КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/4504/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 .

Прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року клопотання слідчого в ОВС 3 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000608 від 21 липня 2023 року, задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 08 серпня 2024 року до 09 год. 19 хв.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем реєстрації і постійного проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . У випадку, якщо суд не знайде підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині - змінити оскаржувану ухвалу, визначивши як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_7 раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався; з 2004 року проживає у власному житлі, в якому і зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 ; за вказаною адресою проживає однією сім`єю з дружиною ОСОБА_11 та трьома дітьми, тобто має міцні соціальні зв`язки; має на утриманні матір, яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та допомоги; позитивно характеризується; відповідно до медичної документації страждає на тяжкі хронічні захворювання, у зв`язку з чим потребує амбулаторного та стаціонарного обстеження, лікування і постійного контролю за його станом здоров`я.

Вказує, що під час складення клопотання слідчий застосував формальний підхід, скопіювавши клопотання про обрання запобіжного заходу, що вказує на необґрунтованість клопотання.

Зауважує, що ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, оскільки ОСОБА_7 до його затримання не переховувався від слідства; публікації здійснювались ним в рамках законної журналістської діяльності; підозрюваний раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, що свідчить про те, що він не є особою, схильною до вчинення злочинів; події, які стали підставою для підозри, відбулись задовго до затримання ОСОБА_7 ; у житлі ОСОБА_7 , як і інших підозрюваних, вже проведено обшук, вилучено все, що слідчі вважали за потрібне.

Також зазначає, що у повідомленні про підозру нічого не зазначено про те, що ОСОБА_7 або будь-хто інший з підозрюваних діяв у контакті та взаємодії з представником російської федерації чи іншої іноземної держави, будь-які докази такої взаємодії відсутні.

З клопотання і доданих до нього матеріалів убачається, що будь-які слідчі дії останні три місяці взагалі не проводились, а тому вважає, що подальше тримання під вартою ОСОБА_7 є невиправданим.

Звертає увагу суду на те, що інтернет-видання «Спілка православних журналістів» публікувало численні статті, в яких засуджувалась військова агресія російської федерації проти України, висвітлювались негативні наслідки цієї агресії, засуджувалась підтримка цієї агресії з боку російської православної церкви, а також публікувало статті щодо допомоги Збройним Силам України і постраждалим від російської агресії, що також свідчить про відсутність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, яка дала підстави для повідомлення про підозру.

Посилається на те, що зміст підозри свідчить про те, що підозрюваного ОСОБА_7 притягнули до відповідальності за його погляди та переконання.

Уважає, що факт створення злочинної організації і участь в ній ОСОБА_7 , а також вчинення ним державної зради не підтверджується доказами, зібраними на досудовому слідстві, у матеріалах, які додані до клопотання, такі докази відсутні.

Стверджує, що ОСОБА_7 не знайомий з ОСОБА_12 і ніколи з ним не спілкувався, а у сторони обвинувачення відсутні докази протилежного і такі докази до клопотання не додані.

На думку захисника, для запобігання ризиків, якими обґрунтовано запобіжний захід, є достатнім менш суворий запобіжний захід - домашній арешт або застава.

У судовому засіданні захисником ОСОБА_8 подано доповнення до апеляційної скарги, в яких останній, зокрема, зазначає, що Конституційний Суд України вважає, що особливий порядок застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 КПК України забезпечує слідчому судді, суду можливість застосувати такий запобіжний захід лише на підставі вмотивованого судового рішення, як того вимагають стаття 8, частина друга статті 29 Конституції України.

У зв`язку з викладеним уважає, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя належним чином не обґрунтував безальтернативність запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчими ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 161, частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 436-2, частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 436-2, частиною другою статті 111 КК України, а саме участі в злочинній організації, розпалюванні релігійної ворожнечі та ненависті вчиненому злочинною організацією, запереченні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році, у складі злочинної організації, виготовленні та поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році, у складі злочинної організації, державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, інформаційній безпеці України, а саме: наданні іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України вчинене в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13 березня 2024 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 10 травня 2024 року до 09 год. 19 хв.

07 травня 2024 року постановою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_13 продовжено строк досудового розслідування в кримінальному провадження № 0000608 від 21 липня 2023 року до 3-х місяців, тобто строком до 12 червня 2024 року, включно.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08 травня 2024 року ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 12 червня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2024 року продовжено строк досудового розслідування в кримінальному провадження №0000608 від 21 липня 2023 року до 6-ти місяців, тобто строком до 12 вересня 2024 року включно.

07 червня 2024 року до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого в ОВС 3 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000608 від 21 липня 2023 року, відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року клопотання слідчого в ОВС 3 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000608 від 21 липня 2023 року, задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 08 серпня 2024 року до 09 год. 19 хв.

Постановляючи ухвалу про продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що із врахуванням стадії досудового розслідування даного кримінального провадження та обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, продовження існування ризиків, про які зазначив слідчий суддя в мотивувальній частині ухвали суду, недостатнє застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначеним частиною першою статті 177 КПК України, які продовжують існувати.

Крім того, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , його майновий та сімейний стан, стан здоров`я.

Слідчий суддя врахував доводи прокурора з приводу того, що досудове розслідування завершити до закінчення дії попередньої ухвали до 12 червня 2024 року неможливо, у зв`язку із необхідністю проведення в рамках вказаного кримінального провадження ряду слідчих дій.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та встановлено, що для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих дій: провести комп`ютерно-технічні експертизи, проведення яких доручено експертам Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України; провести експертизи відео-, звукозапису, проведення яких доручено експертам Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України; встановити та допитати осіб, яким відомі обставини вчинення даного правопорушення; провести інші слідчі та процесуальні дії, відповідно до положень статей 290,291 КПК України усі процесуальні дії щодо відкриття матеріалів кримінального провадження та скерування його до суду разом з обвинувальним актом і реєстром матеріалів досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, що має суспільний резонанс, оскільки дані правопорушення вчинені в період дії воєнного стану України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 161, частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 436-2, частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 436-2, частиною другою статті 111 КК України, деяких із них відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, два із яких відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічного позбавлення волі; незаконно впливати на інших підозрюваних, з якими ОСОБА_7 брав участь в злочинній організації та вчинив ряд інкримінованих злочинів, частина з яких відноситься до особливо тяжких злочинів, вчинених проти основ національно безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, а також незаконного впливу на свідків, частина з яких є його знайомими, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності, може будь-яким чином здійснювати на них вплив, з метою зміни ними своїх показань.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, в сукупності з вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, в зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання останньому іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, колегія суддів не вбачає.

Також місцевим судом обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави з посиланням на абзац 8 частини четвертої статті 183 КПК України, згідно якого під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на викладене, не заслуговують на увагу суду доводи скаржника щодо наявності підстав для зміни оскаржуваної ухвали з визначенням як альтернативного запобіжного заходу застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною третьою статті 161, частиною четвертою статті 28, частиною першою статті 436-2, частиною четвертою статті 28, частиною другою статті 436-2, частиною другою статті 111 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді посилання апелянта на неналежність та недопустимість долучених до клопотання доказів, а також те, що ОСОБА_7 не знайомий з ОСОБА_12 і ніколи з ним не спілкувався, а у сторони обвинувачення відсутні докази протилежного і такі докази до клопотання не додані, оскільки дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався; з 2004 року проживає у власному житлі, в якому і зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 ; за вказаною адресою проживає однією сім`єю з дружиною ОСОБА_11 та трьома дітьми, тобто має міцні соціальні зв`язки; має на утриманні матір, яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та допомоги; позитивно характеризується, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, надані відомості про стан здоров`я не можуть слугувати самостійною підставою для пом`якшення підозрюваному запобіжного заходу, оскільки стороною захисту не надано доказів про неможливість утримання підозрюваного під вартою та неможливість отримання ним необхідного лікування в умовах установи попереднього ув`язнення, як не надано і відомостей про те, що наявні та діагностовані у ОСОБА_7 захворювання відносяться до переліку хвороб, які несумісні із триманням під вартою.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3