ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/95/24 Справа № 233/4222/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м.Кривий Ріг

28 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000048 за ч. 1 ст. 368 КК України відносно ОСОБА_8 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2020 року

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Куртівка, Костянтинівського району, Донецької області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, виконуючого обов`язки начальника Костянтинівської державної лікарні ветеринарної медицини, на теперішній час пенсіонер, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форми власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк один рік.

Відповідно до вироку суду, згідно наказу № 13-к від 13 березня 2012 року на ОСОБА_8 , провідного лікаря ветмедицини Костянтинівської міської державної лікарні ветеринарної медицини, покладено обов`язки начальника Костянтинівської міської державної лікарні ветеринарної медицини, з представленням права першого підпису банківських та фінансових документів, виконує обов`язки начальника Костянтинівської державної лікарні ветеринарної медицини.

Згідно п. 7 положення «Про Костянтинівську міську державну лікарню ветеринарної медицини» від 28 березня 2013 року, ОСОБА_8 виконуючий обов`язки начальника Костянтинівської міської державної лікарні ветеринарної медицини: - керує діяльністю лікарні та її структурними підрозділами, організовує роботу лікарні, розподіляє обов`язки між спеціалістами ветеринарної медицини і затверджує посадові інструкції.

Згідно посадової інструкції провідного лікаря ветеринарної медицини ОСОБА_8 зобов`язаний організовувати та проводити сумісно з фахівцями держвет служби діагностичні дослідження, лікарські ветеринарно-санітарні, карантинні та інші заходи з інфекційними інвазійними та незаразними хворобами тварин. Разом з тим встановлено, що ОСОБА_8 був наділений організаційно-розпорядними функціями, та відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України був службовою особою.

27 березня 2017 року ОСОБА_8 , знаходячись у своєму службовому кабінеті, який розташований в ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи всупереч своїм посадовим обов`язкам та інтересам служби, грубо порушуючи вимоги свого положення та посадової інструкції, маючи корисний мотив направлений на збагачення шляхом отримання неправомірної вигоди, о 14 годині 15 хвилин, отримав від громадянки ОСОБА_9 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 1500 гривень, за надання останній ветеринарного свідоцтва серії НОМЕР_1 та 2 ветеринарних паспортів на двох котів, з датою, яка не відповідає даті надання останніх, які надаються для здійснення вивозу тварин за кордон України.

Після чого, враховуючи наявність достовірної інформації про незаконне зберігання вищевказаних грошових коштів у ОСОБА_8 , отриманих останнім в якості неправомірної вигоди від громадянки ОСОБА_9 та з метою недопущення їх знищення, втрати або реалізації, (тобто з метою врятування майна), було проведено обшук в період часу з 14 годин 30 хвилин до 18 годин 30 хвилин у службовому кабінеті ОСОБА_8 , який розташований в Костянтинівській міський державної лікарні ветеринарної медицини, за адресою: АДРЕСА_2 . В ході обшуку кабінету ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1500 гривень помічені препаратом «Промінь-1».

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_8 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2020 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким його виправдати з причин недоведеності вчинення ним кримінального правопорушення. Зазначає, що він не відмовляється від того, що вона передала йому 1500 грн., але на зовсім інші цiлi, ніж вона вказала в заяві, а саме ОСОБА_9 в лютому 2017 р. виразила йому, як спеціалісту, прохання підібрати та придбати для її тварин кошик для транспортування, вітаміни та ветеринарні препарати, оскільки вона виїжджає до Pociї, де все це дуже дорого коштує. Вказує, що попередньо було визначено, що названі товари будуть коштувати близько 2000 грн., але після вивчення ринка, він визначив, що для придбання того, що просила ОСОБА_10 , достатньо 1500 грн, а тому 27.03.2017 року він повернув їй 500 грн. Вважає, що в даному випадку з боку ОСОБА_9 мала місце провокація. Вважає, що судом І інстанції не прийнято до уваги та належним чином не проаналізовано, що він, згідно з посадовими обов`язками, не надає ветеринарного паспорту і навіть не пише відомості про вакцинацію тварин, а лише засвідчує відмітку про це. Вважає, що строк слідства по заяві ОСОБА_9 після спливу двох місяців не продовжувався ні керівником місцевої прокуратури, ні прокурором області. На думку обвинуваченого, судом І інстанції проігнороване питання незаконного проведення слідчих дій слідчим ОСОБА_11 , який не був включений до складу слідчої групи. Вважає, що були порушенні вимоги ст. 290 КПК України щодо терміну оголошення про закінчення досудового розслідування, ненадання доступу адвокатам до матеріалів досудового розслідування в повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що 27 листопада 2023 року на адресу Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг від прокурора ОСОБА_5 надійшли заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 поза межами строку, встановленого ухвалою про відкриття апеляційного провадження від 03 листопада 2020 року, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд, ухвалюючи вирок, відповідно до ст. 368 КПК України, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та суду пояснив, що коли до нього звернулася дівчина, то він їй пояснив, що для того, щоб поїхати за кордон, їй будуть необхідні паспорти, які вона мала взяти в організацій, які роблять вказані паспорти, а вони (лікарня) вносять у вказані паспорти відомості щодо проведеної ними вакцинації. Дівчина почала його вмовляти, щоб він надав їй послуги з придбання ветеринарних препаратів. Дівчина збиралась їхати до бабусі в Краснодарський край. За вказані послуги вона збиралась надати йому 2000 грн. Але так як він вже все переглянув, то сказав їй, що 500 грн. не потрібні. В лютому місяці вона приїжджала із тваринами, яким зробили щеплення, про що внесли відомості в журнал (в журналі всі записи йдуть по черзі, виправлення відсутні). Щеплення він не робив, а лише зробив про це відмітку. 27 березня дівчина знову приїхала та після того, як він вніс відомості до свідоцтв, вона поклала йому 2000 грн., а він повернув їй 500 грн., а потім прийшла поліція та з кишень вилучила гроші (в тому числі і його). Вважає, що дівчина зробила провокацію. Також обвинувачений пояснив, що для того, щоб виїхати з домашньою твариною за кордон необхідні ветеринарний паспорт та ветеринарне свідоцтво. Тварина повинна пройти щеплення за місяць перед тим, як її вивезуть за кордон. Так, робиться вакцинація проти сказу, та вказане щеплення (прізвище, та як звати кота) записується у журналі, а через місяць видається ветеринарне свідоцтво, з яким можна вивести тварину за умови наявності паспорту. Щеплення робиться і без паспорту. Він пояснював дівчині, що сама вакцинація безкоштовна, необхідно буде заплатити за свідоцтво, проте дівчина чіплялася з приводу необхідності придбання товару для своїх тварин (переноски, ліки від глистів…) та вона його вмовила, щоб він все це взяв, за що вона дасть 2000 грн., а коли товар буде на місці, то потім вже розбиратимуться. Отже ці гроші були за шампунь, повідки, 2 нашийники для котів, 1 на собаку (хоча їх лікарня і не здійснює продажу цих товарів, але вона просила, щоб він допоміг їй знайти вказаний товар гарної якості, не китайський) та він мав намір отримати кошти, а потім придбати для неї вказаний товар. Про той факт, що між щепленням та отриманням свідоцтв, пройшов тиждень - ОСОБА_12 Дата зазначена в ветеринарному паспорті дозволяла видати ветеринарне свідоцтво (оскільки пройшло більше місяця), жодних додаткових записів, окрім наявних в паспорті, для видачі свідоцтва, йому потрібно не було; вони видають лише свідоцтва, а не паспорти. Паспорти у лікарні вони не зберігають, та їх він побачив вперше лише 27 березня. Але того дня паспорти йому надала саме ОСОБА_13 .

За змістом частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За змістом статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання та інше. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.

Що свідчить, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає наявність сукупності обставин справи, встановлених під час судового розгляду, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_8 , як в суді І інстанції, так і при апеляційному розгляді, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, на думку колегії суддів, його вина підтверджується поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами, які досліджені судом першої інстанції, яким дана відповідна правова оцінка та обґрунтовано покладені в основу вироку.

На думку колегії суддів, суд І інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку пояснення свідків, які в повній мірі підтверджують провину обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Так, свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що 27 березня 2017 року працівники поліції запропонували йому побути понятим, на що він погодився. Вони пройшли на 4 поверх міськвиконкому до прокуратури, де в кабінеті за участю працівників поліції присутня дівчина повідомила, що з неї вимагають грошові кошти в сумі 2000 грн. у ветеринарній (хто саме - не пам`ятає, оскільки пройшло 1,5 роки) за оформлення паспортів. Дівчина дістала свої грошові кошти в сумі 2000 грн. (4 купюри по 500 грн.) та передала їх працівникам поліції. Працівники поліції розклали гроші на підлогу, посвітили на них лампою фіолетового кольору, на купюрах свічення не було, після цього на гроші побризкали фарбою з балончику. Після чого гроші повернули дівчині. Також робили контрольний зразок (на аркуш паперу нанесено фарбу, потім присвітили та все показували, долю контрольного зразка не пам`ятає). Після закінчення всі розписалися в протоколі та учасники проїхали до ветеринарної. Біля ветеринарної, на пропозицію працівників поліції, він прочекав приблизно хвилин 40 - годину, щоб в подальшому побути присутнім в якості понятого. Після чого, працівники поліції сказали пройти та разом із працівниками поліції вони пройшли до приміщення кабінету. Під час обшуку в кабінеті, де сидів ОСОБА_8 , був слідчий та ще працівники поліції. Чоловіку поставили питання щодо грошових коштів, проте він мовчав. Зі стола працівники поліції дістали гроші номіналом по 500 грн. та ще якісь, показали їх, розклали гроші окремо - ті що світились зеленим від тих, що не світились. Світили на руки, кишені… на руках (пальцях) була фарба, руки світились зеленим. Все було опечатано окремо. Гроші поклали до конверту, який заклеїли, опечатали, була бирка, на якій всі розписувалися. По завершенню був складений протокол, всі розписались, зауважень не надійшло. Чоловіка не затримували, кайданки не надягали. Під час обшуку проводилась відеозйомка, понятим та чоловіку роз`яснювались права, у працівників поліції були рукавички. Після обшуку його було допитано. Під час обшуку ніхто з приміщення не виходив.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що працівники поліції запропонували йому бути присутнім в якості понятого, на що він погодився. Вони піднялись на четвертий поверх виконкому, де пояснили, що у дівчини вимагають гроші. Дівчина передала поліцейським грошові кошти (по 500 грн.), а працівники поліції вказали на грошові кошти дівчини та за допомогою синьої лампи показали, що гроші чисті (та вони не мають свічень). На підлозі розклали папір А-4, на який поклали гроші та з балончику побризкали фарбою, посвітили лампою та вони стали світитись жовтим. Ці гроші (здається 2000 грн. номіналом по 500 грн.) були вручені дівчині. Потім вони поїхали до того місця, де вимагали кошти: до ветеринарної клініки. Дівчина пішла, а вони залишились чекати на вулиці. Після чого дівчина вийшла, вони з працівниками поліції зайшли в кабінет, де останні представились, показали посвідчення, зачитали права та запитали чоловіка (при цьому в залі судового засідання вказав на обвинуваченого, пояснивши, що саме цей чоловік був присутнім під час обшуку) брав він грошові кошти чи ні, запропонували добровільно видати гроші. Він сказав, що грошей не брав. Після цього викликали експерта, якого чекали приблизно протягом 10 хвилин. Експерт був з чемоданом та медичними рукавичками, показав, що вони чисті (присвітив синьою лампою - свічення не було), вдягнув, після чого почали вилучати гроші. Експерт виявив гроші в кишенях, при цьому постійно міняв рукавички (перевіряючи, щоб вони були чисті; коли рукавички мали свічення, то він знімав їх, діставав нові, запечатані, зі свого чемодану, одягав їх, показував за допомогою лампи, що вони чисті, не світяться та продовжував свої дії) та також щось протирав ваткою. Гроші, були виявлені експертом у кишені того чоловіка. Гроші, що світилися були поміщені до пакету, на якому вони розписалися, опечатані, та вилучені. Також на руках та кишенях у чоловіка було свічення жовто-зеленого кольору (кишені акуратно відсували та світили лампою). В протоколі він розписувався; від учасників зауважень не надходило. Обшук тривав більше трьох годин. Під час обшуку, працівником поліції проводилась відеозйомка на відеокамеру, були присутні багато людей, в основному поліція, слідчий, прокуратура, експерт. Після цього вони поїхали до міськвідділу, де його допитували. Під час обшуку ніхто з приміщення не виходив.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснила, що в неї є знайома ОСОБА_9 , з якою вона напередодні випадково зустрілась в м. Бахмут та остання розповіла їй про проблему, щодо необхідності виїзду за кордон (до Російської Федерації) та оформлення паспортів та запитала, чи немає в нас клініки, в яку та зверталась та може рекомендувати. Вона рекомендувала ОСОБА_17 звернутися до ветеринарної. Вона з дитинства знала, що в них в м. Костянтинівка є державна ветеринарна клініка та знала де вона знаходиться. Оскільки в ОСОБА_17 тоді хворіли діти, то вона просила її допомогти оформити документи (два паспорти на котів), та вона запропонувала ОСОБА_17 допомогу - передати у ветеринарну клініку. Що вона і зробила у ветеринарній по вул. Інтернаціональній. Там вона сказала жінці, що її просили передати документи. Щодо передачі ОСОБА_17 неправомірної вигоди їй нічого не було відомо.

Свідок ОСОБА_18 повідомила суду, що з 1985 року вона працювала на посаді фельдшера в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Протягом тривалого часу, приблизно з 1988 - 1989 року вона працювала разом із ОСОБА_8 . Щодо обставин, що були в березні 2017 року може пояснити наступне: прийшла жінка - дівчина, яка сказала, що їй потрібні документи (свідоцтва на котів) на переїзд. Вона почала розказувати дівчині, що котам потрібно зробити щеплення, це платно. Потім казала, що взагалі вона не виписує ці документи (не ставить свій підпис). В цей час вийшов ОСОБА_19 з іншої кімнати, проходив повз, і вони разом з ним вийшли (дівчина пішла за ним). Потім вона робила котам щеплення, коли саме - не пам`ятає. Після цього ще приходила жінка, яка приносила 2 паспорти на цих котів. ОСОБА_20 в цей час не було. Жінка сказала, що вона залишить паспорти, оскільки поспішає та пішла. Вона робила запис в паспорти щодо зробленого щеплення (дату ставила ту, коли робила щеплення), а далі дооформлював ОСОБА_19 . Потім дівчина прийшла за документами, ОСОБА_19 сів з нею в кабінеті, почав заповнювати документи, виписувати свідоцтва, а вони всі сиділи в іншій кімнаті. Раптом зайшло багато працівників поліції та їм стало відомо, що ОСОБА_21 взяли з якимось грошовими коштами.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що в березні 2017 року вона звернулася в ветеринарну клініку в м. Костянтинівка, щоб оформити паспорти своїм двом котам для виїзду за кордон до Російської Федерації. Їхати вона мала намір рейсовим автобусом через пункти пропуску «Просяне», « Бугайовка ». Звернулася саме в Костянтинівку , оскільки її знайомила ОСОБА_24 рекомендувала вказану лікарню. Проїхати з м. Бахмут, де вона мешкає, до Костянтинівки з тваринами, для неї не створило труднощів. Їй сказали, що для того, щоб вивезти тварин - необхідні паспорти, щоб отримати паспорти, необхідно зробити щеплення. Так як після щеплення необхідно чекати місяць, то їй не підходили вказані терміни та потрібно було виїхати раніше, отримавши паспорти. Чи є це законним - вона не вдавалась в подробиці. В клініці вона звернулась до лікаря ОСОБА_25 , який в кабінеті за робочим столом повідомив їй, що для того, щоб зробити паспорти заднім числом, їй необхідно буде заплатити йому гроші: по 1000 грн. за кожного кота, загальна сума 2000 грн. Він їй сказав, що необхідно буде привезти котів на щеплення, придбати паспорти, привезти їх і після цього вже необхідно буде привезти гроші та забрати документи, і він проставить всі дати, так що вона зможе виїхати за кордон і не чекати місяць. Це відбувалося в березні 2017 року, в перший день відвідування клініки. На початку березня 2017 року, точну дату не пам`ятає, вона приїхала з двома котами Мішею і Кузею, проте в лікарні була лише мед.сестра, яка знаходилась в тому ж кабінеті, що і лікар, яка сказала, що вона в курсі всіх цих подій, зробили щеплення, вона заплатила за щеплення. Далі вона зателефонувала ОСОБА_25 , який сказав їй коли точно необхідно буде приїхати за готовими паспортами (числа вже точно не пам`ятає). Вона зрозуміла, що людина хоче взяти хабар за вказані паспорти (та вимагає, даний висновок вона зробила з того, що лікар назвав конкретну суму, яку вона має принести, та лише якщо вона надасть хабар - їй зроблять паспорти). Вона хотіла, щоб ОСОБА_25 притягнули до відповідальності та вирішила звернутися з даного приводу в прокуратуру м. Костянтинівка, оскільки вказані події відбувалися саме в м. Костянтинівка, де сама написала заяву та почала співпрацювати з прокуратурою. Також, вона додала, що після того, як придбала паспорти, віддала їх своїй знайомій ОСОБА_24 , яку попросила про допомогу - віднести вказані паспорти до ветеринарної клініки. В березні 2017 року вона приїхала в прокуратуру зі своїми грошовими коштами в сумі 2000 грн. (4 купюри по 500 грн.), де їх помітили, вручалися засоби для відео фіксування. Вони вже з працівниками поліції поїхали до ветеринарної лікарні. Вона зайшла до лікаря, балакала з ним, він заповнював паспорти, вона дала йому гроші - 2000 грн. (поклавши туди, куди він їй сказав), він сказав що це багато (хоча спочатку він визначив дану суму), віддав їй 500 грн., паспорти та вона вийшла. Нікому з рідних вона не повідомляла щодо вимагання неправомірної вигоди та фактичної передачі грошових коштів. Телефонні дзвінки вона здійснювала ОСОБА_25 коли вона приходила, а його не було, та, ймовірно, щоб домовитись про зустріч (коли їй приїхати, де купити паспорти; інколи ОСОБА_25 був зайнятий, не міг говорити, просив передзвонити; всі дзвінки стосувалися цієї ситуації та паспортів, з особистих питань вона не телефонувала). З якою конкретною метою кожного разу вона телефонувала - на даний час назвати не може, оскільки не пам`ятає. Жодного плану дій з працівниками поліції побудовано не було, вона діяла так, як домовиться з ОСОБА_25 , коли він їй призначить зустріч, тощо; просто оговорено як будуть відбуватися дії: були оглянуті гроші (про цю необхідність повідомив прокурор). Також свідок пояснила, що вона надавала свої гроші, оскільки вважала це за необхідне. 500 грн. вона забрала під розписку, так як це були її особисті кошти, та вони були їй потрібні на особисті цілі. Це була її ініціатива забрати гроші. Гроші використала на лікування дитини. 1500 грн. не забирала під розписку, оскільки вважала, що вони є доказом.

Свідок ОСОБА_28 суду пояснив, що він працює старшим інспектором-криміналістом СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області та пояснив щодо обставин проведення слідчої дії 27 березня 2017 року, а саме: прибувши на місце до будівлі ветеринарної служби (адресу точно не пам`ятає, може візуально показати), він зайшов у приміщення, де знаходились працівники державної служби боротьби з економічною злочинністю, слідчий СВ ОСОБА_29 , невідомі мені люди - поняті, та літній невідомий чоловік (при цьому вказав на обвинуваченого). Прибувши на місце, для розробки алгоритму дій, він з`ясовує у слідчого куди саме він прибув, обставини події та для чого його залучено. Йому роз`яснили, що обвинувачений отримав неправомірну вигоду, тому потрібно проводити змиви з долонь рук та провести огляд з використанням ультрафіолетової лампи. Ним були одягнені латексні медичні одноразові рукавички, досліджені ультрафіолетовою лампою з метою запобігання переносу речовин на предмети та одяг до яких він торкатиметься. Далі він відкрив стерильний марлевий бинт, з якого зробили зрізи, які також освітили лампою. Далі освітили праву долоню руки чоловіка, та, здається, на правій долоні відбивалося люмінесцентне свічення під лампою, зробили змиви. Після кожного торкання до обвинуваченого або його речей проводилась заміна рукавичок на нові для того, щоб не розповсюджувати люмінесцентну фарбу. Також було зроблено змиви, здається, з внутрішньої кишені та було вилучено звідти кошти (їх кількість та номінал не пам`ятає). Змиви були осушені та поміщені у паперові конверти, на яких мались пояснювальні написи та підписи учасників слідчої дії та одразу все запаковувалося, щоб виключити доступ сторонніх осіб. Також пояснив, що слідчий надала доручення оперативним працівникам на залучення його в якості спеціаліста. Хто проводив відео фіксацію - він не пам`ятає. Хто з працівників поліції та де саме знаходився, чи виходив хтось - він не пам`ятає та не слідкував, оскільки це не входить до його обов`язків та в своїй роботі він працює безпосередньо зі слідчим та особою - підозрюваним, обвинуваченим, тощо.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку покази наведених свідків, які надали покази під присягою та, які є логічними та послідовними, підстав для обмови обвинуваченого з їх боку судом не встановлено, узгоджуються між собою і підтверджуються іншими дослідженими доказами, а тому ставити під сумнів їх правдивість, немає підстав.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року наголошує, що при оцінки доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції також обґрунтовано поклав в основу вироку письмові докази, які поза розумних сумнівів підтверджують провину обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, узгоджуються між собою та з поясненнями наведених свідків, які є послідовними, логічними.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується протоколом огляду грошових коштів від 27 березня 2017 року, в ході якого у приміщенні Костянтинівської місцевої прокуратури оглянуто грошові кошти в сумі 2000 грн., а саме: 4 купюри номіналом по 500 грн. (зафіксовано серії, номери купюр: ЗИ 1950729, БР 6724573, ЗИ 3948762, ЛЗ 7754298), з вказаних купюр знято копію, яку долучено до протоколу. Купюри було оброблено спецзасобом «Промінь-1», вилучено зразок спецзасобу.

Згідно з постановою прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_30 про здійснення освідування від 27 березня 2017 року, відповідно до якої, постановлено провести освідування ОСОБА_8 , відібрати змиви з долонь рук, одягу останнього.

Колегія суддів вважає, що суд І інстанції обґрунтовано послався в своєму вироку, як на докази провини обвинуваченого ОСОБА_8 на протокол обшуку від 27 березня 2017 року з додатками, проведеним у приміщенні Костянтинівської міської державної лікарні ветеринарної медицини, за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого зафіксовано обстановку на місці події. В ході обшуку ОСОБА_8 , який знаходився за столом у кабінеті «Ветеринарная служба» пояснив, що неправомірну вигоду він не отримував, не зміг пояснити походження наявних грошових коштів, дістав з кишень грошові кошти, серед яких було виявлено 3 купюри номіналом по 500 грн. серії, номер: ЗИ 1950729, ЗИ 3948762, ЛЗ 7754298. На вищезазначених купюрах, долонях рук та у правій внутрішній кишені брюк ОСОБА_8 виявлено випромінювання жовто-зеленуватого кольору. З купюр, долонь рук, кишені брюк ОСОБА_8 виконано змиви, які вилучено. Вилучено три журнали, аркуші із записами, корінець ветеринарного свідоцтва та документи із вільними зразками підпису ОСОБА_8 ; виконано відтиски круглої мастичної печатки, кутового штампу. Також вилучено колективний договір, посадову інструкцію фельдшера, провідного лікаря, наказ № 2-к, витяг - роздруківку з наказу № 13-к, копію положення.

Постановою прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_30 про проведення контролю за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину від 20 березня 2017 року.

Відповідно до ухвали слідчого судді апеляційного суду Донецької області, надано дозвіл на проведення негласної слідчої розшукової дії у вигляді аудіо-, відеоконтролю особи, а саме: за ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з протоколом за результатами проведення НСРД № 1075т від 25 квітня 2017 року, відповідно до якого, 27 березня 2017 року були помічені належні ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 2000 грн. та остання зустрілася із ОСОБА_8 в кабінеті по АДРЕСА_2 , де під час розмови ОСОБА_8 співробітниці на ім`я ОСОБА_31 дає вказівку щодо підготування супровідного листа до Маріуполя, з`ясовує у ОСОБА_9 дані необхідні для заповнення документації, вносить відомості до документів; потім ОСОБА_9 забирає документи та в знак «подяки» кладе на стіл грошові кошти в сумі 2000 грн., а саме: 4 купюри номіналом по 500 грн. кожна. ОСОБА_8 забирає гроші та одну купюри повертає ОСОБА_9 . Остання виходить із кабінету та прямує до виходу з будівлі.

Протоколом за результатами проведення НСРД № 1076т від 25 квітня 2017 року, зафіксовано наявні на диску відеозаписи розмов ОСОБА_9 із ОСОБА_8 за 27 березня 2017 року у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 щодо заповнення документації; ОСОБА_8 вносить відомості до документів, ОСОБА_9 забирає документи та в знак «подяки» кладе на стіл грошові кошти в сумі 2000 грн., а саме: 4 купюри номіналом по 500 грн. кожна. ОСОБА_8 забирає гроші та одну купюри повертає ОСОБА_9 . Остання виходить із кабінету та прямує до виходу з будівлі.

На думку колегія суддів, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується відеозаписом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, зміст якого повністю відповідає стенограмі зазначеної слідчої дії, зазначеній в протоколах № 1075т від 25 квітня 2017 року та № 1076т від 25 квітня 2017 року.

Відповідно до протоколу огляду речей і документів від 27 березня 2017 року з додатками, в ході якого у службовому кабінеті НОМЕР_7 Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області оглянуто та вилучено у ОСОБА_9 «ветеринарное свидетельство Г-05 №036225 от 27 марта 2017 года» та його дублікат, 2 міжнародні ветеринарні паспорти на котів «Мішка» та «Кузя», 1 грошова купюра номіналом 500 грн., серії БР, номер НОМЕР_2 .

Висновком експерта № 3/11-8 від 19 травня 2017 року за результатами судової експертизи дослідження речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин, підтверджується, що на поверхні наданих банкнот, загальною сумою 1500 (тисяча п`ятсот) гривень, номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна, серія та номер: ЛЗ 7754298, ЗИ 3948762, ЗИ 1950729 виявлені нашарування спеціальної хімічної речовини. На поверхні двох марлевих тампонів (згідно пояснювальному тексту: змиви з правої і лівої долоней рук гр. ОСОБА_8 ) виявлені нашарування спеціальної хімічної речовини. На поверхні трьох марлевих тампонів (згідно пояснювальному тексту: змиви з трьох банкнот, номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна, серія та номер: ЛЗ 7754298, ЗИ 3948762, ЗИ 1950729) виявлені нашарування спеціальної хімічної речовини. На поверхні марлевого тампону (згідно пояснювальному тексту: змиви з правої внутрішньої кишені брюк гр. ОСОБА_8 ) виявлені нашарування спеціальної хімічної речовини. Спеціальні хімічні речовини співпадають між собою та наданим зразком спеціальної хімічної речовини (речовина, що нанесена на поверхню аркушу паперу, згідно пояснювальному тексту, контрольний зразок спеціальної речовини «Промінь - 1» за своїми фізичко-хімічними властивостями та мають спільну родову належність.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 26 червня 2017 року з додатками, в ході якого було оглянуто «Журнал регистрации прививок животных против бешенства Константиновская государственная больница ветеринарной медицины» та зафіксовано на 125 аркуші в записі під № 25 та № 27 відомості щодо ОСОБА_32 та щеплення котів Кузя та Мішка.

Згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 20 липня 2017 року, в ході якого в приміщенні ПрАТ «ВФ Україна» по бул. Машинобудівельників, 30 у м. Краматорськ було вилучено на диску детальну роздруківку про дзвінки, sms та mms - повідомлення та з`єднання абонента ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_3 за період часу з 06 по 28 березня 2017 року із зазначенням базових станцій, часу та тривалості з`єднання.

Висновком експерта № 79-ЗВЗ від 01 серпня 2017 року за результатами судової експертизи звуко- та відеозапису, підтверджується, що записи (відео- фонограми), що зафіксовані у відео- звукових файлах: «20170327_1.аvі», «20170327_2.аvі» в папці «1»; «20170327_1.аvі», «20170327_2.аvі» в папці «2», що знаходяться на диску для лазерних систем зчитування «TDK DVD-R» інв. № 401т 21.03.2017, є цифровою копією, що виконані за допомогою програмного забезпечення «Ashampoo Burning Studio Free». На диску для лазерних систем зчитування «TDK DVD-R» інв. № 401т 21.03.2017 зафіксовано чотири фрагмента запису в чотирьох відео- звукових файлах: «20170327_1.аvі», «20170327_2.аvі» в папці «1»; «20170327_1.аvі», «20170327_2.аvі» в папці «2», що знаходяться на диску для лазерних систем зчитування «TDK DVD-R» інв. № 401т 21.03.2017. Відео- звукові файли: «20170327_1.аvі», «20170327_2.аvі» в папці «1» зроблені за допомогою одного приладу запису, а файли: «20170327_1.аvі», « НОМЕР_4 » в папці «2», що знаходяться на диску для лазерних систем зчитування «TDK DVD-R» інв. № 401т 21.03.2017 зроблені за допомогою іншого приладу запису, що знаходяться на диску для лазерних систем зчитування «TDK DVD-R» інв. № 401т 21.03.2017, тобто в процесі виготовлення відео- звукових файлів «20170327_1.аvі», « НОМЕР_4 » в папці «1»; «20170327_2.аvі» в папці «2», що знаходяться на диску для лазерних систем зчитування «TDK DVD-R» інв. № 401т 21.03.2017 використовувалось два різні прилади запису. Записи (відео- фонограми), що зафіксовані у відео- звукових файлах: «20170327_1.аvі», «20170327_2.аvі» в папці «1»; «20170327_1.аvі», « НОМЕР_4 » в папці «2», що знаходяться на диску для лазерних систем зчитування «TDK DVD-R» інв. № 401т 21.03.2017, записані безперервно. На записах (відео- фонограмах), що зафіксовані у «20170327_1.аvі», « НОМЕР_4 » в папці «1»; «20170327_1.аvі», « НОМЕР_4 » в папці «2», що знаходяться на диску для лазерних систем зчитування «TDK DVD-R» інв. № 401т 21.03.2017, ознак монтажу та перезапису не виявлено. Ознак не відповідності звукового ряду відео ряду у відео- фонограмах, що зафіксовані у «20170327_1.аvі», « НОМЕР_4 » в папці «1»; «20170327_1.аvі», « НОМЕР_4 » в папці «2», що знаходяться на диску для лазерних систем зчитування «TDK DVD-R» інв. № 401т 21.03.2017, не виявлено, тобто запис відео зображення та звуку проводився одночасно.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 також підтверджується деталізованим рахунком за період з 16 лютого 2017 року до 01 квітня 2017 року абонента № НОМЕР_5 та DVD-R диском із деталізованим рахунком, щодо телефонних дзвінків з абонентом НОМЕР_6 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вищенаведені докази є належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 .

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , що ОСОБА_10 передала йому 1500 грн. для придбання для її тварин кошик для транспортування, вітаміни та ветеринарні препарати, не є слушними та спростовуються протоколами проведення НСРД, з яких вбачається, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не йшлося взагалі про придбання для тварин ОСОБА_10 кошика для транспортування, вітамінів та ветеринарних препаратів, як про це зазначає обвинувачений ОСОБА_8 , натомість з вказаних протоколів проведення НСРД вбачається, що після підпису всіх необхідних документів ОСОБА_10 , остання виразила «подяку», а саме ОСОБА_10 поклала на стіл ОСОБА_25 грошові кошти в сумі 2000 гривень, а саме 4 купюри номіналом по 500 грн. кожна, після чого ОСОБА_8 , не виразивши подиву, без жодних нарікань та без інших можливих в даній ситуації емоцій, взяв гроші зі столу, що свідчить про їх попередню домовленність. Після чого ОСОБА_8 повернув ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 500 грн. З вказаних протоколів проведення НСРД не вбачається, що ОСОБА_8 передавав ОСОБА_9 кошик для транспортування або вітаміни та ветеринарні препарати для тварин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вказані доводи обвинуваченого є необґрунтованими, які спростовуються матеріалами справи та свідчать лише про бажання останнього уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , що в даному випадку з боку ОСОБА_9, нібито, мала місце провокація, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями частин 1 - 5 ст. 214 КПК України, що діяли станом на 13 березня 2017 року передбачено, що прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Прокурор зобов`язаний прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. До ЄРДР вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених заявником ; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

На думку колегії суддів, суд І інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що прокурором з заяви ОСОБА_9 , відповідно до положень чинного законодавства, було внесено відомості до ЄРДР із зазначенням попередньої кваліфікації та лише в ході здійснення досудового розслідування було змінено кваліфікацію, що передбачено діючим законодавством, оскільки прокурор має право змінити кваліфікацію дій підозрюваної особи.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 щодо втрати речового доказу у вигляді купюри номіналом 500 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що грошові кошти у вигляді 1 грошової купюри номіналом 500 (п`ятсот) грн., серії БР, номер 6724573, що були надані ОСОБА_9 після проведення обшуку, були оглянуті під час досудового розслідування 27 березня 2017 року, зафіксовані в протоколі огляду речей та документів, вилучені до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, визнані речовим доказом та повернуті ОСОБА_9 . Колегія суддів зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 фактично не взяв вказану купюру, як неправомірну вигоду, відмовившись від її отримання в цій частині, що підтверджується протоколами за результатами проведення НСРД № 1075т та № 1076т від 25 квітня 2017 року, а також допитом свідка ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 . Вказана купюра не є предметом злочину чи грошима набутими кримінально протиправним шляхом та не інкримінується ОСОБА_8 , як отримана неправомірна вигода.

На думку колегії суддів, відповідно до вимог ст. 84-86 КПК України, суд І інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, визнавши належним та допустимим доказом речовий доказ у вигляді грошових коштів в сумі 1500 грн. (3 купюри номіналом по 500 грн.), які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час дійсного кримінального провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого стосовно затримання ОСОБА_18 , незаконних дій відносно останньої та захисника ОСОБА_6 , колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що відповідно положень статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Матеріали справи не містять жодних доказів щодо незаконних дій відносно ОСОБА_18 , відомостей за фактом поданих заяв, скарг останньої за даним фактом, тощо.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , що строк слідства по заяві ОСОБА_9 після спливу двох місяців, нібито, не продовжувався ані керівником місцевої прокуратури, ані прокурором області, не є слушними та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 214 КПК України (в редакції від 05.01.2017 року), досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України (в редакції від 05.01.2017 року), досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 219 КПК України (в редакції від 05.01.2017 року), строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 219 КПК України (в редакції від 05.01.2017 року) строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження не включається у строки, передбачені цією статтею.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відомості до ЄРДР внесені 13 березня 2017 року.

Повідомлення про підозру отримано ОСОБА_8 28 березня 2017 року.

27 квітня 2017 року слідчим винесено постанову про зупинення досудового розслідування, у зв`язку із хворобою обвинуваченого ОСОБА_8 , тобто на момент винесення зазначеної постанови пройшов один місяць та, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України (в редакції від 05.01.2017 року) залишився ще один місяць.

15 травня 2017 року слідчим винесено постанову про відновлення досудового розслідування та цього ж дня слідчим винесено постанову про зупинення досудового розслідування.

07 червня 2017 року слідчим винесено постанову про відновлення досудового розслідування.

Таким чином, з 07 червня 2017 року залишився один місяць до закінчення строку досудового розслідування, який спливає 07 липня 2017 року.

Колегія суддів звертає увагу, що 18 грудня 2023 року на адресу Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг надійшло клопотання від прокурора ОСОБА_5 про долучення до матеріалів кримінального провадження копію постанови про продовження строку досудового розслідування від 06 липня 2017 року, яка належним чином не була завірена, у зв`язку з чим апеляційним судом 29 лютого 2024 року було постановлено ухвалу про витребування з Офісу Генерального Прокурора інформацію з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо руху кримінального провадження № 0000048 за ч. 1 ст. 368 КК України відносно ОСОБА_8 .

12 березня 2024 року на адресу Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг надійшли відомості з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо руху кримінального провадження № 0000048 за ч. 1 ст. 368 КК України відносно ОСОБА_8 , відповідно до яких, дійсно 06 липня 2017 року була винесена постанова про продовження строку досудового розслідування ще на один місяць, тобто до 07.08.2017 року, яка своєчасно була внесена до ЄРДР.

02 серпня 2017 року слідчий повідомив про завершення досудового розслідування.

Що стосується заперечень сторони захисту стосовно заявленого клопотання прокурора, у зв`язку з тим, що під час відкриття матеріалів справи та ознайомлення стороною захисту з матеріалами кримінального провадження, вказаної постанови про продовження строку досудового розслідування в матеріалах справи не було, колегія суддів керується позицією викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 лютого 2022 року (справа 477/426/17), відповідно до якої, постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування, можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що ці докази було зібрано неуповноваженими особами.

Якщо в суді першої інстанції це питання не ставилось, а виникло під час апеляційного чи касаційного розгляду, такі процесуальні документи можуть бути надані суду апеляційної чи касаційної інстанції в межах перевірки доводів, викладених в апеляційній чи касаційній скаргах.

Таким чином, на думку колегії суддів строки досудового розслідування по даному кримінальному провадженню не були порушені, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо руху кримінального провадження № 0000048 за ч. 1 ст. 368 КК України відносно ОСОБА_8 , відповідно до яких, дійсно 06 липня 2017 року була винесена постанова про продовження строку досудового розслідування ще на один місяць, тобто до 07.08.2017 року. Колегія суддів підкреслює, що постанова про продовження строку досудового розслідування не є доказом по справі, а є процесуальним документом, а тому, на думку колегії суддів, не відкриття її стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, не тягне визнання доказів у справі недопустимими.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , що судом І інстанції проігнороване питання незаконного проведення слідчих дій слідчим ОСОБА_11 , який, нібито, не був включений до складу слідчої групи, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 39 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Відповідно реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, в ході досудового розслідування 15 травня 2017 року начальником СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_33 прийнято процесуальне рішення про доручення проведення досудового розслідування у складі групи слідчого ОСОБА_11 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що проведення розслідування даного кримінального провадження було зупинено відповідно до вимог діючого законодавства та слідчий ОСОБА_11 був визначений слідчим, який здійснюватиме досудове розслідування, був уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України по матеріалам дійсного кримінального провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого, що, нібито, були порушенні вимоги ст. 290 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, 02 серпня 2017 року та 17 серпня 2017 року слідчий за дорученням прокурора повідомляв підозрюваному, його захисникам про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Органом досудового розслідування здійснено відкриття матеріалів відповідно до положень ст. 290 КПК України:

- 15 серпня 2017 року захиснику ОСОБА_7 було надано доступ до диску та до матеріалів досудового розслідування в підшитому стані в 1 томі та 15 серпня 2017 року захисник ознайомився з диском та матеріалами експертизи аудіо-відеозапису, про що свідчить рукописний запис та підпис останнього в протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. З рапорту слідчого СВ Костянтинівського ВП від 15 серпня 2017 року вбачається, що захиснику ОСОБА_7 були відкриті матеріали кримінального провадження та речові докази, проте останній встиг ознайомитись з матеріалами та диском, з рештою речових доказів не ознайомився за власним рішенням;

- 16 серпня 2017 року захиснику ОСОБА_7 було надано доступ до матеріалів досудового розслідування в підшитому і пронумерованому стані в 2 томах, та 16 серпня 2017 року захисник ознайомився частково (а саме з томом 1 матеріалів провадження з 1 по 250 арк., том 2 з 1 до 59 арк.), про що свідчить рукописний запис та підпис останнього в протоколі. З рапорту слідчого СВ Костянтинівського ВП від 16 серпня 2017 року вбачається, що захиснику ОСОБА_7 були відкриті матеріали кримінального провадження та речові докази, проте останній встиг ознайомитись з 1 томом на 250 арк., з 2-гим томом на 59 арк.

- 17 серпня 2017 року захисником ОСОБА_7 в протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження зазначено, що ним проведено ознайомлення з вищезазначеними матеріалами, будь-які інші докази не надавались і не відкривались;

- 17 серпня 2017 року захисником ОСОБА_6 в протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження зазначено щодо ознайомлення з матеріалами не в повному обсязі у зв`язку із забороною слідчого розкривати конверти, пакети. З рапорту слідчого СВ Костянтинівського ВП від 16 серпня 2017 року вбачається, що 17 серпня 2017 року слідчим ОСОБА_34 захисникам було надано доступ до матеріалів провадження. Проте, у зв`язку із браком часу та великим навантаженням слідчого останньою було прийнято рішення про проведення ознайомлення захисників із речовими доказами - наступного разу слідчим СВ ОСОБА_35 . На що захисниками було зазначено в протоколі про заборону відкриття пакунків із речовими доказами»;

- 21 серпня 2017 року підозрюваний ОСОБА_8 ознайомився з матеріалами кримінального провадження в повному обсязі та речовими доказами (окрім диску з НСРД та диску з деталізацією дзвінків), з яким має намір ознайомитись 23 серпня 2017 року, про що свідчить рукописний запис та підпис останнього в протоколі; 23 серпня 2017 року підозрюваний ОСОБА_8 ознайомився з дисками, про що свідчить рукописний запис та підпис останнього в протоколі;

- слідчим неодноразово, а саме 23 та 29 серпня 2017 року повідомлялося захисникам підозрюваного про право доступу до матеріалів досудового розслідування та речових доказів для чого необхідно було прибути до слідчого СВ 28 та 30 серпня 2017 року, відповідно. З рапорту слідчого СВ Костянтинівського ВП від 28 та 30 серпня 2017 року, відповідно, вбачається, що захисники для ознайомлення не прибули. 29 серпня 2017 року захисником ОСОБА_7 зазначено, що 17 серпня 2017 року стороною захисту були виконані вимоги ст. 290 КПК України та в протоколі засвідчено факт ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в обсязі наданому слідчим.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що положення статті 290 КПК України були виконані в повному обсязі, оскільки орган досудового розслідування повідомив підозрюваному, його захисникам про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, здійснив відкриття матеріалів відповідно положень ст. 290 КПК України та захисники підозрюваного скористалися своїм правом на ознайомлення з доказами, ознайомились з матеріалами кримінального провадження, захисники мали можливість ознайомитися з речовими доказами, а обвинувачений ОСОБА_8 - ознайомився.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 що судом І інстанції не прийнято до уваги та належним чином не проаналізовано, що він, згідно з посадовими обов`язками, не надає ветеринарного паспорту і навіть не пише відомості про вакцинацію тварин, а лише засвідчує відмітку про це, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.1 Положення про Костянтинівську міську державну лікарню ветеринарної медицини - Костянтинівська міська державна лікарня ветеринарної медицини є державною установою ветеринарної медицини і підпорядковується управлінню ветеринарної медицини м. Костянтинівка.

Згідно з Положенням, основними завданнями Лікарні, зокрема, є ветеринарне обслуговування тварин господарств різних форм власності; реалізація заходів щодо додержання ветеринарно-санітарних вимого; організація та здійснення профілактичних, діагностичних, лікувальних заходів тощо.

Відповідно до п.8 Положення - фінансування, матеріально-технічне забезпечення Лікарні та їх структурних підрозділів здійснюється за рахунок коштів загального і спеціального фондів державного бюджету.

Згідно з посадовою інструкцією провідного лікаря ветеринарної медицини ОСОБА_8 , останній зобов`язаний, зокрема, організовувати та проводити роботу з профілактики та лікування паразитарних захворювань тварин.

З вищевикладеного вбачається, що лікарня надає безоплатні послуги з лікування та вакцинації тварин, оскільки порядок надання платних послуг не зазначено ані в Положенні, ані в наказах Лікарні, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого, не спростовує того факту, що він не повинен брати гроші з відвідувачів ветеринарної лікарні.

За таких обставин, на думку колегії суддів, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується належними та допустимими доказами, які досліджені судом першої інстанції, яким дана відповідна правова оцінка та обґрунтовано покладені в основу вироку.

Колегія суддів вважає доведеним поза розумних сумнівів, що ОСОБА_8 скоїв інкримінований йому злочин, а саме за ознаками одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, що кваліфікується за ч. 1 ст. 368 КК України.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (в ред. Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 року) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На підставі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

На думку колегії суддів, міра покарання ОСОБА_8 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочину, конкретних обставин справи, даних про його особу, який вину не визнав, на обліку у лікаря нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, знаходився на лікуванні у лікаря - невролога поліклініки КУ «ЦРЛ», раніше не судимий, працює офіційно, має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, одружений, є особою похилого віку, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене покарання судом першої інстанції у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форми власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк один рік, є саме таким.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, колегією суддів не знайдено підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого були предметом розгляду в суді І інстанції або взагалі не є предметом розгляду у даному кримінальному провадженні.

При цьому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 КК України (в редакції від 05.01.2017 року), особа може бути за вироком суду звільнена від відбування покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції від 05.01.2017 року) у разі вчинення злочину середньої тяжкості, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Санкції ч. 1 ст. 368 КК України (в редакції від 05.01.2017 року) передбачено покарання у виді штрафу від від тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк від трьох до шести місяців, або позбавленням волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно з ч. 3 ст. 12 КК України (в редакції від 05.01.2017 року) зазначене діяння є злочином середньої тяжкості.

Відповідно до обвинувального вироку, злочин вчинено ОСОБА_8 27 березня 2017 року та на час апеляційного перегляду оскаржуваного вироку минули строки давності, визначені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції від 05.01.2017 року), а саме минуло 5 років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 не ухилявся від слідства та суду, а отже суд апеляційної інстанції визнає доцільним застосування положень ч. 5 ст. 74 КК України (в редакції від 05.01.2017 року) та звільнення обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання.

Із заявою про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 до апеляційного суду не звертався, навіть після роз`яснення йому положень ст.ст. 49, 74 КК України (в редакції від 05.01.2017 року), останній відмовився від такого права.

За таких обставин, на думку колегії суддів, вирок суду І інстанції підлягає зміні лише в частині звільнення обвинуваченого від призначеного покарання,у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, ст.ст. 49, 74 (в редакції від 05.01.2017 року) КК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2020 рокувідносно ОСОБА_8 - змінити.

Звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 368 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 (в редакції від 05.01.2017 року) КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: