Провадження №: 1-кп/755/184/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" квітня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі суду присяжних:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора ОСОБА_7 в порядку ст. 206 КПК України, у об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004246 від 12 травня 2018 року та № 0000086 від 20 березня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

перекладача ОСОБА_12 ,

в с т а н о в и в:

у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувають об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004246 від 12 травня 2018 року та № 0000086 від 20 березня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України.

До суду надійшло повідомлення про прийняття до розгляду Європейським судом з прав людини заяви № 4867/24 «Бондарєв проти України», в якій викладені скарги щодо ст. 3 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (неналежні умови тримання в місцях позбавлення волі, а також відсутність будь-якого ефективного засобу захисту в національному праві), а саме наведені конкретні скарги: переповненість, пасивне куріння, відсутність або обмежений доступ до душу, запліснявіла або брудна камера, брак свіжого повітря, відсутність або недостатня кількість фізичних вправ на свіжому повітрі, низька якість питної води, відсутність туалетних засобів та засобів гігієни, відсутність або низька якість постільних речей та постільної білизни.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 звернувся з клопотанням в порядку ст. 206 КПК України, яке мотивував тим, що йому раніше не було відомо про те, що обвинувачений ОСОБА_8 скаржиться на неналежні умови утримання під вартою, а тому, зважаючи на наявність скарги останнього до Європейського суду з прав людини, вважає за необхідне доручити адміністрації Державної установи «Київський слідчий ізолятор» здійснити перевірку щодо належних умов тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та, в разі виявлення порушень, вжити відповідних заходів задля їх покращення.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, оскільки це не є повноваженням суду, крім того, на державу -Україну не покладено обов`язку реагувати на скаргу, оскільки порушення стались не з вини суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомив суд про те, що на даний час порушення усунено, претензій щодо умов утримання під вартою немає, лише щодо його тривалого перебування під вартою.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд присяжних приходить до такого висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; забезпечення права на захист.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (ч. 1, 6 ст. 9 КПК України).

Згідно положень ст. 11 КПК України, під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Згідно з ч. 7 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність (ч. 3 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення»).

Статтею 5 Загальної декларація прав людини визначено, що ніхто не повинен зазнавати тортур, або жорстокого, нелюдського, або такого, що принижує його гідність, поводження і покарання.

Згідно зі ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Положеннями ст. 28 Конституції України закріплено, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про попереднє ув`язнення», нагляд за додержанням законів у місцях попереднього ув`язнення здійснюється прокурором шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Постанови і вказівки прокурорів щодо додержання встановлених законодавством порядку і умов тримання осіб, взятих під варту, підлягають обов`язковому виконанню адміністрацією місць попереднього ув`язнення.

При цьому, суд присяжних бере до уваги зміст рішень Європейського суду з прав людини у справах «Мельник проти України» (в якому суд визнав порушенням тримання особи під вартою саме в незадовільних санітарних умовах) та «Сукачов проти України» (в якому ЄСПЛ розглядались питання щодо невідповідності організаційних засад утримання осіб під вартою), так і зміст судових рішень ЄСПЛ, в яких Суд виказував свою позиції з приводу того, що за певних умов тривалість утримання особи під вартою може бути визнана виправданою з точки зору ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - так, зокрема у рішенні «Харченко проти України» ЄСПЛ визнав, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Разом з тим, стаття 3 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок дбати про фізичне благополуччя осіб, яких позбавлено свободи.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Сукачов проти України» (заява №14057/17) констатував порушення статті 3 Конвенції у зв`язку із сукупністю неналежних умов тримання заявника під вартою, таких як, переповненість у камерах, погане освітлення та вентиляція, неналежні санітарно-гігієнічні умови, обмеження одногодинними щоденними прогулянками.

Суд також вказав, що констатовані у цьому рішенні порушення є наслідком масштабної структурної проблеми, що є результатом неналежного функціонування пенітенціарної системи в Україні. Зважаючи на відсутність прогресу у вирішенні цієї проблеми з 2005 року та неодноразові вказівки Європейського суду та Комітету міністрів Ради Європи Суд вирішив застосувати процедуру пілотного рішення у цій справі та вказав на заходи, яких необхідно вжити для вирішення цієї проблеми.

Аналіз практики ЄСПЛ приводить до висновку, що стаття 3 Конвенції також накладає процесуальний обов`язок проводити «ретельне і ефективне розслідування», якщо особа пред`являє «скаргу, що підлягає доведенню» на жорстоке поводження в порушення статті 3 Конвенції. Обов`язок розслідування розповсюджується на твердження про жорстоке поводження, вчинене як приватними особами, так і представниками держави.

Процесуальна складова статті 3 Конвенції вимагає «проведення ретельного та ефективного розслідування», «здатного привести до встановлення винних осіб та їх покарання». Таке розслідування має бути порушене exofficio за відсутності скарги, якщо мають місце достатньо чіткі вказівки на те, що мали місце тортури чи жорстоке поводження.

Процесуальний обов`язок також вимагає, щоб, якщо факти справи це виправдовують, розслідування має приводити до порушення ефективного кримінального, дисциплінарного чи іншого подібного провадження по застосуванню закону до осіб, які є винними у жорстокому поводженні.

Викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини вимоги, є такими, що підлягають обов`язковому застосуванню відповідними державними інституціями, в тому числі для забезпечення належних умов будь-якої особи, яка тримається під вартою, тобто знаходиться під юрисдикцією держави.

Відтак, зважаючи на викладене вище, суд присяжних вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та відреагувати на зазначені обвинуваченим ОСОБА_8 скарги про неналежне утримання останнього під вартою, порушення порядку та умов тримання під вартою, зокрема: переповненість, пасивне куріння, відсутність або обмежений доступ до душу, запліснявіла або брудна камера, брак свіжого повітря, відсутність або недостатня кількість фізичних вправ на свіжому повітрі, низька якість питної води, відсутність туалетних засобів та засобів гігієни, відсутність або низька якість постільних речей та постільної білизни, та доручити адміністрації Державної установи «Київський слідчий ізолятор» провести перевірку викладених вище фактів.

Керуючись ст. 2, 7-9, 11, 206, 369-372, 395 КПК України, суд присяжних

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора ОСОБА_7 в порядку ст. 206 КПК України - задовольнити.

Доручити адміністрації Державної установи «Київський слідчий ізолятор», в якій утримується під вартою обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , забезпечити невідкладну перевірку щодо належних умов тримання під вартою останнього,та в разі встановлення неналежних умов утримання, вжити заходів щодо їх покращення.

Про виконання даної ухвали письмово повідомити Дніпровський районний суд м. Києва (вул. Пластова, 3, м. Київ; головуюча суддя ОСОБА_1 ), прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників у термін протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 15 год 30 хв 03травня 2024 року.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5