Справа №766/2056/23
н/п 1-кп/766/1186/24
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу

11 липня 2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

під час відкритого судового засідання з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 14.03.2023 за №0000004 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України

в с т а н о в и в:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, мотивуючи свою позицію тим, що заявлені ризики, які стали підставою для обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились, а також тяжкістю злочину, який йому інкримінується.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, вважали за необхідне відмовити у задоволенні клопотання, оскільки відсутні підстави для застосування запобіжного заходу через відсутність жодних ризиків, задовільну характеристику обвинуваченого, який проживав зі співмешканкою та її дітьми. Крім того ОСОБА_6 вказував на необґрунтованість обвинувачення, відсутність доказів.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд встановив наступне.

В провадженні суду перебуває справа за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 114-2, 258 258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті (тримання під вартою).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 травня 2024 року продовжено строк «тримання під вартою» ОСОБА_6 на строк не більше двох місяців до «21» липня 2024 року включно.

Станом на 11.07.2024 р. судовий розгляд даного кримінального провадження не завершено, його завершення до спливу продовженого строку неможливо, оскільки в ході судового розгляду необхідно допитати 3 свідків сторони обвинувачення та двох свідків сторони захисту, дослідити письмові докази, допитати обвинуваченого, вирішити наявні у учасників судового розгляду доповнення, для чого судовий розгляд підлягає продовженню.

Згідно з пунктами 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За змістом ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

В межах вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження не вирішується питання про доведеність або недоведеність вини особи в обсязі висунутого обвинувачення, не перевіряє докази, що підтверджують або спростовують винуватість особи, що є предметом перевірки під час судового розгляду справи та вирішується судом при ухваленні відповідного судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду; відсутність достовірних відомостей про наявність міцних соціальних зв`язків, як то перебування на утриманні неповнолітніх дітей, перебування в офіційному шлюбі або наявність офіційного місця роботи, що слугувало б запобіжником до пошуку незаконних джерел прибутку та було достатнім стримуючим фактором; обставину; ризик продовження протиправної поведінки; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Перевіркою матеріалів установлено, що ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України є таким, що не має судимості, обвинувачується у вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за вчинення якого передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, на час взяття під вартою офіційно працевлаштований, утриманців не має, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, та відсутність осіб, які б мали визначальний вплив з метою запобіганню існуючим ризикам.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Наявність такого ризику не зменшилася та продовжує існувати. Зазначене виправдовує необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам ухилитися від суду й перешкоджати кримінальному провадженню, суд вважає доцільним продовжити дію обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого.

Саме продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України судом не встановлено.

Доказів того, що стан здоров`я обвинуваченого не дає можливості перебувати в умовах слідчого ізолятора суду не надано.

Згідно ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених 109-114-2, 258258-6, 260-261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

В рішенні Конституційного Суду України від 19.06.2024 року за № 7-р (ІІ)/2024 вказано, що застосування за частиною шостою статті 176 КПК України під час дії воєнного стану запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи, яку підозрюють або обвинувачують у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, громадської безпеки, миру, безпеки, людства та міжнародного правопорядку, за наявності ризиків, визначених статтею 177 КПК України, є потрібним засобом для забезпечення ефективності розслідування цих злочинів і виконання завдань кримінального провадження в умовах воєнного стану, що обумовлено потребою посиленого захисту суверенітету, територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України.

На підставі зазначеного, враховуючи актуальність ризиків, визначених п.п.1, 5 ст.177 КПК України, правовий режим військового стану, як обставину, яка також вказує на наявність актуальних ризиків, суспільну небезпеку інкримінуємого кримінального правопорушення (ст.111-1 ч.5 КК України), застосування слідчим суддею та продовження судом саме виняткового запобіжного заходу з обґрунтуванням в тому числі наявністю ризиків переховування обвинуваченого від суду, за яких саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить мету запобіжного заходу, тому заставу в якості альтернативного запобіжного заходу суд не зазначає.

З огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, у якому він обвинувачується, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого є необхідним для запобігання ризикам ухилення ОСОБА_6 від суду, що в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим для запобігання настання зазначених ризиків.

Підсумовуючи викладене вище, оцінивши у сукупності наведені обставини, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд дійшов висновку продовжити застосування запобіжного заходу в межах строку, визначеного законом, не більше двох місяців до 09 вересня 2024 року включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст.176-178, 183, 197, 199, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити строк «тримання під вартою» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, на строк не більше двох місяців до «09» вересня 2024 року включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, прокурором протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Головуючий суддя ОСОБА_8

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3