У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

в с т а н о в и в:

У провадженні судді Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0003859 від 21.11.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

27.05.2024 року обвинувачений ОСОБА_3 усудовому засіданні подав письмову заяву про відвід головуючому судді ОСОБА_4 .

Вказана заява мотивована тим, що у даному кримінальному провадженні він є обвинуваченим, а до справи в якості свідка залучено його матір - ОСОБА_5 , щодо якої тим же суддею була розглянута справа № 707/348/24, яка прямо стосується обставин, які є предметом доказування у даному кримінальному провадженні та взагалі вказані справи мають спільні обставини, що прямо впливають на вирішення кримінального провадження по суті.

Також, на думку обвинуваченого, під час розгляду справи відносно його матері суддя показав упередженість, оскільки проігнорував надані його матір`ю докази та клопотання.

Тому обвинувачений ОСОБА_3 вважає, що явно вбачається заінтересованість судді в результатах розгляду кримінальної справи № 707/213/24 та є сумніви в неупередженості судді ОСОБА_4 .

Автоматизованою системою документообігу суду 27.05.2024 року визначено головуючого суддю ОСОБА_1 та того ж дня передано йому дану заяву для розгляду.

Вказану заяву призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11 годину 00 хвилин 27.05.2024 року.

У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча про час та дату розгляду заяви повідомлялись належним чином.

Неявка учасників справи не перешкоджає вирішенню заяви про відвід судді, а тому суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Суд, вивчивши доводи заяви про відвід, вважає необхідним зазначити наступне.

Виходячи з положень частин першої та другої статті 80 КПК України, з підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

За приписами частини четвертої статті 80 КПК України заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відповідно до частини п`ятої статті 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Статтями 75, 76 КПК України визначено вичерпний перелік обставин, за яких суддя не може брати участь у кримінальному провадженні.

Згідно з пунктами 3 та 4 частини 1 статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

За пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, визнається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді під час розгляду справи.

У п.п. 49, 50, 52, 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33942/02) від 09 листопада 2006 року зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Аналогічна правова позиція викладена у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06 жовтня 2011 року, п.п. 126, 127; "Газета «Україна - Центр» проти України" (заява № 16695/04) від 15 липня 2010 року, п.п. 28-32; "Олександр Волков проти України" (заява № 21722/11) від 09 січня 2013 року, п.п. 104-107; «Бочан проти України» (заява № 7577/02) від 03 травня 2007 року, п. 66.

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що, з одного боку, дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а, з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Аналізуючи викладені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що доведення факту наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, шляхом подання суду відповідних належних та допустимих доказів, є обов`язком учасника провадження, яким заявлено відвід, у даному випадку - обвинуваченого.

Слід наголосити, що неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді, але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Суд переконаний, що у цій справі недостатньо ознак для того, щоб вирішити, що суддя Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_4 проявляв особисту упередженість.

Крім того, з причин, викладених нижче, суд вважає, що у цій справі також відсутня небезсторонність суду за об`єктивним критерієм.

Так, перевіривши наведені заявником підстави для відводу, суд констатує, що жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про обґрунтованість підстав для задоволення відводу обвинуваченим не надано.

Крім того, обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_3 у заяві про відвід судді ОСОБА_4 як на підставу для задоволення відводу існували як до початку розгляду справи по суті, так і на даний час.

Вказані вище обставини не є підставою для відводу судді, що передбачені ст. 75 КПК України, та не можуть оціночно визначатись стороною як сумніви у його об`єктивності, неупередженості та незаінтересованості при розгляді кримінального провадження.

Як уже наголошувалося, особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості, а заява про справжню або можливу упередженість, за виключенням надзвичайних обставин, не є питанням поведінки судді.

Суд зауважує, що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Відтак, незгода сторони з ухваленим суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді. Такі заперечення сторона захисту має змогу викласти в апеляційній скарзі на відповідне процесуальне рішення або судове рішення за результатами розгляду кримінального провадження по суті. Під час розгляду заяви про відвід суд не вправі надавати оцінку процесуальним рішенням головуючого судді та аналізувати мотиви прийняття головуючим суддею таких рішень.

Розгляд суддею іншого кримінального провадження або будь-якої іншої справи щодо будь-кого з учасників справи не може слугувати підставою для відводу такого судді.

Слід зауважити, що сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та, відповідно, змін його складу.

Суд не вбачає жодної обставини, яка давала б підстави для сумніву в об`єктивності, неупередженості та незаінтересованості судді ОСОБА_4 при розгляді даного кримінального провадження, а тому побоювання заявника щодо небезсторонності судді Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_4 не можна вважати об`єктивно виправданими, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях та суб`єктивній оцінці заявником обставин.

Інших обставин, які б слугували підставою для відводу судді, учасниками процесу не наведено.

Підсумовуючи, суд наголошує на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи, але вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

З огляду на вищевикладене, заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 суд вважає необґрунтованою, непереконливою та не доведеною, а тому вона не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80-81 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 , в рамках розгляду кримінального провадження № 0003859 від 21.11.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1