Справа № 190/817/24
Провадження №1-кс/190/225/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м.П`ятихатки

Слідчий суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому зсіданні залі суду м. П`ятихатки клопотання прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000119 від 07.03.2024 року,

в с т а н о в и в:

До П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000119 від 07.03.2024 року.

Прокурор обгрунтовує своє клопотання тим, що 06.03.2024 року до чергової частини ВП № 7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що приїхавши на територію колишнього автопарку за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено відсутність маніпулятора марки МАН білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належав покійному чоловіку ОСОБА_6 ..

За даним фактом 07.03.2024 року СВ відділення поліції № 7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР за № 0000119 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської област від 10.06.2024 року проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , за результатами обшуку виявлено та вилучено сервер «ALHUA» білого кольору. Вилучене під час обшуку майно має ознаки речових доказів, оскільки воно може містити інформацію щодо обставин вчинення злочину, яке має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення експертиз.

У зв`язку з вищевикладеним, просить накласти арешт у вигляді заборони відчуження, розпорядження, користування на сервер «ALHUA» білого кольору, на якому містяться записи з камер відеоспостреження, який було вилучено 13.06.2024 року під час проведення обшуку території ТОВ «Виробнича фірма «АЯК» за адресою Дніпропетровська область м. П`ятихатки, вул. Поштова, 7г у ОСОБА_7 ..

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засідані клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що під час проведення обшуку вилучено сервер «ALHUA» білого кольору, дозвіл на відшукання та вилучення якого слідчим суддею не надавався, а тому вважає, що підстави для накладення арешту на дане майно відсутні. Крім того, зазначив, що матеріали кримінального провадження не містять документів, які б підтверджували право власності заявниці ОСОБА_5 на маніпулятор марки МАН білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , а тому і відсутні підстави вважати, що має місце заволодіння належним їй транспортним засобом.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, заслухавши прокурора, представника власника майна, слідчий суддя доходить до наступного.

Так, слідчим суддею встановлено, що в провадження СВ відділення поліції № 7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000119 від 07.03.2024 року за ознаками кримінального правоопрушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року надано дозвіл на проведення обшуку у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , території домоволодіння, будівель житлового і не житлового призначення, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортного засобу марки «Mitsubishi L200», д.н.з. НОМЕР_2 , 2017 року випуску, сірого кольору, vin ТЗ НОМЕР_3 , будівель житлового і не житлового призначення, а також транспортних засобів, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та вилучення реєстраційних та правовстановлюючих документів на транспортний засіб марки «MAN» білого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , договір купівлі-продажу, генеральна довіреність, грошові кошти, мобільні телефони та сім-картки, оскільки наявні достатні підстави вважати, що зазначені речі знаходяться за місцем проживання ОСОБА_7 .

Згідно протоколу обшуку від 13.06.2024 року проведенного на підставі ухвали слідчого судді П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2024 року вилучено сервер «ALHUA» білого кольору, на якому містяться записи з камер відеоспостереження.

Постановою слідчого від 13.06.2024 року вилучені речі, а саме сервер «ALHUA» білого кольору було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119 від 07.03.2024 року.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Так, надані суду матеріали, не містять відомостей та даних, які б давали розумні підстави вважати, що належний ОСОБА_7 сервер «ALHUA» може бути використаний як доказ у даному кримінальному провадженні.

Як убачається із матеріалів провадження, станом на день розгляду клопотання про арешт майна, слідчому судді не надано відомостей про проведення огляду вказаного серверу «ALHUA» або призначення експертного дослідження даного серверу, які б давали підстави для висновку про наявність на вказаному сервері відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Таким чином, не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовим доказом вищевказаний сервер «ALHUA», що належить ОСОБА_7 , прокурором у клопотанні та під час судового розгляду на даній стадії досудового розслідування не доведено таку мету арешту даного майна, як збереження речових доказів, та станом на день розгляду слідчим суддею клопотання не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе використання такого майна.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вилучений сервер «ALHUA», належний ОСОБА_7 , за обставин, викладених в клопотанні прокурора.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

У задоволені клопотання прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000119 від 07.03.2024 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено та проголошено 19 червня 2024 року о 09 год. 00 хвл.

Сдічий суддя ОСОБА_1