ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), кримінальне провадження № 0000932 від 16.11.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Шахтарськ Донецької області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та такого, що фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, -

сторони кримінального провадження, які приймали участь в судовому засіданні:

прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом доведеним

Приблизно в кінці травня 2022 року (точна дата та час органами досудового розслідування не встановлена) військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «днр» які є частиною окупаційної адміністрації рф, здійснили тимчасову окупацію територій Донецької області, серед яких ОСОБА_6 територіальна громада з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами. Після чого представниками «днр» на вказаних окупованих територіях створено у складі так званого «МВД днр» територіальні підрозділи поліції, серед яких « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 26.03.2001 по 07.02.2007 проходив службу в органах внутрішніх справ, останнього звільнено зі служби на підставі наказу ГУМВД в Донецькій області № 62 від 01.02.2007.

На початку червня 2022 року, (більш точний час органами досудового розслідування невстановлений) ОСОБА_3 надав свою згоду не встановленим в ході досудового розслідування представникам окупаційної влади на добровільне зайняття посади в незаконному правоохоронному органі «Полиции ДНР», а саме посади - «старшего участкового инспектора полиции ІНФОРМАЦІЯ_4 », про що свідчить документ «Штат Краснолиманского городского отдела МВД ДНР» (1 категория, г. Красный Лиман).

Продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, з початку червня 2022, точний час досудовим слідством не встановлений, ОСОБА_3 , зайняв посаду «старшего участкового инспектора полиции ІНФОРМАЦІЯ_4 » та знаходячись у приміщені так званого «Краснолиманского городского отдела МВД ДНР» за адресою: АДРЕСА_2 , де будучи одягнутим у формений одяг так званої «Полиции ДНР», на якій наявні відповідні шеврони та погони, маючи при собі табельну вогнепальну зброю, яка знаходилась в кобурі на поясному ремені, почав виконувати функціональні обов`язки згідно посади, а саме з прийняття та фіксації заяв та повідомлень від громадян про скоєні злочини, приймання пояснень від громадян про обставини доставки останніх до відділення поліції, у тому числі під час проведення, так званих незаконних «фільтраційних заходів» відносно громадян України, а також здійснювання повноважень «старшего участкового инспектора полиции Краснолиманского городского отдела министерства внутренних дел ДНР в специальном звании майор полиции», чим добровільно будучи громадянином України зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованої території.

Застосовані судом правові процедури.

Оскільки судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), останній показань суду не надавав, при цьому заяв, протестів та клопотань на адресу суду також не подавав.

Дане кримінальне провадження здійснювалось з обов`язковою участю захисника, захист обвинуваченого реально був забезпечений державою.

Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_3 до слідчого (прокурора), направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що він мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаними із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку вона розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самою захисника; в) бути судженою в її присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного нею захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного їй захисника безплатно для неї. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість, ОСОБА_3 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останньої.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_3 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за їх відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинувачених була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Позиція сторони захисту.

Захисник не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати в нього правову позицію щодо висунутого обвинувачення.

На думку захисту, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні поставленого йому у провину злочину недоведена, просив виправдати обвинуваченого у зв`язку з недоведеністю його вини.

Позиція свідків

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , суду показав, що бачив ОСОБА_3 у приміщенні Лиманського відділу поліції у формі з шевронами ДНР при виконанні ним своїх незаконних обов`язків, а також додав, що останній здійснював фільтраційні заходи.

Докази, досліджені судом на підтвердження встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення:

- протоколами огляду документів, відповідно до яких, були оглянуті службові документи так званої «Полиции ДНР», які були вилучені з приміщення Лиманського відділу поліції і які підтверджують, що ОСОБА_3 дійсно займав посаду в незаконному правоохоронному органі, яки й було створено на тимчасово окупованій території м. Лиман Донецької області.

- копія списку особового складу, журнал обліку видачі радіо засобів, книгу розміщення нарядів чергувань, журнал обліку відвідувачів і запрошених, зошит для запису чергового, рапорти ОСОБА_3 , штат Краснолиманського МВ МВС ДНР, графік чергувань СОГ, графік прийому громадян працівниками поліції, порядок оповіщення особового складу, протоколів допитів та заяв різного змісту, якими підтверджується, що ОСОБА_3 дійсно перебував на посаді - «старшего участкового инспектора полиции Краснолиманского городского отдела министерства внутренних дел ДНР в специальном звании майор полиции».

Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, за участю свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , свідки впізнали ОСОБА_3 , як особу, яка проводила фільтраційні заходи (відбір пояснень, анкетування) в приміщенні вказаного незаконного правоохоронного органу, тобто підтвердили факт перебування ОСОБА_3 на вказаній посаді. В подальшому, більш детальні обставини діяльності ОСОБА_3 свідки підтвердили під час проведених слідчих експериментів, в ході яких зазначили, що ОСОБА_3 під час окупації міста, здійснював свою діяльність у приміщені поліції м. Лиман Донецької області ВП№ 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, вказали на кабінет, де ОСОБА_3 здійснював відібрання пояснень у свідків.

Мотиви суду

Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши діюче законодавство України, дійшов таких висновків.

Внаслідок розпочатої 24.02.2022 року збройної агресії та незаконного вторгнення на територію Україну через державні кордони та здійснення збройного нападу на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснення окупації частин території, в тому числі і наприкінці травня 2022 року (точна дата та час органами досудового розслідування не встановлена) військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «днр», які є частиною окупаційної адміністрації рф, здійснили тимчасову окупацію територій Донецької області, а саме м. Лиман Донецької області, з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами. Після чого представниками «ДНР» на окупованій території створено у складі так званого «МВД ДНР» територіальний підрозділ поліції - «Краснолиманский ГО МВД ДНР».

ОСОБА_3 будучи громадянином України, який з 26.03.2001 по 07.02.2007 проходив службу в органах внутрішніх справ, в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17, 19 Конституції України, зрадив українській державі та всьому Українському народові, добровільно зайнявши посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто вчинив злочин проти основ національної безпеки України, та не пізніше початку червня 2022 року, діючи в інтересах держави агресора, добровільно перейшовши на бік ворога, в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, пройшовши співбесіду з представниками так званої «днр», які є частиною окупаційної адміністрації рф, на предмет зайняття посади старшого дільничого інспектора поліції так званого «Краснолиманского го мвд днр» в незаконно створеному правоохоронному органі на території Донецької області. В ході вказаної співбесіди ОСОБА_3 зайняв посаду «старшего участкового инспектора полиции Краснолиманского городского отдела министерства внутренних дел ДНР в специальном звании майор полиции», діючи умисно надав згоду представникам т.з. «днр» на добровільне зайняття вищевказаної посади. Зазначене підтверджено показами свідка ОСОБА_11 , відеозаписами показів свідків, дослідженими доказами, в яких зафіксована служба ОСОБА_3 у «Краснолиманском го МВД днр» т.з. «Донецкой народной республики», тобто підтверджено зайняття ОСОБА_3 посади в правоохоронних органах окупаційної влади.

Порушень процесуального закону щодо відкриття кримінального провадження, його руху, повноважень сторони обвинувачення на всіх стадіях процесу судом не виявлено. Окрема увага суду приділена руху провадження в контексті перевірки належності доказів, які подала сторона обвинувачення. Відтак подані стороною докази збиралися стороною обвинувачення в належний спосіб.

Суд дослідив надані докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого, та дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 доведена повністю.

Кваліфікація дій обвинуваченого

ОСОБА_3 повинен нести кримінальну відповідальність за добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території..

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за: ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до особливо тяжкого злочину, особу винного, який раніше не судимий, характеризуються посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд враховуючи наявність обставин справи, які не лише характеризують особу винного і вчинений ним злочин, а й дають змогу суду переконатися, що ОСОБА_3 , як особа, відповідно до своїх моральних якостей і втраченого почуття обов`язку перед державою та суспільством не заслуговує на довіру та не може виправитися без застосування до нього саме реального покарання, так як серед суспільства є тим індивідом, який несе особливу небезпеку для оточуючих, а також для інтересів держави, а тому суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах та органах державної влади України із конфіскацією належного йому майна. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_3 .

Витрати на залучення експертів по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах та органах державної влади України на строк п`ятнадцять років, з конфіскацією належного йому майна.

Речові докази залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_12