Справа №463/1936/24
Провадження №1-кс/463/2133/24
У Х В А Л А

про арешт майна

06 березня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000200 від 5 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

в с т а н о в и в:

дізнавач звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на причіп з д.н.з. НОМЕР_1 , номером шасі, кузова НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за реєстраційним номером НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 видане на ім`я ОСОБА_5 від 10 листопада 2007 року, з метою збереження речового доказу, а також проведення криміналістичних експертиз.

Подане клопотання мотивує тим, що 4 березня 2024 року на адресу ЛРУП №1 надійшов рапорт працівників УПП ДПУ у Львівській області про те, що приблизно о 17:41 год. за адресою: м. Львів, вул. Кукурудзяна, 1, виявлено ОСОБА_6 , який перебував за кермом т.з. «Volkswagen transporter», д.н.з. НОМЕР_4 , з приєднаним ззаду до автомобіля причепом з д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі, кузова НОМЕР_2 . Під час перевірки та звірки по свідоцтву про реєстрацію причепу було виявлено відсутність номера шасі, кузова на причепі. Вказаний рапорт про вчинення кримінального правопорушення зареєстрований 4 березня 2024 року та після цього дізнавачем відділу дізнання даного підрозділу відомості за вказаним фактом 5 березня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України. Вказує, що 4 березня 2024 року дізнавачем відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Львів, вул. Кукурудзяна, 1, вилучено причіп з д.н.з. НОМЕР_1 , номером шасі, кузова НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за реєстраційним номером НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 видане на ім`я ОСОБА_5 від 10 листопада 2007 року. 5 березня 2024 року дізнавачем відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову про визнання вказаного майна речовими доказами. Відтак дізнавач вказує, що на даний час виникла необхідність у накладені арешту на вказаний причіп та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з метою забезпечення, у тому числі збереження речових доказів. Враховуючи вищенаведене, а також те, що вилучене майно в подальшому може бути використане як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення його збереження, а також проведення відповідних експертиз, та з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речового доказу у даному кримінальному провадженні, просить подане клопотання задовольнити.

В судове засідання дізнавач ОСОБА_3 не з`явилась, в клопотанні просить розглянути таке без її участі.

Власник майна ОСОБА_7 , що належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, згідно з якою при ухваленні рішення покладається на розгляд суду.

Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна, якщо такий накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя, суд відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Львівським районним управлінням поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000200 від 5 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, розпочатого за фактом виявлення причепа з д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі, кузова НОМЕР_2 , на якому під час перевірки та звірки по свідоцтву про реєстрацію причепу було виявлено відсутність номера шасі та кузова.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 4 березня 2024 року, в ході такого було вилучено причіп з д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 від 5 березня 2024 року причіп з д.н.з. НОМЕР_1 , номером шасі, кузова НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за реєстраційним номером НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 видане на ім`я ОСОБА_5 від 10 листопада 2007 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000200 від 5 березня 2024 року.

Відтак сторона обвинувачення довела, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні дізнавача.

Завдання, для виконання якого дізнавач звертається з клопотанням може бути виконане. Завдання арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою накладення арешту на майно, є забезпечення збереження речових доказів, в тому числі для проведення криміналістичних експертиз.

Дізнавач довів, що зазначене у клопотанні майно є речовими доказами, оскільки таке могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна, заявленого слідчим у клопотанні.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню вказаного речового доказу, який може бути знищений або відчужений, а також може привести до знищення слідів вчинення кримінального правопорушення на даному речовому доказі у разі проведення ремонтно-відновлюваних робіт такого власником.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речового доказу, який може бути знищений чи відчужений, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 236, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони володіння, користування та розпорядження на причіп з д.н.з. НОМЕР_1 , номером шасі, кузова НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за реєстраційним номером НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 видане на ім`я ОСОБА_5 від 10 листопада 2007 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на дізнавача відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1