В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника (в режимі відеоконференції): ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 25.07.2020 під №0001533 про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долинськ, Кіровоградської області, розлученого, з професійно-технічною освітою, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину),

передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 24.07.2020 о 07:00 годині (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме: потерпілій ОСОБА_6 , на ґрунті ревнощів, навмисно завдав предметом зовні схожим на ніж один удар в область шиї, в результаті чого спричинив тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя, та продовжуючи злочинний намір спричинив множинні колото-різані та рублені рани плеча, голови та обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав частково, зазначивши, що детально нічого не пам`ятає. У той же час дав показання про те, що з потерпілою як чоловік та дружина певний час вже разом не проживали, проте вона раз на тиждень приїздила до нього. Так 23.07.2020 потерпіла приїхала ввечері до нього додому АДРЕСА_3 . Ще ввечері між ними виникла сварка на особистому ґрунті. Вранці як проснулись знову трохи посварились і потерпіла сказала йому, що живе з іншим чоловіком.

Все відбувалось у дворі на вулиці і дійсно до них у двір заглядали сусіди і спитали, що відбувається і чому кричать, проте він заспокоїв, що все нормально і дійсно здавалось, що сварка закінчилась, проте потерпіла знову стала його провокувати.

У той момент як перебували на вулиці і сварились, то побачив біля себе під рукою розкладний ніж, який схопив і наніс ним один удар потерпілій в шию з лівої сторони, проткнувши її. Другий удар тим же ножом наніс в область правого плеча, але здається не дуже глибокий.

Після цього пішов геть від потерпілої і не цікавився де вона поділась, бо був чомусь певен, що вона поїхала назад в місто. Коли ж ввечері додому повернулась його квартирантка ОСОБА_7 і зайшла до своєї кімнати, то там виявила закривавлену потерпілу, про що йому і сказала. Він як побачив потерпілу, то одразу зрозумів, що їй погано і вона непритомніє, а тому викликав швидку допомогу.

Зауважив, що інших ушкоджень потерпілій не наносив, а ті, що описані в експертизі вважає виникли від того, що потерпіла десь ще після сварки з ним можливо падала. Заперечив проти тієї обставини, що затягнув потерпілу в підвал, не виключено, що вона сама туди впала, внаслідок чого і побила голову.

Заперечив проти тієї обставини, що мав намір вбити потерпілу, оскільки діяв на рівні інтуїції, без жодної мети і не бажаючи настання негативних наслідків. Тим більше ніколи не було думки вбивати потерпілу.

Під час проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_4 , про що складено відповідний протокол від 25.07.2020, останній на місці події ( АДРЕСА_3 ) показав та продемонстрував, що 23.07.2020 потерпіла в нічний час прийшла до нього додому та перебувала у стані алкогольного сп`яніння, через що у них і виник конфлікт. На ранок між ними знову виникла сварка, потерпіла забагато говорила і це його вивело з себе. Він наніс їй один удар кулаком по голові, далі наніс удар правою долонею, від чого у потерпілої пішла кров носом. Потерпіла стала на нього кидатись, намагалась його вдарити це відбувалось у дворі будинку. Біля нього як раз лежав розкладний ніж, який він схопив та наніс один удар в область плеча потерпілої, але вона в цей час схопилася обома руками його руку, якою він тримав ножа, тоді він вільною рукою схопив її за голову та наштовхнув її на ніж таким чином, що наніс колоте поранення ножом у шию. Зазначене зробив ненавмисно. Коли витягнув ножа з шиї потерпілої, то вона побігла в бік вуличного туалету, коли ж він наздогнав її, то почав жбурляти на бетон, через що потерпіла вдарилась обличчям об поріг. Пішов від потерпілої помити руки, але крові у неї на шиї не бачив, після чого ліг спати. Біля 22:00 години до нього зайшла квартирантка Соломія і сказала, що у неї в кімнаті жінка, яка в крові. Він зі свого боку забрав потерпілу до себе в кімнату, але вона була майже непритомна і не розмовляла. Зазначив, що підтверджує нанесення двох ударів ножем та декілька ударів по обличчю, проте потерпілу вбивати не хотів.

Також ОСОБА_4 показав де саме все відбувалось, а також механізм нанесення ударів ножем один зверху вниз, інший в шию.

На підставі постанов про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 25.07.2020, від 05.08.2020, про що складено протоколи відібрання біологічних зразків у особи від 25.07.2020, від 05.08.2020, у ОСОБА_4 відібрано піднігтьові зразки з рук та змиви з долонь, зразки крові. Так кров ОСОБА_4 за дослідженою системою АВ0 відноситься до групи АВ0 (висновок експерта №53 від 05.08.2020).

Позиція обвинуваченого в частині обстановки, яка мала місце 24.07.2020, а також подій, які їй передували, спростовується показаннями потерпілої, яка і під час судового розгляду, і під час проведення слідчого експерименту за її участі давала послідовні показання, не змінюючи їх.

Потерпіла ОСОБА_6 під час судового розгляду надала суду показання про те, що 23.07.2020 ввечері приїхала до свого колишнього чоловіка в АДРЕСА_3 , хоча певний час до того вже проживала в м. Херсоні. Ввечері спілкувались все було добре. Про іншого чоловіка вона нічого не розповідала, проте ОСОБА_4 завжди її ревнував і пред`являв з цього приводу претензії.

Вранці наступного дня, а саме: 24.07.2020 встала в туалет, який знаходиться на вулиці, і коли до нього йшла несподівано ззаду до неї підбіг обвинувачений і наніс удар предметом схожим на розкладний ніж в шию з лівої сторони. Їй здалось, що він достав його з карману, бо цей ніж вона в обвинуваченого бачила і раніше. Після того штовхнув, від чого вона впала та почала кричати. Він притиснув її та продовжив наносити ріжучі удари. На її крики прийшли сусіди ( ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ) і спитали, що сталось, на що ОСОБА_4 запевнив, що все добре, проте і не заперечив, що вони посварились. У свою чергу можливості встати у неї не було, тому сусіди пішли.

Після того обвинувачений потягнув її в бік підвалу, що у дворі, штовхнув вниз. Там цегляні сходи, по яких вона фактично скотилась вниз. Коли впала на нижні сходи, то обвинувачений затягнув її в самий низ підвалу та покинув там. Через деякий час ОСОБА_4 повернувся до підвалу і став наносити ще ударів. Вона непритомніла, потім приходила до тями. Обвинувачений йшов геть та повертався і знову наносив їй удари. Коли вона прийшла до тями, то якимось чином дібралась до кімнати і коли вже була на ліжку в своїй колишній кімнаті всередині будинку, незнайома раніше для неї дівчина питала хто вона. В кімнату також зайшов ОСОБА_4 і вона попросила його викликати швидку.

Коли приїхали лікарі, то дійсно вона повідомила про отримання тілесних ушкоджень в іншому місці, бо ОСОБА_4 був поряд і вона його боялась. Чому повернулась в будинок, а не пішла до сусідів також пояснити не може. По якій причині ОСОБА_4 наносив їй тілесні ушкодження вона не знає

Позиція потерпілої підтверджена і протоколом слідчого експерименту від 31.08.2020 з додатком у вигляді відеозапису та фототаблиці до нього, відповідно до якого проведено відповідну слідчу дію за участі потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила та продемонструвала наступне. З 2008 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , з яких останні 8 років за адресою: АДРЕСА_3 . Приблизно у 2019 році вирішила піти від обвинуваченого, оскільки він зловживав спиртними напоями.

Так напередодні 24.07.2020 приїхала до ОСОБА_4 в гості, а тому заночувала в будинку. Біля 06:00 ранку пішла до туалету, але коли поверталась назад, то обвинувачений несподівано підбіг до неї ззаду та наніс один удар предметом схожим на ніж в область лівої бокової сторони шиї. Ніж був розкладним і вона раніше бачила його у ОСОБА_4 .

Після цього обвинувачений відтягнув її подалі від входу до будинку та завалив на спину, залишивши в бур`янах. Після цього схопив за плечі та гострим кінцем почав наносити прямі та ріжучі удари в область голови, від чого вона стала голосно кричати. На її крики до хвіртки прийшли сусіди ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , але коли вони пішли, то обвинувачений затягнув її до підвального приміщення на ділянці, і який наполовину завалений різним непотребом і сміттям. Коли була внизу, то до неї спустився обвинувачений та якимось камінням став ще наносити удари по голові, від чого вона знепритомніла. Коли отямилась, то було ще світло, а тому дійшла до кімнати та лягла на ліжко. Чула голос ОСОБА_4 в будинку, який не знав, що вона повернулась в кімнату, після чого до неї в кімнату зайшла невідома їй дівчина, яку вона і попросила викликати швидку.

Так показання і потерпілої, і обвинуваченого в частині безпосереднього місця вчинення протиправних дій частково обґрунтовано протоколом огляду місця події від 25.07.2020 з фототаблицею до нього, відповідно до якого здійснено огляд території домоволодіння АДРЕСА_3 . Так на території знаходиться трьох кімнатний будинок, за яким на землі виявлено сліди бурого кольору. При вході до однієї з кімнат будинку розташовані меблі, в тому числі ліжко, на якому також наявні сліди бурого кольору. При вході до іншої кімнати на підлозі у відрі перебуває сміття, а також дзеркало на якому знаходиться біла сорочка зі слідами речовини бурого кольору. Також в кімнаті є ліжко з простирадлом та білизною, на яких також наявні сліди бурого кольору, а також стілець з білизною, де також виявлено сліди бурого кольору.

Так під час огляду вилучено наволочку, простирадло, чоловічу сорочку, фрагмент дерев`яної дошки з трьома цвяхами зі слідами бурого кольору, а також два ножа, ножиці та змиви речовини бурого кольору з землі на подвір`ї.

На підставі постанови про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 05.08.2020, про що складено протоколи відібрання біологічних зразків у особи від 05.08.2020, у ОСОБА_6 відібрано зразки крові. Так кров ОСОБА_6 за дослідженою системою АВ0 відноситься до групи А з ізоглюматинином анти-В (висновок експерта №54 від 05.08.2020).

Згідно висновку експерта від 02.09.2020 №229 кров на чоловічій сорочці могла походити від особи з такою ж групою крові, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_6 , аде не походить від ОСОБА_4 . Інші зразки крові з сорочки могли походити як від ОСОБА_4 , проте не виключається і присутність крові потерпілої. Відповідно до висновку експерта №228 від 02.09.2020 кров на тампоні-змиві з дерев`яного штахету може походити в тому числі і від потерпілої ОСОБА_6 , але не походить від ОСОБА_4 . З висновку експерта №226 від 02.09.2020 вбачається, що на наволочці і на простирадлі знайдена кров людини, яка може походити і від потерпілої, але не походить від ОСОБА_4 .

Наведене підтверджує показання потерпілої в тій частині, що вона певний час перебувала в кімнаті на ліжку, про що свідчать відповідні біологічні сліди, що у свою чергу ставить під сумнів твердження обвинуваченого про відсутність слідів крові у потерпілої одразу після спричинення поранень.

Свідок ОСОБА_11 частково підтвердив покази обвинуваченого та потерпілої, зазначивши, що обвинувачений та потерпіла жили по сусідству з ним та його дружиною в будинку АДРЕСА_3 . Останнім часом ОСОБА_4 проживав там з дівчиною. Сварок з будинку або з двору сусідів раніше не чув. 24.07.2020 біля 07:00 години ранку збирався на роботу, то почув крики з двору сусідів, а саме: крик жінки, проте сусідів не бачив. Чи ходила туди його дружина також сказати не може.

З протоколу огляду від 25.07.2020 з фототаблицею до нього вбачається, що здійснено огляд території домоволодіння АДРЕСА_3 , де на ділянці метрах в двох від входу до будинку серед буряну виявлено металевий розкладний ніж зі скобою для зручного носіння. Довжина ножа біля 20 см, довжина леза 8 см., ширина леза 2,5 см, який у подальшому відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 31.08.2020 ОСОБА_6 впізнала як той, яким обвинувачений наносив їй удари.

Висновком експерта №284 від 26.08.2020 підтверджено наявність, кількість та локалізацію, отриманих потерпілою тілесних ушкоджень. Так у ОСОБА_6 виявлено колото-різану рану шиї зліва з пошкодженням стравоходу, колото-різану рану правої наключичної ділянки тулуба, які виникли від дії колючо-ріжучим предметом (предметами), різана рана лівого плеча, множинні різані рани волосяної частини голови виникли від дії ріжучим предметом (предметами), множинні рублені рани волосяної частини голови, рублена рана обличчя виникли від дії рубаючого предмета (предметів), не виключено 24.07.2020.

Не виключена можливість нанесення всіх ран від дії одного колюче-ріжучого предмету при дії ним як колюче-ріжучим предметом, рубаючим предметом.

Колота-різана рана шиї зліва з пошкодженням стравоходу відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Колото-різана рана правої надключичної ділянки тулуба, різана рана лівого плеча, множинні різані рани волосяної частини голови, множинні рублені рани волосяної частини голови, рублена рана обличчя відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я. Ударів було нанесено більше восьми.

Тоді як відповідно до висновку експерта від 30.09.2020 №298/284 підтверджено твердження потерпілої про механізм отримання нею тілесних ушкоджень, а покази обвинуваченого щодо отримання певної частини ушкоджень внаслідок падіння потерпілої спростовано. Враховуючи характер та розташування тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , виникнення частини її ушкоджень за обставин і способом, указаними в протоколу проведення слідчого експерименту за її участі, а саме: колото-різаних ран шиї та правої наключичної ділянки від двох ударів ножем, рублених ран голови та обличчя від ударів каменем, при умові, якщо на камені був гострий край.

Враховуючи характер та розташування тілесних ушкоджень ОСОБА_6 виникнення частини її ушкоджень за обставин і способом, указаними в протоколі проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , а саме: колото-різаних ран шиї та правої надключичної ділянки від двох ударів ножем.

В тілесних ушкодженнях ОСОБА_6 ознак їх виникнення при падінні з висоти власного зросту немає.

Зі змістом висновку експерта №88/ц від 26.08.2020 при серологічному дослідженні піднігтьового вмісту, враховуючи результати досліджень та групову характеристику крові осіб, які проходять по справі, присутність в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_4 крові потерпілої ОСОБА_6 не виключається.

Відповідно до висновку експерта від 28.08.2020 №227 кров на двох марлевих тампонах-змивах з долоней правої і лівої рук ОСОБА_4 може походити в тому числі і від потерпілої ОСОБА_6 , але не походить від ОСОБА_4 .

Наведені докази є належними та допустимими, узгоджуються між собою щодо обставин вчиненого ОСОБА_12 злочину за обставин, встановлених органом досудового розслідування, ставити їх під сумнів підстав немає, останні доводять факт вчинення обвинуваченим протиправних дій та спростовують показання обвинуваченого в частині кількості заподіяних тілесних ушкоджень та їх характеру, не знайшло свого підтвердження і обстановка, яка супроводжувала відповідні дії обвинуваченого.

Позицію обвинуваченого суд розцінює як обраний спосіб захисту, який до уваги не приймає, як такий що свого підтвердження під час судового розгляду не знайшов, з огляду на таке.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони ? умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України). Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (постанова Верховного суду від 15.08.2019 у справі №750/3256/17).

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер

і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю. (п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 №2 « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»).

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом завданням тілесних ушкоджень.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Так, з системного аналізу закону випливає, що при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи. Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення (постанови Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №760/4968/15-к; від 29.01.2020 у справі №303/7357/17).

Так суд зауважує, що обвинуваченим хоча і було спричинено одне тілесне ушкодження, яке за своїм характером є тяжким за ознакою небезпеки для життя, проте локалізація останнього і знаряддя яким його спричинено свідчать про наявність саме прямого умислу, метою яких було спричинення наслідків у вигляді настання смерті потерпілої. Наведений висновок також можна зробити і з подальшої обстановки, яка супроводжувала конфлікт між обвинуваченим та потерпілою, зокрема останній було спричинено ряд інших тілесних ушкоджень, які хоча і не є такими, що могли спричинити смерть, проте їх локалізація (голова) та кількість свідчать про направленість дій обвинуваченого саме на спричинення невідворотних наслідків у виді смерті. Крім того суд звертає увагу і на ту обставину, що конфлікт між сторонами фактично виник безпричинно, за штучно створеними обвинуваченим причинами. Суд не погоджується з твердженням захисника, що обвинувачений самостійно викликав швидку, що свідчить про відсутність умислу на вбивство, оскільки конфлікт мав місце вранці, після чого обвинувачений покинув потерпілу в земляному погребі, при цьому не вживши жодних заходів з надання допомоги і не цікавлячись станом останньої. Швидку допомогу обвинувачений викликав вже біля 19:00 години, з огляду фактично на прохання потерпілої та квартирантки, до того жодним чином не намагаючись з`ясувати стан ОСОБА_6 . Також на переконання суду свідченням того, що дії ОСОБА_4 були спрямовані саме на заподіяння смерті, свідчить і той факт, що він покинув її у підвалі, до якого повертався для продовження нанесення тілесних ушкоджень.

Приймаючи до уваги позицію саме потерпілої, суд виходить з того, що показання останньої були послідовними і під час допиту судом, і під час проведення слідчого експерименту під час досудового розслідування, тоді як позиція ОСОБА_4 частково зазнавала змін, а на початку судового розгляду було зазначено про те, що нічого конкретно не пам`ятає.

Отже, жодних підстав для здійснення перекваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України не вбачається.

З приводу твердження захисникапро можливість застосування до покарання призначеного ОСОБА_4 правил, визначених ст. 69 КК України, суд зважає на таке.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу (ч. 1 ст. 69 КК України).

У свою чергу ані під час судового розгляду, ані під час досудового розслідування обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 встановлено не було. Позиція ОСОБА_4 протягом всього часу судового розгляду не свідчила про щире каяття, а участь в слідчому експерименті також не може бути розцінена як сприяння органу досудового розслідування. Крім того відсутні жодні обставини, які б знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Відповідно відсутні жодні передумови, які б давали можливість вирішити питання застосування ст. 69 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності притягувався, проте судимість погашена в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів-психіатра та нарколога не перебуває, має зареєстроване та постійне місце проживання. Під час судового розгляду свою вину хоча і визнав частково, проте надав суду нечіткі та непослідовні показання, які фактично змінив порівняно зі стадією досудового розслідування. З огляду на викладене обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого судом встановлено не було.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, з урахуванням правил, визначених ч. 3 ст. 68 КК України (за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу), пов`язане з ізоляцією від суспільства, оскільки підстав для звільнення від відбування покарання з іспитовим строком судом не вбачається. Вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання відповідатиме меті та завданням кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченого та буде достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

За відсутності заборон визначених зазначеною нормою, з огляду на те, що арешт майна було застосовано лише з метою збереження речових доказів, суд вважає за можливе скасувати раніше обрані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується (п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України).

Частиною 2 ст. 122 КПК України визначено, що залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України. При цьому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Разом із цим, з обвинуваченого підлягають стягненню не будь-які витрати на залучення експерта, а лише ті, які пов`язані із доказуванням обставин скоєння особою кримінального правопорушення, зокрема передбачених ст. 91 КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КК України, до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відносяться вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат (п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України), тобто витрат, пов`язаних із здійсненням кримінального провадження, які відшкодовуються державою певним суб`єктам кримінального процесу і підлягають стягненню з осіб, визнаних винними у вчинення злочину чи, в окремих випадках, зараховуються на рахунок держави.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження було проведено експертні дослідження №90/ц від 27.08.2020 та №89/ц від 21.08.2020, які жодних обставин, інкримінованих ОСОБА_4 протиправних дій не доводять. Вказані експертні висновки стороною обвинувачення долучено до обвинувального акта в якості доказу вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Загальні витрати на проведення даних експертиз склали 9 323,16 гривні, проте останні з обвинуваченого в силу викладеного вище стягнуті не можуть бути, а тому мають бути віднесені на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 100, 122, 124, 170-174, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

* Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання в порядку виконання вироку суду. Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування строк попереднього ув`язнення в період з 25.07.2020 по 11.11.2022 в з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

* Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 12 532 (дванадцяти тисяч п`ятисот тридцяти двох) гривень 65 копійок.

* Витрати на залучення експерта в розмірі 9 323 (дев`яти тисяч трьохсот двадцяти трьох) гривень 16 копійок віднести на рахунок держави.

* Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27.07.2020 (№766/11378/20), а саме: дерев`яний брусок із цвяхом, постільну білизну із плямами бурого кольору, 2 ножа та ножиці, білу сорочку із плямами бурого кольору, зразок марлевого тампону із дерев`яного штахету, змив на марлевий тампон із гумового шлангу.

* Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27.07.2020 (№766/11378/20), а саме: предмет зовні схожий на ніж.

Речові докази:

* дерев`яний брусок із цвяхом, постільну білизну із плямами бурого кольору, 2 ножа та ножиці, біла сорочка із плямами бурого кольору, змив на марлевий тампон, влучений із дерев`яного штахету, зразок марлевого тампону із дерев`яного штахету, змив на марлевий тампон із гумового шлангу; розкладний ніж знищити.

* паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області 02.10.1995 повернути законному власнику, а саме: ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_13