ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисників обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2020 року за №0000860, 22 квітня 2020 року за №0001593, 28 травня 2020 року за №0001103, 11 червня 2020 року за №0001244, 13 червня 2020 року за №0001383, 19 червня 2020 року за №0003217, 28 червня 2020 року за №000372, 28 липня 2020 року за №0003673, 01 серпня 2020 року за №0000474, 02 січня 2021 року за №0000011, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_11 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 16 травня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз

19 серпня 2021 року Краматорським міським судом Донецької області за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.ч.1, 4 ст. 70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим і засуджено за:

ч.3 ст.185 КК України - на 3 роки позбавлення волі;

ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України - на 4 роки позбавлення волі;

ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_9 покарання - 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Краматорського міського суду Донецької області від 19 серпня 2021 року призначено ОСОБА_12 остаточне покарання - 5 років 7 місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_9 ухвалено обчислювати з 25 серпня 2020 року, зарахувавши в цей строк попереднє ув`язнення ОСОБА_9 .

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь:

ОСОБА_13 10 045 гривень 84 копійки майнової шкоди та 3 000 гривень моральної шкоди;

ОСОБА_14 123 698 гривень 64 копійки майнової шкоди;

ОСОБА_15 - 22 937 гривень 69 копійок майнової шкоди та 3 000 гривень моральної шкоди.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_16 41 504 гривні 67 копійок майнової шкоди.

ОСОБА_10 визнано винуватим і засуджено за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.ч.1 ст.70 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, стягнуто майнову шкоду на користь потерпілих з нього, судове рішення щодо якого апеляційним судом постановлено у формі вироку.

Вирішено питання щодо арештів майна, процесуальних витрат і речових доказів.

За вироком місцевого суду ОСОБА_9 визнано винуватим і засуджено за таких обставин.

Епізод №1

27 травня 2020 року приблизно о 12 годині ОСОБА_9 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 групою осіб, проник у квартиру АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належне ОСОБА_16 особисте майно, загальною вартістю 41 504 гривні 67 копійок.

Епізоди №№2-5

ОСОБА_9 повторно відкрито викрав у потерпілих ювелірні вироби:

10 червня 2020 року о 13 годині 19 хвилин у приміщенні банку «А-банк» по АДРЕСА_3 належний ОСОБА_15 на суму 22 937 гривень 69 копійок;

12 червня 2020 року приблизно о 17 годині 30 хвилин по просп. Льва-Ландау, 2 у м. Харків - належний ОСОБА_17 , вартістю 18 438 гривень 55 копійок;

18 червня 2020 року приблизно об 11 годині 45 хвилин по АДРЕСА_4 належний ОСОБА_18 , вартістю 9 069 гривень 53 копійки;

30 липня 2020 року приблизно о 16 годині 20 хвилин навпроти під`їзду АДРЕСА_5 належний ОСОБА_13 , вартістю 10 045 гривень 84 копійки.

Епізоди №№6-7

ОСОБА_9 , діючи повторно, з проникненням у сховища, таємно викрав особисте майно потерпілих:

27 червня 2020 року приблизно о 14 годині 50 хвилин у ювелірному відділі по АДРЕСА_6 належне ФОП " ОСОБА_19 " на загальну суму 123 698 гривень 64 копійки;

13 серпня 2020 року приблизно з 14 години 20 хвилин до 15 години біля відділення №108 «Нова Пошта» по АДРЕСА_7 належне ОСОБА_20 , вартістю 2 550 гривень;

Епізод №8

27 липня 2020 року приблизно о 18 годині 25 хвилин ОСОБА_9 у приміщенні ТЦ «Космос» по АДРЕСА_8 , діючи повторно, намагався відкрито викрасти належні ФОП « ОСОБА_21 » ювелірні вироби на загальну суму 119 076 гривень 67 копійок, але не зміг вчинити всіх дій, які вважав необхідними для доведення цього кримінального правопорушення до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як його дії були помічені та зупинені співробітником ФОП « ОСОБА_21 ».

Епізод №9

01 серпня 2020 року приблизно о 02 годині ОСОБА_9 , діючи повторно, проник у приміщення магазину по АДРЕСА_9 , звідки таємно викрав грошові кошти та сейф із грошима, заподіявши ОСОБА_22 майнову шкоду на загальну суму 29 065 гривень 06 копійок.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість, просить скасувати вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 16 травня 2023 року в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за: ч.3 ст.185 КК України - 5 років позбавлення волі; ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України - 4 роки позбавлення волі; ч.2 ст.186 КК України 6 років позбавлення волі; ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань 6 років 6 місяців позбавлення волі; ч.4 ст.70 КК України (остаточне) шляхом приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 19 серпня 2021 року 7 років позбавлення волі, в іншій частині вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 залишити без зміни. Свої вимоги мотивує тим, що місцевий суд при призначенні покарання належним чином не врахував те, що ОСОБА_9 учинив ряд епізодів тяжких злочинів через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, внаслідок його дій завдано майнової шкоди майже на 260 000 гривень, 9 разів судимий за корисливі злочини, за що тривалий час відбував покарання в кримінально-виконавчих установах, є працездатним, але суспільно-корисною працею не займається, через це призначене йому судом першої інстанції покарання є явно несправедливим унаслідок м`якості.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку прокурора про задоволення апеляційної скарги, заперечення обвинувачених та їх захисників проти апеляційної скарги, дослідила й перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга щодо ОСОБА_9 не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 листопада 2019 року (справа №128/2455/15-к, провадження №51-5172 кмо 18), з урахуванням положень ч.1 ст.407, ч.1 ст.418 та ч.1 ст.420 КПК України, які не містять заборони щодо постановлення одночасно двох різних процесуальних рішень за результатами апеляційного розгляду кримінального провадження, у випадках порушення в апеляціях питання про погіршення становища одних обвинувачених та про скасування чи зміну вироку суду першої інстанції щодо інших таких осіб з інших підстав, апеляційний суд, за наявності для того підстав, ухвалює вирок тільки щодо тих обвинувачених, становище яких погіршується, а щодо інших постановляє ухвалу.

Оскільки колегія суддів за результатом розгляду апеляційної скарги прокурора дійшла висновку про необхідність ухвалення рішення щодо погіршення становища ОСОБА_10 шляхом призначення йому більш суворого покарання та щодо ОСОБА_9 про залишення оскаржуваного вироку без зміни, тобто без погіршення становища останнього, то судове рішення апеляційного суду щодо ОСОБА_10 ухвалюється у формі вироку, а щодо ОСОБА_9 у формі ухвали.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним епізодів кримінальних правопорушень та кваліфікації його дій за: ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище та приміщення, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло; ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України - незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) повторно; ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, учасниками провадження в апеляційному порядку не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок не переглядається.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного місцевим судом ОСОБА_9 покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість колегія суддів уважає необґрунтованими.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За змістом кримінального закону ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення передбачає не тільки врахування самої категорії тяжкості, визначеної ст.12 КК України, а й індивідуальних особливостей злочинного діяння в кожній окремій ситуації.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Термін же «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості, суспільної небезпеки, обставини й наслідки вчинених ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, що відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами, особу ОСОБА_9 , який неодноразово судимий, в тому числі за тяжкі злочини проти власності, майже відразу після звільнення з місця позбавлення волі вчинив тяжкі корисливі злочини повторно, з проникненням у сховища, житло та інші приміщення, за попередньою змовою групою осіб, наразі відбуває покарання за попереднім вироком суду, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, одружений, має малолітню дитину, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває, наявність обставин, що пом`якшують покарання повне визнання винуватості, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, та обставин, які його обтяжують рецидив злочинів і вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку (за епізодом №2).

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства шляхом призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

Призначене ОСОБА_9 покарання, яке за своїм розміром і строком є тривалим, обране не в мінімальних чи наближених до мінімальних межах, із застосуванням, у тому числі принципу часткового складання покарань, у вигляді 5 років 7 місяців позбавлення волі відповідає вимогам ст.ст.50, 65, 70 КК України, за своїм видом і розміром законне та сприяє меті покарання, тобто є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Колегія суддів не вбачає підстав уважати його явно несправедливим унаслідок невиправданої м`якості, зокрема й з урахуванням у сукупності зазначених вище обставин вчинених ОСОБА_9 епізодів злочинів, даних про його особу, невідшкодування ним шкоди, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, в тому числі тих, на які наявне посилання в апеляційній скарзі.

Отже, апеляційна скарга щодо ОСОБА_9 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 щодо ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 16 травня 2023 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4