Справа № 944/682/24
Провадження №1-кп/944/823/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2024м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2024 року за № 0000005, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Львів, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працює, інваліда третьої групи, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 Кримінального кодексу України,

встановив:

03 січня 2024 року о 12:40 год., неподалік будинку АДРЕСА_2 , поліцейськими екіпажу «ТЕЗИС - 551» відділу реагування патрульної поліції Яворівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області в складі старшого сержанта поліції ОСОБА_6 та сержанта поліції ОСОБА_7 , у зв`язку із порушенням Правил дорожнього руху, було зупинено автомобіль марки «Mercedes Sprinter 313 CDI», р.н. « НОМЕР_1 », за кермом якого перебував водій ОСОБА_4 . Під час оформлення адміністративних матеріалів за фактом порушення ч.1 ст. 122 Правил дорожнього руху у працівників поліції виникла підозра, що такий може перебувати у стані алкогольного сп`яніння.

З метою перевірки інформації щодо можливого вчинення адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, працівниками патрульної поліції було запропоновано ОСОБА_4 пройти обстеження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився та пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «DRAGER», в результаті проведення якого у ОСОБА_4 встановлено результат алкогольного сп`яніння 0,44 ‰.

Надалі працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_4 , що відносно нього будуть складені відповідні матеріали про вчинення ним адміністративного правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу ОСОБА_4 , розуміючи наслідки його притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, перебуваючи на місці зупинки працівниками поліції автомобіля, маючи на меті уникнення від відповідальності за вчинення ним даного адміністративного правопорушення, починаючи з 13:05 год. неодноразово підходив до поліцейських ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які знаходилися у форменному одязі, достовірно знаючи, що вони є службовими особами та знаходяться при виконанні службових обов`язків, до яких зокрема входять виявлення, припинення адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення, здійснення, у випадках, визначених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання, усвідомлюючи, що інспектори патрульної поліції уповноважені на виявлення, припинення правопорушень на транспорті і при виявленні таких правопорушень зобов`язані вчинити дії, спрямовані на їх припинення та документування шляхом складання відповідних протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, діючи умисно, протиправно, будучи в стані алкогольного сп`яніння, неодноразово висловлював даним працівникам поліції пряму словесну пропозицію надати їм неправомірну вигоду в сумі 10 000 гривень, за не вчинення ними дій, спрямованих на його притягнення до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, та маючи намір викликати бажання в інспекторів поліції отримати неправомірну вигоду від нього, створити в їх очах переконання про необхідність вирішення даного питання про не притягнення його до адміністративної відповідальності саме шляхом отримання від нього неправомірної вигоди у такій сумі, чим і звершив свій злочинний умисел, спрямований на реалізацію пропозиції неправомірної вигоди.

Своїми діями ОСОБА_4 здійснив пропозицію надати службовій особі неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України.

07 лютого 2024 року між обвинувачений ОСОБА_4 і прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області була укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. ст. 468, 472 Кримінального процесуального кодексу України.

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. В угоді про визнання винуватості сторони також узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 369 кримінального кодексу України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при її укладенні були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив вказану угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Також пояснив, що угода укладена добровільно, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, норми ч. 5 ст. 474 цього Кодексу, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена обвинуваченим добровільно, в його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене вище, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України в угоді про визнання винуватості зазначаються, зокрема, її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Суд з`ясував, що обвинувачений повністю розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд встановив та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України як пропозицію надати службовій особі неправомірну вигоду за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становищаю.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкціям ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України.

Також зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що укладена між прокурором та підозрюваним угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, які пом`якшують покарання, передбачені до ст. 66 Кримінального кодексу України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення йому угодженого між сторонами покарання за ч.1 ст. 369 Кримінального кодексу України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

Крім того, постановою слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області від 04 січня 2024 року визнано речовим доказом компакт-диск, із портативних нагрудних відео реєстраторів поліцейського №1760 та №1754 на якому збережені відео-файли.

Згідно з нормами ч. ч. 9, 10 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що оптичний диск CD-R, на якому збережені відеофайли, слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 394, 424, 468, 469, 471, 472, 473, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 лютого 2024 року, укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 січня 2024 року за № 0000005, між обвинуваченим ОСОБА_4 і прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Речовий доказ оптичний диск CD-R, на якому збережені відеофайли залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 3 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- обвинуваченим і його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1