Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

20 березня 2024 року м. Рівне

Справа № 572/1190/15-к

Провадження № 11-кп/4815/287/24

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258 КК України, у кримінальних провадженнях №0000617, №0000464, №0000145, які об`єднані в одне кримінальне провадження,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2024 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_4 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів - до 15 квітня 2024 року, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що висновок про продовження існування ризиків має бути результатом нової оцінки нових обставин, однак місцевий суд фактично переписав попередні ухвали, не надавши нової оцінки обставинам.

Обвинувачений вважає, що прокурором не надано доказів щодо обґрунтованості обвинувачення, а також щодо наявності ризиків. Вказав, що ризик переховування від суду обґрунтовується лише тяжкістю покарання, однак зазначив, що він мав виключно позитивну процесуальну поведінку, належним чином виконував свої процесуальні обов`язки, за 8 років розгляду справи не переховувався від суду, він має міцні соціальні зв`язки малолітню дочку на утриманні, та 85-річну матір.

Також обвинувачений вказав на відсутність ризику незаконного впливу на свідків, оскільки при допиті в суді жоден зі свідків не зазначав, що на нього чинився тиск.

На думку обвинуваченого, обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення наявністю іншого кримінального провадження стосовно нього порушує принцип презумпції невинуватості. При цьому, він раніше не судимий, тому вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання буде достатнім.

Також обвинувачений покликався на те, що його процесуальна поведінка вже забезпечена належним чином ухвалами Корольовського районного суду м.Житомира.

При цьому, ОСОБА_5 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження даної ухвали, оскільки її копію йому було вручено лише 19.02.2024.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, прокурора ОСОБА_4 щодо законності оскаржуваної ухвали та безпідставності апеляційних вимог, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Стосовно клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження, то колегія суддів вважає його обґрунтованим, оскільки, зважаючи на приписи ч.3 ст. 395 Кримінального процесуального кодексу України ( далі КПК), для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Тому, з огляду на те, що матеріали судового провадження не містять відомостей про отримання ОСОБА_5 копії оскаржуваної ухвали, а обвинувачений зазначає про її отримання 19 лютого 2024 року, то є достатні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження даної ухвали.

Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 331 КПК визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, як передбачено ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено колегією суддів, у провадженні Кузнецовського міського суду Рівненської області перебувають об`єднані кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27 ч.2 ст. 258 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 258, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого.2 ст. 258 КК України, ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених.2 ст.258, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 258, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 258, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258 КК України, та ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 258, ч.1 ст. 263 КК України.

Прокурором, у відповідності до вимог КПК, було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки на даний час продовжують існувати ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Зокрема, під час апеляційного розгляду підтвердився ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки до ряду свідків було застосовано заходи безпеки у вигляді конфіденційності відомостей про особу та які зазначали про здійснення тиску з метою відмови ними від дачі показань. Разом з тим, доводи сторони захисту про те, що жоден зі свідків при допиті у суді не заявляв про те, що на них чинився тиск, не може свідчити про відсутність такого ризику, оскільки на даний час стосовно ОСОБА_5 застосовано найбільш суворий вид запобіжного заходу.

Щодо ризику вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, то колегія суддів вважає його реальним з огляду на те, що йому у межах іншого кримінального провадження повідомлено про вчинення ряду інших кримінальних правопорушень, які, за версією слідства, були вчинені 15 липня 2023 року під час проведення працівниками правоохоронних органів обшуку за місцем проживання ОСОБА_17 з метою вчинення опору цим працівникам, шляхом застосування насильства задля виконання незаконної вимоги відпустити затриманого в порядку ст. 208 КПК ОСОБА_17 .

При цьому, позитивна характеристика обвинуваченого ОСОБА_5 , наявність у нього сталих соціальних зв`язків (сім`ї, малолітньої дитини на утриманні), не є достатнім аби гарантувати дотримання ним своїх процесуальних обов`язків та запобігти вчиненню ним дій з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тому, вказані обставини у своїй сукупності, з урахуванням тяжкості можливого покарання у разі визнання ОСОБА_5 винними у вчиненні інкримінованих йому злочинів, свідчить про необхідність продовження йому найбільш суворого виду запобіжного заходу, та підтверджує, що тільки вказаний запобіжний захід на даній стадії судового розгляду здатен запобігти цим ризикам та гарантувати його належну процесуальну поведінку.

Доказів, які б свідчили про зменшення заявлених ризиків, стороною захисту надано не було та в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Разом з тим, наявність ухвали про застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у межах іншого кримінального провадження, не свідчить про забезпечення його належної процесуальної поведінки у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що ця ухвала є законною, обґрунтованою та вмотивованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог сторони захисту, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 115-117, 404, 407, 418, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Поновити обвинуваченому ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2024 року.

Ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3