Справа № 137/891/23
Провадження №11-кп/801/277/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000255 від 11.07.2023,

за апеляційною скаргою прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Літинського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українець, громадян України, освіта середня, не одруженого, військовозобов`язаний,

-визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України , -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Літинського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права обіймати певні посади у правоохоронних органах строком на 3 роки.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2023 на банківські картки АТ КБ «ПриватБАНК» Золота для виплат № НОМЕР_1 , АТ КБ «ПриватБАНК» Золота «Універсальна» № НОМЕР_2 , платіжні інструкції №P24A64078071D673816, №P24A88532605D814258, №P24A864808949D00983, №P24A929206590D80252, №P24A949442317D44080, №P24A994168457D03546, №P24A997688707D10673, №P24AD1560 та № P24AD8462 - скасовано.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.07.2023 на вилучений мобільний телефон марки «Apple Iphone 7» із присутньою sim-карткою оператора «Київстар», який поміщено до спец.пакету ДБР за №S2000574 - скасовано.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Apple Iphone 7» із присутньою sim-карткою оператора «Київстар» - передано у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 перебуваючи на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Літинська виправна колонія №123», являючись працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи наявність заборони засудженим особам зберігати і користуватися мобільним телефоном, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди, за незаконне пронесення на охороняєму територію установи заборонених предметів: мобільних телефонів та їх передачу засудженому ОСОБА_9 , прийняв пропозицію останнього та у подальшому одержав неправомірну вигоду за наступних обставин.

Так, 18.07.2022 точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території установи, обвинувачений ОСОБА_7 , при особистому спілкуванні із засудженим ОСОБА_9 прийняв пропозицію щодо одержання неправомірної вигоди за незаконне пронесення на охороняєму територію установи та передачу ОСОБА_10 в користування 6-7 мобільних телефонів.

В свою чергу, засуджений ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_7 через своїх родичів або знайомих перерахувати частинами грошові кошти в сумі 12 000 грн. на банківські карти вказані працівником установи.

При тому, між вказаними особами була досягнута домовленість про те, що лише після одержання обумовленої суми грошових коштів ОСОБА_7 придбає мобільні телефони, та у подальшому незаконно пронесе на охороняєму територію установи та передасть в користування засудженому ОСОБА_10 .

Також за умовами, із 12 000 грн. - 7 000 грн. ОСОБА_7 мав залишити собі в якості неправомірної вигоди за незаконне пронесення на охороняєму територію установи мобільних телефонів.

Крім того, відбуваючи покарання в даній установі ОСОБА_9 був позбавлений можливості самостійно здійснювати банківські грошові перекази, у зв`язку з чим, у не встановлений досудовим розслідуванням час попросив виконати банківські операції свою матір ОСОБА_11 та інших знайомих йому осіб.

Після цього, 18.07.2022 та 25.07.2022 точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, із розрахункового рахунку (IBAN) відкритого на ім`я ОСОБА_12 НОМЕР_3 , перераховано грошові кошти в загальній сумі 1005 гривень 02 копійки, на розрахунковий рахунок (IBAN) НОМЕР_4 , відкритого на ОСОБА_7 .

Надалі, 20.02.2023, 08.03.2023, 13.03.2023, 23.03.2023, 24.03.2023, 08.04.2023 точного часу досудовим розслідування не встановлено, на виконання вищевказаної домовленості із розрахункового рахунку (IBAN) відкритого на ім`я ОСОБА_13 НОМЕР_5 , на розрахунковий рахунок (IBAN) НОМЕР_6 відкритий на ОСОБА_7 перераховано грошові кошти в загальній сумі 10 100 гривень.

Крім того, 02.07.2023 точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, на виконання зазначених домовленостей, із розрахункового рахунку (IBAN) відкритого на ім`я ОСОБА_14 НОМЕР_7 на розрахунковий рахунок (IBAN) НОМЕР_4 відкритий на ОСОБА_7 перераховано грошові кошти в сумі 1005 гривень 03 копійок.

Надалі, під час зустрічі 02.07.2023, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у приміщенні установи ОСОБА_7 підтвердив засудженому ОСОБА_9 про отримання грошових коштів в загальній сумі 12 000 гривень, які були перераховані на розрахункові рахунки (IBAN) ОСОБА_7 , для придбання мобільних телефонів та в якості неправомірної вигоди, на що ОСОБА_9 попросив придбати робочий вживаний телефон марки "Apple Iphone 7" з sim-карткою.

На прохання засудженого ОСОБА_9 , ОСОБА_7 03.07.2023 у м. Вінниця на території м`ясного павільйону Центрального ринку, за адресою: м. Вінниця проспект Коцюбинського буд. 13, придбав мобільний телефон марки "Apple Iphone 7" з sim-карткою 750 грн.

У подальшому, 11.07.2023 близько 07 год. 40 хв. ОСОБА_7 являючись працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи наявність заборони засудженим особам зберігати і користуватися мобільними телефонами, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, використовуючи своє службове становище, незаконно, приховано проніс на охороняєму територію установи, що за адресою АДРЕСА_2 , мобільний телефон марки "Apple Iphone 7" та sim-карткою, який мав передати у користування засудженому ОСОБА_9 , де був викритий працівниками установи.

Таким чином, ОСОБА_7 одержав неправомірну вигоду в сумі 7000 гривень за вчинення ним в інтересах засудженого ОСОБА_9 , дії з використанням наданої йому влади та службового становища.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні обставини, викладені в обвинувальному акті, підтвердив повністю. Суду пояснив, що він дійсно працював в Літинській ВК 123, де познайомився з засудженим ОСОБА_9 , з яким домовилися, що він за винагороду придбає та передасть йому мобільний телефон. Коли йому, на його картки перерахували обумовлені кошти, він поїхав в м. Вінниця та придбав мобільний телефон з сім-картою. Даний телефон він проносив на охороняєму територію, щоб передати засудженому, де його було затримано та викрито працівниками установи. В скоєному розкаюється.

Враховуючи ту обставину, що обвинувачений повністю визнав свою вину та враховуючи його покази в судовому засіданні, суд вважав їх достовірними, а тому відповідно до вимог ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що позиція обвинуваченого добровільна та він правильно розуміє зміст цих обставин. Суд роз`яснив про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч.1 ст. 368 КК України, як одержання службовою особовою неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використання наданої їй влади чи службового становища.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Літинського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 368 КК України скасувати в частині призначеного покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади в правоохоронних органах строком на 3 роки у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 368 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки. В решті вирок залишити без змін.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, звузив сферу його застосування та не чітко його сформулював, оскільки таке його формулювання не позбавило засудженого права займати посади у правоохоронних органах, визначених ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», та надало можливість останньому маніпулювати рішенням суду в разі прийняття на службу до правоохоронних органів.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 подану прокурором апеляційну скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора з підстав викладених у ній.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Крім того, при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України відносно загальних засад призначення цього покарання у відповідності до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано не повністю.

Зокрема, як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, правильно кваліфікував дії обвинуваченого і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України. Даний висновок суду першої інстанції в апеляційній скарзі не заперечується і перевірці в апеляційній інстанції не підлягає.

Водночас, наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання та ухвалення в цій частині нового вироку.

Так, зокрема судом установлено, що відповідно до наказу начальника Державної установи «Літинська виправна колонія (№ 123)» № 215/OC-19 від 10.12.2019 ОСОБА_7 призначено на посаду молодшого інспектора відділу нагляду безпеки ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)».

Згідно з ч. 2 ст. 11 Кримінально-виконавчого кодексу України установами виконання покарань є: арештні доми, кримінально-виконавчі установи, спеціальні виховні установи, слідчі ізолятори у випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, ОСОБА_7 є працівником установи виконання покарань, якому наказом начальника Установи № 9 o/с від 09.02.2015 присвоєно спеціальне звання «прапорщик внутрішньої служби».

В свою чергу, відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_7 являється працівником правоохоронного органу.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» визначено, що правоохоронними органами органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином, призначене Літинським районним судом Вінницької області ОСОБА_7 додаткове покарання не відповідає вимогам закону, оскільки суд у своєму рішенні зазначив занадто вузьке та не чітке формулювання додаткового покарання, призначивши покарання у виді займати певні посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, що в свою чергу призвело до пом`якшення кримінально-правового становища засудженого.

Так, положеннями ч. 2 ст. 50 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

За правилами ч. 1 ст. 55 КК позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання на строк від 2 до 5 років або як додаткове покарання на строк від 1 до 3 років.

Рішення суду про позбавлення такого права має бути чітко і ясно сформульоване в резолютивній частині вироку для того, щоб не виникало жодних сумнівів під час його виконання. Якщо в санкції статті Особливої частини КК визначено характер посади або вид (рід) діяльності, то формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Якщо ж покарання у санкції зазначене в загальній формі (наведене у формулюванні, що використовується у ст. 55 КК), суд повинен конкретизувати правову заборону і точно зазначити (описати, окреслити) у вироку характер та коло тих посад або вид (рід) тієї діяльності, права обіймати які чи займатися якою він позбавляє засудженого.

Більше того, покарання має формулюватися таким чином, щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатися забороненою діяльністю в будь-якій галузі (сфері), а також був позбавлений можливості обіймати такі посади або займатися такою діяльністю, які за змістом (характером) і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення кримінального правопорушення.

Проте, як убачається з оскаржуваного вироку місцевого суду, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане із займаною ним посадою молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Літинська виправна колонія (№ 123)».

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, звузив сферу його застосування та не чітко його сформулював, оскільки таке його формулювання не позбавило засудженого права займати посади у правоохоронних органах, визначених ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», та надало останньому можливість двояко розуміти суть рішенням суду у разі прийняття на службу до правоохоронних органів.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що таке неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, відповідно до вимог ст. ст. 409, 413, 414, 420 КПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалення в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Літинського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 368 КК України скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити у цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 368 КК України покарання в виді штрафу в розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3