Справа № 305/575/24
Номер провадження 1-кп/305/246/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахові в спрощеному порядку кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 14.02.2024 за №0000099 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

мешканця

АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою,

не працює, одруженого, на утриманні 2 малолітніх дітей,

військовозобов`язаного, не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 у невстановлений день жовтня 2022 року в Запорізькій області діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне отримання підробленого документа - посвідчення водія та його подальше використання, зустрівся із невідомою особою, яку підбурив - схилив шляхом підкупу в розмірі 10 000 гривень до виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія на своє ім`я. З метою досягнення обумовленої мети ОСОБА_3 у невстановлений день жовтня 2022 року в Запорізькій області за допомогою застосунку для дзвінків і обміну повідомленнями - Viber переслав вказаній невстановленій особі власне фото у цифровому форматі та свої анкетні дані, з використанням яких зазначеною особою у невстановленому місці у невстановлений день грудня 2022 року в Запорізькій області було виготовлено завідомо підроблене посвідчення водія, на ім`я ОСОБА_3 , на бланку ВХН 291895, нібито видане ТСЦ №6141 від 23.12.2022, яким підтверджувалось право останнього на керування транспортними засобами категорій А, В, С. У подальшому, в невстановлений день у кінці грудня 2022 року в Запорізькій області вказана невстановлена досудовим розслідуванням особа особисто передала ОСОБА_3 зазначений підроблений документ, який не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, з наданням права для забезпечення його особистих потреб, за що останній заплатив 10 000 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України як підбурювання, а саме схиляння шляхом підкупу до підроблення посвідчення, яке видається установою і надає права, з метою використання його іншою особою.

Крім того, ОСОБА_3 13.02.2024 близько 17:29 год на ділянці дороги по вулиці Грушевського, у смт Ясіня, Рахівського району, Закарпатської області керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , будучи зупинений працівниками поліції Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області згідно із Законом України «Про Національну поліцію України», на вимогу останніх, діючи умисно, для підтвердження нібито законного права керування транспортним засобом, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, достовірно знаючи про те, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 23.12.2022, видане ТСЦ №6141, є підроблене, пред`явив співробітникам поліції вищевказане посвідчення і таким чином використав підроблений документ.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

В сукупності ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 подав заяву, написану в присутності захисника ОСОБА_5 , згідно з якою він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступках, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини та згоден з розглядом обвинувального акта.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

За встановлених органом досудового розслідування обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, тобто підбурювання, а саме схиляння шляхом підкупу, до підроблення посвідчення, яке видається установою і надає права, з метою використання його іншою особою, а також за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з-поміж передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018 (справа № 298/95/16).

З положень ч. 2 ст. 50 КК України випливає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлено.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей, не перебуває на спеціальному обліку у лікаря психіатра, нарколога та фтизіатра, позитивно характеризується за місцем проживання.

Враховуючи обставини кримінального провадження, зокрема характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, те, що кримінальним правопорушенням шкоди не завдано, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку, що покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, відповідатиме тяжкості вчиненому ОСОБА_3 кримінальному правопорушенню та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта для проведення технічної експертизи в сумі 2271,84 грн підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.

Цивільного позову не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався та клопотань про обрання запобіжного заходу до суду не надходило.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 368-370, 373-374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання:

- за ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень);

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення технічної експертизи (висновок №СЕ-19/107-24/1868-ДД від 21.02.2024) в сумі 2271,84 грн (дві тисячі двісті сімдесят одну гривню 84 копійки).

Речовий доказ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 23.12.2022, яке було вилучено та упаковано у спеціальний пакет з логотипом "Україна МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА" 3027678, що зберігається у кімнаті речових доказів Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, після вступу вироку в законну силу знищити.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рахівський районний суд Закарпатської області. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1