ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/573/24 Справа № 705/2999/24 Категорія: ч. 1 ст. 126 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2 .

УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження

08 липня 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_3 на вирок Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 23.05.2024 р., -

В С Т А Н О В И В:

Цим вироком ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 850 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На зазначений вирок прокурор Уманської окружної прокуратури ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_4 призначити покарання за ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 850 грн.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайсуду Черкаської області від 06.03.2024 р. та остаточно призначити до відбуття покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. та 100 годин громадських робіт, які відповідно до ст. 72 КК України виконувати самостійно. У решті вирок суду першої інстанції просить залишити без змін.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор вважає, що суд першої інстанції при ухваленні обвинувального вироку вимог закону в достатній мірі не дотримався.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків). При складанні покарань у порядку вказаної норми остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Практику призначення покарання на підставі ст. 71 КК було сформовано для реалізації основної мети вказаної норми - стримувати випадки вчинення нових кримінальних правопорушень особами, які були раніше засуджені, та, відповідно викладено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з метою забезпечення правильного застосування окремих положень кримінального закону, які регламентують правила призначення покарання за сукупністю вироків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на час ухвалення Уманським міськрайсудом Черкаської обл. оскаржуваного вироку, ОСОБА_4 було засуджено вироком Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 06.03.2024 р. за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання 100 годин громадських робіт, які не відпрацьовані.

При цьому, в мотивувальній частини рішення при обґрунтуванні призначеного покарання у виді штрафу, судом вказано положення ч. 3 ст. 72 КК України, а саме необхідність покарань у виді штрафу та громадських робіт за попереднім вироком виконувати самостійно.

Так, згідно з положеннями ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. Однак, у резолютивній частині судом не вирішено питання про призначення покарання за сукупністю вироків з урахуванням покарання за попереднім вироком.

Положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень ст. ст. 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань (постанови Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 243/2528/19 та від 16.10.2021 у справі № 461/2570/20).

Таким чином, аналізом наведених норм встановлено, що у даному випадку при призначенні покарання необхідно було застосувати положення ч. 1 ст. 71 КК України, з подальшим визначенням призначених покарань до самостійного виконання, тобто застосувати вимоги ч. 3 ст. 72 КК України.

Враховуючи викладене, апелянт вважає, що суд ухвалив вирок всупереч вимог ст. 370 КПК України, оскільки при призначенні покарання обвинуваченому порушено норми матеріального права та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, що призвело до призначення покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості.

Перевіркою матеріалів встановлено, що апеляційна скарга подана з дотриманням встановленого порядку та строку, передбаченого ст. 395 КПК України, та відповідає вимогам ст. 396 КПК України.

Підстав для повернення апеляційної скарги та відмови у відкритті апеляційного провадження, згідно ст. 399 КПК України, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 398, 401 та 402 КПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_3 на вирок Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 23.05.2024 р., стосовно ОСОБА_4 .

Надіслати копії ухвали про відкриття апеляційного провадження учасникам судового провадження разом з копією апеляційної скарги, інформацію про права та обов`язки.

Встановити строк до 30.08.2024 р. для подання учасниками судового провадження заперечень на апеляційну скаргу.

Запропонувати учасникам судового провадження подати нові докази, на які вони посилаються.

Запропонувати учасникам судового провадження повідомити суд про особисту участь в судовому засіданні, або про розгляд апеляційної скарги в режимі відеоконференції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2