Справа № 946/4880/24
Провадження № 1-кс/946/1568/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 11.06.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

17.06.2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, якою просив скасувати постанову слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 11.06.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 14.06.2024 року ОСОБА_3 отримав постанову слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 11.06.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України, під час ознайомлення з якої було встановлено, що слідчим СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 в зазначеному кримінальному провадженні не вивчалась ухвала Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2019 року та ні свідок ОСОБА_6 , ні свідок ОСОБА_7 не надали під час досудового розслідування довіреностей від ОСОБА_8 на виконання збору грошових коштів від інвесторів житлового будинку для погашення заборгованості за електричну енергію, яку повинен оплачувати ОСОБА_8 . Більш того ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не уклали будь які письмові договори з інвесторами будинку та з ОСОБА_3 про згоду оплачувати заборгованість за електричну енергію ОСОБА_8 перед Одесаобленерго. Також ОСОБА_7 та ОСОБА_6 проводили збір грошових коштів без видачі фіскальних чеків, у ОСОБА_8 ніколи не було ліцензії на перепродаж електричної енергії отриманої за договором від Ізмаїльським РЕМ.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 в повному обсязі вимоги поданої скарги підтримав, просив її задовольнити та зазначив, що усної домовленості з ОСОБА_8 про оплату за електропостачання у нього не було. ОСОБА_8 фактично здійснював перепродаж електроенергії, при цьому органом досудового розслідування не встановлено чи мав право ОСОБА_8 це робити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення скаржника, слідчого, прокурора, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість поданої скарги та наявність підстав для скасування оскарженої постанови про закриття кримінального провадження, з огляду наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у рішенні слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебували матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України.

Положення статті 2 КПК України визначають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з п.8 ч.1 ст.40 КПК України слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 284 КПК України).

Положенням п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як вбачається із оскарженої постанови, вона була прийнята у зв`язку з відсутністю у діянні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 та іншими статтями КК України.

В обґрунтування слідчим в постанові зазначено, що кримінальне провадження №0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України розпочато за заявою ОСОБА_3 від 16.05.2019 про те, що громадянка ОСОБА_9 в період часу з листопада 2015 року по березень 2017 року незаконно, як на його думку, збирала від мешканців багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , в якому він проживає, грошові кошти за спожиту електроенергію, оскільки в зазначений період часу балансоутримувачем будинку є не інвестори, які уклали з ОСОБА_8 договори про участь у спільному будівництві даного будинку, а забудовник - ТОВ «Горлан», директором якого є ОСОБА_8 .

17.02.2020 до Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшла заява ОСОБА_3 про те що ОСОБА_10 в період з липня 2016 року по квітень 2018 року, незаконно, як на його думку збирала грошові кошти за постачання електроенергії. На підставі вказаної заяви розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000286 від 19.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури 12.04.2024 вищевказані провадження об`єднано за № 0001038 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_3 , він оплатив за спожиту електроенергію: 300 гривень (за 200 квт./рік.) - за жовтень 2015 року, 450 гривень (за 300 квт./рік) - за листопад 2015 року, 1239 гривень (за 826 квт./рік.) - за грудень 2015 року, 645 гривень (за 430 квт./рік) - за січень 2016 року та 430 гривень (за 269 квт./рік) - за лютий 2016 року, що підтверджується відповідними відомостями та розписками ОСОБА_9 в отриманні зазначених грошових сум.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_9 в період часу з червня 2015 року по травень 2017 року вона допомагала ОСОБА_8 (на його прохання) збирати від мешканців будинку грошові кошти за спожиту електроенергію, оскільки особовий рахунок в ПрАТ «Одесаобленерго» відкрито на ім`я забудовника - ОСОБА_8 .

Відповідно до показів свідка ОСОБА_10 в період часу з червня 2015 року по травень 2017 року вона разом з ОСОБА_9 допомагала ОСОБА_8 (на його прохання збирати від мешканців будинку грошові кошти за спожиту електроенергію оскільки особовий рахунок в ПрАТ «Одесаобленерго» відкрито на ім`я забудовника ОСОБА_8 .

Відповідно до показів свідка ОСОБА_8 , з червня 2015 року по травень 2017 року він просив його знайому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щоб останні допомогли йому; приймати, оформлювати та сплачувати платежі за спожиту електроенергію та з червня 2015 року по травень 2017 року ОСОБА_9 та ОСОБА_11 допомагали йому, збирали від мешканців будинку грошові кошти за спожиту електроенергію згідно з існуючим тарифом, після чого через банк перераховували зібрані кошти на рахунок постачальника електроенергії.

Отримані від мешканців квартир грошові кошти, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 фіксували в відповідних накладних, а ОСОБА_3 , крім того, на його вимогу, вони надавали розписки в отриманні від нього сум грошові коштів.

Всі отримані грошові кошти за спожиту електроенергію вносилися на рахунок ПрАТ «Одесаобленерго», будь-якої заборгованості немає, до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у нього немає жодних претензій.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що 25.05.2011 ОСОБА_3 уклав з фізичною особою - ОСОБА_8 договір про участь спільному будівництві багатоквартирного житлового будинку, після закінчені будівництва якого отримав квартиру АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 в своїй заяві та під час допиту обґрунтовує правомірність своїх доводів тим, що відповідно до п. 7.3 договору комунальні послуги за квартиру замовник сплачує згідно з даними лічильників з моменту підписані акту здачі-прийому робіт і передачі квартири замовнику.

Згідно додаткового допиту свідка ОСОБА_8 останній пояснив, що влітку 2015 року будинок вже був побудований, однак поки відбувало оформлення всіх документів у відповідних інстанціях, між ним та власниками квартир відбулась усна домовленість про те, що власники квартир розпочнуть проводити ремонтні роботи, а за використану ними електроенергію вони будуть оплачувати згідно показників лічильників, які знімала ОСОБА_7 разом з працівником Ізмаїльського РЕМ та оплачувала на рахунок ПрАТ «Одесаобленерго» від імені ОСОБА_8 , та ОСОБА_3 також погодився оплачувати та використовувати електроенергію у цілях проведення ремонту. Додав, що оплачували згідно показників про що свідчать рахунки з чеками про оплату. Оглядом рахунків ПрАТ «Одесаобленерго" та чеків про оплату (адреса: АДРЕСА_3 ) встановлено, що грошові кошти оплачені згідно рахунків.

Приймаючи до уваги той факт, що грошові кошти за спожиту електроенергію були оплачені згідно рахунків ПрАТ «Одесаобленерго», в діях ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України

Як встановлено слідчим суддею з матеріалів кримінального провадження, то по даному кримінальному провадженню слідчим не було здійснено усіх необхідних слідчих, дій, направлених на встановлення усіх необхідних даних за вказаним кримінальним правопорушенням. Це свідчить про передчасність прийняття оскарженої постанови про закриття кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскаржувана постанова не є вмотивованою, оскільки слідчим не було надано належної правової оцінки доводам ОСОБА_3 про те, що відповідно до п. 7.3договору від 25.05.2011 року №6 В/6 про участь у спільному будівництві об`єкту «Житловий Будинок з 28-ма квартирами», за адресою: АДРЕСА_4 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , комунальні послуги за квартиру замовник сплачує згідно з даними лічильників з моменту підписані акту здачі-прийому робіт і передачі квартири замовнику. Оскільки акт здачі-прийому робіт підписано не було і передачі квартири не відбулось оплачувати за електроенергію повинен був безпосередньо ОСОБА_8 , а тому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 збирали кошти за електроенергію незаконно.

Тобто в основу оскарженої постанови покладено посилання на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, але ж відсутні вичерпні посилання на докази для прийняття такої постанови, слідчим не надано оцінку зібраним доказам та не вжито усіх заходів для всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження, не усунуто встановлених протиріч.

З урахуванням вказаного можна зробити висновок, що слідчим в оскарженій постанові не надана належна повна оцінка зібраним доказам та не доведено, що органами досудового розслідування вжито усіх заходів для всебічного та повного дослідження обставини кримінального провадження та для досягнення цілей кримінального провадження.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення у цьому кримінальному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених скаржником.

Таким чином, слідчим суддею встановлена наявність фактів, які викликають сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стали підставою для винесення постанови про його закриття. Тому беручи до уваги те, що постанова про закриття кримінального провадження, перешкоджає виконанню завдань кримінального провадження в частині забезпечення того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, слідчий суддя вважає, що висновки та процесуальне рішення слідчого є передчасними, а відтак таке слід скасувати.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 11.06.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України та скасування постанови слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 11.06.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України.

Керуючись ст. ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 11.06.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України -задовольнити.

Постанову слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 11.06.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001038 від 16.05.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 25.06.2024р.

Слідчий суддя: ОСОБА_1