Номер провадження: 11-кп/813/1765/24
Справа № 523/3976/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2024 року м. Одеса

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , проаналізувавши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 15.03.2024 у к/п №0000062 від 07.02.2024 стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

установив:

Вищезазначеним вироком суду 1-ої інстанції, ухваленим за результатами спрощеного провадження в порядку передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст.ст. 71, 78 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Суворовського райсуду м. Одеси від 12.04.2022, яким ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 4 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховано з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили вирішено не обирати.

Вирішено питання стосовно розподілу процесуальних витрат та долі речових доказів.

Згодом, 30.05.2024 захисником ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , була подана апеляційна скарга на зазначений вирок суду 1-ої інстанції, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, в якій захисник ОСОБА_3 , посилаючись на не проведення судом належної процедури встановлення обставин кримінального провадження та залишення поза увагою відсутності беззаперечних доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 , просить вирок суду скасувати та кримінальне провадження закрити у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення.

Дослідивши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 та матеріали кримінального провадження суддя-доповідач приходить до наступних висновків

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з тим, суддя-доповідач враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява №23436/03, право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (п. 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985, п. 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13.02.2001).

Частиною 5 ст. 382 КПК України передбачено, що вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду 1-ої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

На підставі аналізу змісту апеляційної скарги та наданих апеляційному суду матеріалів судового провадження встановлено, що оскаржуваний вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 15.03.2024 у к/п №0000062 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України був ухвалений за результатами спрощеного провадження у порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КК України (а.с. 18-20).

При цьому, захисник ОСОБА_3 оскаржує зазначений вирок суду 1-ої інстанції в частині відсутності обвинуваченого ОСОБА_4 , не дослідження судом доказів в судовому засіданні та в частині встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин провадження.

Водночас, на підставі аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , підписав заяву про визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в якій погодився із встановленими органом досудового розслідування фактичними обставинами кримінального провадження, надав свою згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, а також був ознайомлений із обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду за результатами спрощеного провадження (а.с. 10-11).

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_4 власноручно написав у заяві, що вину визнає у повному обсязі та просить суд призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Всупереч твердженням сторони захисту стосовно підроблення стороною обвинувачення вищезгаданої заяви обвинуваченого ОСОБА_4 , переконливих підстав для сумніву у справжності та достовірності наявної в матеріалах провадження заяви не існує, оскільки вона підписана обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника та власноручно.

За встановлених обставин, суддя-доповідач доходить висновку про те, що захисник ОСОБА_3 оскаржує вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 15.03.2024 стосовно ОСОБА_4 з підстав, з яких він не може бути оскарженим згідно з вимогами чинного кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Окрім того, системний аналіз ст. 399 КПК України надає підстави дійти висновку про те, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості розглядати клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу, тому клопотання захисника ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного вироку не підлягає розгляду.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі сторона захисту оскаржує вирок щодо ОСОБА_4 , з підстав з яких він не може бути оскарженим, згідно з положеннями ч. 1 ст. 394 КПК України, суддя-доповідач вважає, що необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 та повернути її апелянту.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 370, 392, 394, 399, 419, 532 КПК України, суддя доповідач

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 15.03.2024, яким ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Копію ухвали разом із апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати захиснику ОСОБА_3 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2