УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року

м. Київ

справа № 760/15071/21

провадження № 51-1322 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевірила касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року,

установила:

Як убачається з матеріалів за скаргою, Солом`янський районний суд м. Києва під час розгляду кримінального провадження 4 листопада 2022 року постановив ухвалу, якою задовольнивши клопотання захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , звільнив останнього та обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі - КК) у зв`язку із закінченням строків давності й на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) закрив кримінальне провадження. Разом із цим суд відхилив клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення на підставі ст. 49 КК ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 296 вказаного Кодексу.

Не погодившись із рішенням стосовно ОСОБА_5 , вважаючи неправомірною відмову у застосуванні до обвинуваченого інституту давності притягнення до кримінальної відповідальності, захисник ОСОБА_4 оскаржив згадану ухвалу місцевого суду в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд 13 грудня 2023 року залишив без змін ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 4 листопада 2022 року, а скаргу захисника ОСОБА_4 - без задоволення.

Вважаючи ухвалу апеляційного суду від 13 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_5 незаконною, захисник ОСОБА_4 оскаржив її в порядку касаційної процедури. У поданій скарзі сторона захисту, посилаючись на наявність правових підстав для застосування ст. 49 КК та відсутність у справі даних для протилежного, просить скасувати зазначену ухвалу і постановити нову, якою закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 296 КК у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Перевіривши подану касаційну скаргу захисника та копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України право на касаційне оскарження судового рішення забезпечується у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте рішення апеляційного суду стосовно ОСОБА_5 не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню. А тому, враховуючи наведені положення Конституції України та ч. 2 ст. 424 КПК, оспорювана ухвала в зазначеній частині не може бути предметом перевірки в порядку касаційної процедури.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на викладене, керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_3