024 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень. Суму застави в розмірі 757 000 гривень, внесену згідно з квитанцією № 9334-08 від 26.02.20024, повернути заставодавцю - ОСОБА_11 , ІПН НОМЕР_1 .

Апеляційну скаргу з урахуванням доповненої обгрунтовує тим, що стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а слідчим суддею не було враховано майновий та сімейний стан ОСОБА_7 , у зв`язку з чим було визначено завідомо непомірний розмір застави.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2024 року в частині розміру застави, зменшивши її з 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 999 240 гривень на 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 230 гривень.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що слідчим суддею не було враховано особу підозрюваного та його майновий стан при визначені розміру застави, не вказано, який саме обов`язок або які ризики має забезпечити такий розмір застави, та в чому полягає винятковість обставин встановлення розміру застави вище граничного розміру.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення підозрюваного та його захисників на підтримку доводів поданих апеляційних скарг, які наполягали на їх задоволенні, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст.178 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України, підтверджується доказами, долученими органом досудового розслідування до клопотання, а саме: матеріалами проведених нсрд відповідно до яких фігуранти ОСОБА_7 , ОСОБА_12 обговорюють злочинні плани та реалізовують злочинні дії організованої групи спільно з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; протоколами обшуків проведених в Територіальному сервісному центрі № 1244 та за місцями проживання фігурантів під час проведення яких вилучено мобільні телефони, комп`ютерна техніка, грошові кошти, печатки у т.ч. ФОП ОСОБА_15 РНОКПП НОМЕР_2 , дублікат електронного ключа «Алмаз-1К», медичні довідки та ін.; - протоколом допиту свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 .

В даному випадку апеляційний суд погоджується із слідчим суддею стосовно того, що органом досудового розслідування дійсно надано достатньо доказів обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, як встановлено під час апеляційного розгляду, належним чином мотивовано слідчим суддею у своїй ухвалі.

Так, на підтвердження ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, на думку слідчого судді, свідчать вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, дружина ОСОБА_7 також є підозрюваною у даному кримінальному провадженні.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, доводиться тим, що підозрюваному відомі анкетні дані свідків, в зв`язку з чим він може впливати на них шляхом вмовлянь, погроз чи іншим способом з метою схиляння їх надати завідомо неправдиві показання та, як наслідок, уникнути кримінальної відповідальності.

Також слідчий суддя цілком обгрунтовано визнав доведеним ризик можливості вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження того, в якому підозрюється, про що свідчить те, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення тяжких корупційний злочинів протягом тривалого проміжку часу, а також надані прокурором в судовому засіданні дані про те, що через нетривалий проміжок часу після проведення обшуку у ОСОБА_7 , ним у січні 2024 року було здійснено продаж двох транспортних засобів, 2012 та 2014 року випуску, які перебували у його власності, що свідчить про його схильність до вчинення злочинних дій, зокрема вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 388 КК України - незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, заставленого майна або майна, яке описано чи підлягає конфіскації.

Крім того, на думку слідчого судді, зазначені дії, спрямовані на уникнення можливої конфіскації вказаного майна, з високою ймовірністю вказують на недобросовісну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , наявність у нього бажання ухилитися від ймовірної відповідальності та свідчать про підвищені ризики переховуватися від досудового розслідування, продовжити злочинну діяльність та перешкоджати слідству.

За таких обставин доводи апелянтів про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є безпідставними та суперечать наданим суду апеляційної інстанції матеріалам.

Також всупереч твердженням сторони захисту колегія суддів не може не зауважити, що слідчий суддя у відповідності до ч.1 ст.178 КПК України врахував як вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, так і відомості про особу підозрюваного в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, репутацію, майновий та сімейний стан, а саме, що підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, та дійшов цілком законного та обгрунтованого висновку, що дані, характеризуючі підозрюваного, не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Що стосується посилання апелянтів на завеликий розмір застави, визначеної слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 та наявність підстав для зменшення її розміру, апеляційний суд вважає їх безпідставними та зауважує, що визначаючи розмір застави, суд бере до уваги обставини, встановлені ст.ст.177,178, 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які належить врахувати при визначені розміру застави: 1) обставини кримінального правопорушення; 2) особливий характер справи; 3) майновий стан обвинуваченого; 4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; 5) масштаб його фінансових операцій; 6) даних про особу обвинуваченого; 7) встановлені ризики, передбачених ст. 177 КПК України; 8) «професійне середовище» обвинуваченого; 9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин й шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

При визначенні підозрюваному розміру застави слідчий суддя визнав виключними обставинами підозру ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у складі організованої групи, у якій підозрюваний є організатором, корупційний характер вказаного кримінального правопорушення, підвищену суспільну увагу до вказаного кримінального правопорушення з урахуванням обставин його скоєння, викладених у підозрі, а також встановлених судом обставин щодо недобросовісної процесуальної поведінки підозрюваного, які свідчать про те, що розмір застави у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків та досягнення мети застосування запобіжного заходу, а тому у відповідності з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення підозрюваному розміру застави - 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 999 240 гривень, яка буде здатна забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків, не буде завідомо непомірною для нього, з урахуванням його матеріального стану, працевлаштованості, отримання стабільного доходу протягом тривалого часу, а також продажу у січні 2024 року двох транспортних засобів 2012 та 2014 року випусків відповідно.

Апеляційний суд повністю погоджується з таким висновком слідчого судді і вважає, що визначена підозрюваному слідчим суддею саме в такому розмірі застава, як визначена у виключному випадку, є обґрунтованою та цілком узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону, а тому апеляційні вимоги в цій частині зменшення розміру застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 230 гривень, є такими, що не підлягають задоволенню.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.ст.194,196 КПК України, дійшов висновку про доцільність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави саме у розмірі 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 999 240 гривень, з покладанням відповідних обовязків строком на два місяці, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, відповідає повною мірою вимогам ст.370 КПК України, а тому вимоги поданих на рішення слідчого судді апеляційних скарг є безпідставними та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 лютого 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді застави стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28 ч.3 ст.368 КК України - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4