ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 689/2404/20

Провадження № 11-кп/4820/300/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі :

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000259 від 18.09.2019 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт.Ярмолинці Хмельницької області, жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, з вищою освітою, заміжню, раніше несудиму,

визнано невинуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю в її діянні складу даних кримінальних правопорушень.

За вироком суду, ОСОБА_7 ставилося у вину те, що згідно протоколу засідання комітету (комісії) з організації вирішення майнових питань спілки селян - співвласників ім. Мічуріна №1 від 23 березня 2008 року обіймала посаду голови комітету спілки селян - співвласників.

Очолюваний ОСОБА_7 комітет (комісія), діяльність якого регулювалася постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», відповідно до покладених на нього завдань по уточненню складу і вартості пайових фондів майна членів підприємства був наділений повноваженнями щодо визначення інвентаризаційної різниці за результатами інвентаризації майна пайового фонду, підготовці пропозицій з урегулювання виявлених розбіжностей.

Однак, ОСОБА_7 , всупереч визначеному законодавством порядку, діючи в особистих корисливих інтересах, в період з 25 серпня 2008 року по 08 січня 2008 року (дата звернення до суду із позовною заявою), не виносивши питання на загальні збори спілки селян-співласників імені ОСОБА_8 з приводу передачі їй майна, не проводивши його оцінки, склала та підписала протокол загальних зборів спілки селян - співвласників ім.Мічуріна № 5 від 25.08.2008, до якого внесла неправдиві відомості про розгляд питання з приводу передачі їй майна, зокрема, кімнати механіка, площадки площею 1280 кв.м з огорожею току з 18 бетонних панелей, металевими воротами, достовірно знаючи, що вказане майно СТОВ ім. Мічуріна для спілки селян - співвласників ім. ОСОБА_8 фактично не передавалося, його поділ між пайовиками не проводився і у вартість майнових сертифікатів включено не було.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в цей же період, ОСОБА_7 , переслідуючи умисел спрямований на подальше привласнення майна на свою користь, усвідомлюючи, що розгляд цього питання органами спілки, а саме на загальних зборах виконавчого органу спілки - комітету селян співвласників ім. Мічуріна 25.08.2008 не проводився і будь - які рішення з цього приводу не приймалися, на підставі завідомо виготовленого неправдивого протоколу загальних зборів спілки селян - співвласників ім.Мічуріна № 5 від 25.08.2008, склала та підписала додаток до акту приймання - передачі майна, що складає пайовий фонд СТОВ ім. Мічуріна, який персоніфікується між пайовиками спілки селян - співвласників ім. Мічуріна, до якого внесла неправдиві відомості про передачу майна, зокрема, кімнати механіка, площадки площею 2750 кв.м, огорожі току з 35 бетонних панелей, металевими воротами, при цьому достовірно знаючи, що вказане майно СТОВ ім. Мічуріна для спілки селян - співвласників ім. ОСОБА_8 фактично не передавалося, його поділ між пайовиками не проводився і у вартість майнових сертифікатів включено не було, а також акт приймання-передачі від 25.08.2008, в якому зазначила, що спілкою селян - співвласників ім. ОСОБА_8 із вищезазначеного майна передано їй для власного користування кімнату механіка, площадку площею 1280 кв.м з огорожею току з 18 бетонних панелей, металевими воротами, при цьому достовірно знаючи, що вказане питання на зборах селян-співласників ім. ОСОБА_8 не вирішувалось, будь-яких рішень з цього приводу не приймалися.

Крім цього, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що, достовірно знаючи про те, що виготовлені нею особисто документи - протокол загальних зборів спілки селян - співвласників ім. Мічуріна № 5 від 25.08.2008, додаток до акту приймання - передачі майна, що складає пайовий фонд СТОВ ім. Мічуріна, який персоніфікується між пайовиками спілки селян - співвласників ім. Мічуріна, до якого внесла неправдиві відомості про передачу майна, зокрема, асфальтованої площадки площею 2750 кв.м, огорожі току з 35 бетонних панелей, металевими воротами та кімнатою механіка, при цьому достовірно знаючи, що вказане майно СТОВ ім. Мічуріна для спілки селян - співвласників ім. ОСОБА_8 фактично не передавалося, його поділ між пайовиками не проводився і у вартість майнових сертифікатів включено не було, а також акт приймання-передачі від 25.08.2008, в якому зазначила, що спілкою селян - співвласників ім. ОСОБА_8 із вищезазначеного майна передано їй для власного користування площадку площею 1280 кв.м з огорожею току з 18 бетонних панелей, металевими воротами та кімнатою механіка, при цьому достовірно знаючи, що вказане питання на зборах селян- співласників ім. ОСОБА_8 не вирішувалось і будь-які рішення з цього приводу не приймалися, є підробленими, маючи прямий умисел на використання підроблених документів, який надає відповідне право і реалізуючи свої злочинні наміри, 08.01.2008 подала їх до Ярмолинецького районного суду разом з позовною заявою про визнання за собою права власності на майно СТОВ ім. Мічуріна, яке судом було залучено в якості третьої особи.

На підставі підроблених документів Ярмолинецьким районним судом 16 березня 2009 року (справа №2-55/09) прийнято рішення про визнання за ОСОБА_7 права власності на кімнату механіка, площадку площею 1280 кв.м з огорожею току з 18 бетонних панелей та металевими воротами.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи з єдиним умислом, спрямованим на привласнення майна на свою користь, подала до КП «Ярмолинецьке бюро технічної інвентаризації» протокол загальних зборів спілки селян - співвласників ім. Мічуріна № 5 від 25.08.2008, акт приймання-передачі майна від спілки селян - співвласників ім. Мічуріна власникові ОСОБА_7 від 25.08.2008 та рішення суду, на підставі якого проведено реєстрацію права власності на вищевказане майно.

Своє рішення суд мотивував тим, що дослідивши докази у справі, оцінивши їх в сукупності та кожен окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим її необхідно виправдати за недоведеністю в діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок стосовно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 місяця арешту. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності згідно зі ст. 49 КК України;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 4 місяця арешту. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності згідно зі ст. 49 КК України.

Вважає, що суд помилково, посилаючись лише на показання ОСОБА_7 , прийшов до висновку, що зазначене в обвинувальному акті майно входило до пайового фонду СТОВ ім. Мічуріна, хоча це повністю суперечить змісту акту прийому - передачі майна, що складає пайовий фонд СТОВ ім. Мічуріна, який персоніфікується між пайовиками, спілці селян - співвласників ім. Мічуріна.(т. 1 а.м. 195-203).

Зазначає, що аналіз документів, в підробленні яких обвинувачується ОСОБА_7 , та показань, які вона надавала в ході судового розгляду кримінального провадження, свідчать про наявність в них розбіжностей як між собою так і з іншими встановленими судом доказами стосовно одних і тих самих обставин.

Так, згідно виготовленого ОСОБА_7 додатку до акту прийому - передачі майна, що складає пайовий фонд СТОВ ім. Мічуріна, і у підробленні якого вона обвинувачується, будівлі під №6 - навіс для с/г машин з кімнатою механіка вартістю - 514 грн., №18 - зерносушилка (тік) вартістю 9043 грн., №19 - продуктовий склад (тік) вартістю 6371 грн., №20 - зерносклад з 2 частин (тік) вартістю 23478 грн., №22 - зерносклад (тік) вартістю 5500 грн. з площадкою загальною площею 2750 кв. м обгороджені забором із 35 панелей і металевих воріт - це є зернотік господарства вартістю 44906 грн. (т.1 а.м. 204).

Тобто, у даному документі ОСОБА_7 власноручно вказала перелік всіх об`єктів - будівель, об`єднаних єдиною площадкою в розмірі 2750 кв. м, обгороджених забором із 35 панелей і металевих воріт, які в цілому становлять зернотік господарства вартістю 44906 грн., що відповідає фактичним обставинам справи.

Вказує, що неправдивість та надуманість наданих ОСОБА_7 суду показань вбачається із того, що вартість лише однієї площадки кормоцеху згідно акту прийому - передачі майна під №37 складає 48160 грн., що значно перевищує вартість всіх об`єктів зернотоку - 44906 грн., вказаних нею ж самою в підробленому додатку до основного акту прийому - передачі майна пайового фонду СТОВ ім. Мічуріна, що прямо вказує на протиріччя в показаннях ОСОБА_7 і є доказом того, що площадка кормоцеху та огорожа центрального складу навіть лише по сумі своєї вартості не могли входити до площадки та огорожі зернотоку.

Вказані показання ОСОБА_7 були спростовані директором СТОВ ім. Мічуріна ОСОБА_9 , який повідомив, що площадка зернотоку, яка має площу 2750 кв. м, та площадка біля кормоцеху, яка з його слів має розміри близько 50м на 50м, що становить 2500 кв. м, є різними об`єктами, знаходяться на відстані близько 600 м між собою, за своєю назвою вказують на прив`язку до тих об`єктів, для обслуговування яких призначалися і поблизу яких розміщені, відрізняються різним покриттям - площадка зернотоку асфальтована, а площадка біля кормоцеху мала переважне покриття залізобетонними плитами.

Аналогічно, за показаннями ОСОБА_9 , різними об`єктами є огорожа зернотоку, яка побудована із 35 залізобетонних плит, та територіально розташована в іншому місці від огорожі центрального складу, яка виконана із металевої сітки.

Водночас суд не надав вказаним показам належної правової оцінки, не взяв їх до уваги, зазначивши, що вони об`єктивно нічим не підтверджуються.

Крім цього, судом досліджено в якості письмового доказу серед наданих стороною обвинувачення документів, але не надано належної оцінки протоколу №3 засідання загальних зборів спілки пайовиків ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23 березня 2008 року, відповідно до п. IV порядку денного якого на зборах спілки заслуховувався звіт доповідача ОСОБА_10 щодо можливості продажу залізобетонних плит в кількості 70 штук, які використовувалися для площадки біля кормоцеху за 10000 грн. (т.1 а.м.148- 155).

Вказана обставина підтверджує показання директора СТОВ ім. Мічуріна ОСОБА_9 про те, що площадка зернотоку та площадка біля кормоцеху як за розташуванням так і за будівельними матеріалами, з яких вони були побудовані, є різними об`єктами.

З огляду на це, вважаю, судом безпідставно не взято до уваги показання ОСОБА_9 з вказаних питань.

Звертає увагу і на те, що жоден із допитаних в суді свідків не підтвердив показань ОСОБА_7 про те, що вказане в обвинуваченні майно входило до пайового фонду СТОВ ім. Мічуріна.

Водночас, на думку суду, отримані в ході судового слідства показання уповноважених осіб груп пайовиків, які безпосередньо були задіяні в процесі паювання майна, показання директора СТОВ ім. Мічуріна, показання інших свідків не становлять жодних об`єктивних доказів неправдивості показань ОСОБА_7 , не обґрунтувавши при цьому на підставі чого суд прийшов до такого висновку.

На думку апелянта судом не надано оцінки виготовленому ОСОБА_7 додатку до акту прийому - передачі майна, що складає пайовий фонд СТОВ ім. Мічуріна, у підробленні якого вона обвинувачується, як документу також.

Так, із акту прийому - передачі майна, що складає пайовий фонд СТОВ ім. Мічуріна, який персоніфікується між пайовиками, спілці селян - співвласників ім. Мічуріна від 29.07.08 вбачається, що відповідно до нього здійснювалася передача перерахованого в ньому майна від СТОВ ім. ОСОБА_8 в особі його керівника ОСОБА_9 до спілки селян - співвласників ім. Мічуріна в особі її голови ОСОБА_7 та ще чотирьох членів комітету спілки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Водночас, виготовлений ОСОБА_7 документ без зазначення дати, хоча і названий нею ж додатком до вищевказаного акту прийому - передачі, але за змістом не може бути підтвердженням того, що перераховане в ньому майно, зокрема, те, що охоплюється обвинувальним актом, входило до пайового фонду СТОВ ім. Мічуріна і є об`єктом передачі для спілки селян - співвласників. Даний додаток, на відміну від основного акту прийому - передачі, ні представником СТОВ ім. Мічуріна, ні представниками членів комітету спілки не підписувався, а завірений лише підписом ОСОБА_15 .

Посилається і на те, що судом не надано належної оцінки діям ОСОБА_7 , як голови комітету створеної спілки селян - співвласників ім. Мічуріна, дії якої не відповідали вимогам нормативних актів, якими врегульовано порядок процедури паювання майна сільськогосподарських підприємств.

ОСОБА_7 , всупереч визначеному законодавством порядку, достовірно знаючи що вказане в обвинувальному акті майно не проходило процедури паювання, його оцінка не проводилася і в вартість майнових сертифікатів включено не було, одноосібно, включила його до виготовленого нею додатку до акту прийому - передачі майна, що складає пайовий фонд СТОВ ім. Мічуріна і персоніфікується між пайовиками спілки селян - співвласників ім. Мічуріна.

Переслідуючи умисел спрямований на подальше привласнення майна на свою користь, такі дії дали можливість ОСОБА_7 виготовити завідомо неправдиві протокол загальних зборів спілки селян - співвласників ім. Мічуріна №5 від 25.08.2008 та акт прийому - передачі, в якому зазначено, що спілкою селян - співвласників ім. Мічуріна в рахунок майнового паю передано їй для власного користування 1280 кв. м площадки, огорожі току з 18 панелей, металевими воротами та кімнатою механіка. На підставі вказаних документів в подальшому рішенням Ярмолинецького районного суду від 16.03.2009 за ОСОБА_7 було визнано право власності на дане майно.

Згідно підробленого протоколу загальних зборів спілки селян - співвласників ім. Мічуріна №5 від 25.08.2008 рішення про виділення майна ОСОБА_7 приймалося за участі 248 осіб саме в рахунок майнового паю.

При цьому, жоден із допитаних в суді свідків, які є співвласниками майна, не підтвердив показань ОСОБА_7 про те, що вказане в обвинуваченні майно входило до пайового фонду СТОВ ім. Мічуріна, ніхто з них не підтвердив своєї участі в загальних зборах спілки від 25.08.2008, на яких нібито розглядалося виділення майна ОСОБА_7 , а лише вказували на те, що про поділ майна зернотоку їм нічого не відомо.

Аналогічні показання надані суду уповноваженими особами груп пайовиків, які підтвердили, що зазначене в обвинуваченні майно не підлягало паюванню з метою його збереження для використання пайовиками, яким буде виділено майно на зернотоку, крім того, вони також не могли вказати, яким чином фактично проведено його поділ.

Таким чином, розгляд питання виділення для ОСОБА_7 вказаного в обвинуваченні майна саме на загальних зборах спілки - комітету селян - співвласників ім. Мічуріна в ході судового слідства не знайшов свого підтвердження.

Свідченням підроблення протоколу загальних зборів спілки селян - співвласників ім. Мічуріна №5 від 25.08.2008 року щодо виділення ОСОБА_7 майна також є те, що в т. 1 а.м. 164 та в т.2 а.м. 62 - 64 наявні дві виготовлені та підписані ОСОБА_7 редакції вказаного документу, які містять розбіжності щодо об`єму переданого майна.

Вказані розбіжності в протоколах ОСОБА_7 пояснила тим, що їй невідомо ким було подано протокол до КП «Ярмолинецьке БТІ», особисто вона його не подавала, а до районного суду подала технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна, який був виготовлений на замовлення СТОВ ім. Мічуріна, оскільки технічна інвентаризація об`єкту нерухомого майна, в тому числі, за адресою АДРЕСА_2 , а саме зернотоку, огорожі току, площадки, проведена 08.10.2008, тоді як спілка селян - співвласників ім. Мічуріна, головою якої вона була, зареєстрована 10.03.2009.

Показання ОСОБА_7 з цього приводу не відповідають дійсності, оскільки технічні документації, наявні в БТІ і в районному суді, до матеріалів яких долучені дані протоколи загальних зборів спілки селян - співвласників ім. Мічуріна №5 від 25.08.2008 з розбіжностями, виготовлялися самою ОСОБА_7 та на її замовлення, справжність її підпису в протоколі, що знаходиться в матеріалах реєстраційної справи БТІ засвідчена в Кадиївській сільській раді.

Також звертає увагу на виявлену у вироку невідповідність обставинам справи щодо зазначення дати, коли ОСОБА_7 стала власником майнового паю - 01.01.2000. Фактично це є дата, на яку вартість майнового паю (всього майнового фонду товариства) становила 1721282 грн, а власником паю ОСОБА_7 стала 27.10.2008, з часу видачі їй майнового сертифіката документа, який підтверджує право власності на майновий пай.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 , вже будучи головою спілки селян співвласників, 29.07.2008 прийняла від СТОВ ім. Мічуріна по акту приймання-передачі майно, що складає пайовий фонд товариства, а згідно виготовленого нею ж протоколу №5 від 25.08.2008 здійснювалося виділення пайовикам, відповідно і власником майна ОСОБА_7 стала 25.08.2008, являючись вже головою спілки селян-співласників, але не будучи власником майнового паю, яким вона стала лише 27.10.2008.

Посилається і на те, що ОСОБА_7 у встановленому законом порядку матеріали про припинення діяльності комісії з організації вирішення майнових питань колишнього КСП ім. Мічуріна в орган місцевого самоврядування не подала, (т. 1 а.м.73,82,110).

На думку апелянта, критично слід оцінити довідку, яка міститься в матеріалах цивільної справи (т.1 а.м.224) на яку суд посилається, як на доказ недоведеності вини ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованих правопорушень.

В зазначеній довідці міститься лише посилання на майно, яке є власністю ОСОБА_7 , і на яке згідно з рішення Ярмолинецького районного суду від 16.03.2009 за нею визнано право власності (будівля зерноскладу 14 частина, загальною площею 346,7 кв.м з площадкою 1280 кв. та огорожею току (панелі 18 штук, металеві ворота), навіс для с/г машин на тоці: 1/2 частина з кімнатою механіка) загальною площею 116 кв.м.).

Разом з тим, згідно виготовленого та підписаного одноособово ОСОБА_7 додатку до акту приймання-передачі, що складає пайовий фонд СТОВ ім. Мічуріна, який персоніфікується між пайовиками спілки селян співвласників ім. Мічуріна окрім іншого майна, зазначено майно: навіс для с/г машин з кімнатою механіка вартістю 514 грн., зерносушилка (тік) вартістю 9043 грн., продуктовий склад (тік) вартістю 6371 грн., зероносклад 2 част.(тік), вартістю 23478 грн.; зерносклад (тік) вартістю 5500 грн., будівлі №6,№18№19,№20 і №22 з площадкою загальною площею 2750 кв.м., огороджені забором із 35 панелей і металевими воротами, що є зернотік господарства вартістю 44906 грн.

Звертає увагу і на те, що в зміненому обвинувальному акті від 04.10.2023, помилково зазначено, що ОСОБА_7 вчинила підроблення офіційного документу та його використання в період з 25.08.2008 по дату звернення до суду з позовною заявою 08.01.2008.

Фактично датою звернення до суду є 08.01.2009, що підтверджено матеріалами кримінального провадження (т.1 а.м. 141-308).

Враховуючи, що ОСОБА_7 08.01.2009 особисто підписала та подала до суду позовну заяву про визнання за нею права власності в порядку виділення майна в натурі в рахунок майнового паю на будівлі зерноскладу на тоці (1/2 частина) загальною площею 346.7 кв.м з площадкою 1280 кв.м. та огорожею току (панелі 18 штук та металеві ворота), навісу для с/г машин на тоці /1/2) з кімнатою механіка загальною площею 116 кв.м., її права при висуненні нового обвинувачення в даному випадку ніяким чином не обмежені та не порушені. Окрім того, в новому обвинувачені зазначено, що рішення Ярмолинецьким районним судом на підставі підроблених ОСОБА_7 документів та на її користь прийнято 16.03.2009.

Вважає, що необґрунтованими є висновки суду щодо неправильності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України.

Так, на момент вчинення ОСОБА_7 інкримінованих протиправних дій, 25.08.2008 та 08.01.2009 відповідальність за використання завідомо підробленого документа була встановлена ч. 3 ст. 358 КК України, санкція якої передбачала покарання у виді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або арештом на строк до 6 місяців, або обмеженням волі на строк до 2 років.

Відповідно до ст. 12 КК України (в редакції 2008-2009 років) вказані дії були віднесені до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Враховуючи, що на момент вручення ОСОБА_7 підозри (14.12.2020), кримінальне правопорушення у виді використання завідомо підробленого документа відповідно до ст.12 КК України віднесено до проступків, а не злочинів невеликої тяжкості, їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, відповідальність за який передбачена за ч.4 ст.358 КК України, а не злочину невеликої тяжкості, відповідальність за який передбачена ч.3 ст.358 КК України.

Окрім того, як диспозиція, так і санкція ч.3 ст.358 КК України (використання завідомо підробленого документа) в редакції, яка була чинна на час вчинення кримінального правопорушення так і диспозиція і санкція ч.4 ст.358 КК України (використання завідомо підробленого документа) в редакції, яка була чинна на час вручення підозри та спрямування обвинувального акту до суду були ідентичними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, думку обвинуваченої та її захисника про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню в силу наступних підстав.

За змістом ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засади змагальності, та, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

У поданій апеляційній скарзі прокурор порушує питання щодо безпідставного виправдання ОСОБА_7 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,4 ст.358 КК України, без урахування наявних у матеріалах провадження доказів.

Проте, як убачається з мотивувальної частини судового рішення, суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок, з дотриманням вимог статей 86, 87, 94 КПК України зробив ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, та дійшов правомірного висновку про те, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом допустимими й достатніми доказами винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів.

При цьому колегія судів звертає увагу на те, що сторони даного кримінального провадження мали рівні можливості на представлення своїх доказів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зміст обвинувачення ОСОБА_7 зводився до того, що вона обіймаючи посаду голови комітету спілки селян-співвласників підробила інші офіційні документи, а саме додаток до акту прийому-передачі майна пайового фонду від СТОВ ім. Мічкуріна для спілки селян-співвласників ім. Мічуріна та протокол загальних зборів спілки селян-співвласників ім. Мічуріна №5 від 25.08.2008 року з приводу передачі їй у власність майна: асфальтної площадки площею 2750 кв.м, огорожі току з 35 бетонних панелей, металеві ворота та кімнату механіка.

Підроблення зазначених офіційних документів полягало у внесені неправдивих відомостей у їх зміст, зокрема у винесені на голосування спілки питання щодо передання у її власність вказаного майна.

Перевіряючи вказані обставини суд першої інстанції допитав свідків (селян-співвласників ім. Мічуріна) щодо процедури та обставин розпаювання майна, в тому числі того, яке перейшло у власність обвинуваченої.

Так, свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_12 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 не підтвердили, що майно яке перейшло у власність обвинуваченої не підлягало розпаюванню і не виносилося на голосування загальних зборів селян-співвласників. При цьому вказані свідки повідомляли про відсутність претензій під час розпаювання майна.

Тоді як свідки ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_11 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 лише підтвердили, що майно яке перейшло у власність обвинуваченої не повинно було виноситися на голосування загальних зборів, так як не підлягало розпаюванню.

Фактично доводи апеляційної скарги прокурора зводяться до того, що майно, яке перейшло у власність обвинуваченої не підлягало розпаюванню в силу закону і не могло увійти до переліку об`єктів акту прийому-передачі майна, що складає пайовий фонд СТОВ ім. Мічуріна.

Однак, вказані обставини, навіть при їх встановленні, жодним чином не підтверджують те, що таке майно не виносилося на голосування загальних зборів співвласників і по ньому не приймалося останніми жодного рішення.

За нормативним визначенням інкримінованого обвинуваченій злочину, передбаченого ст.358 КК України об`єктивна сторона виражається у підробленні інших офіційних документів, тобто у внесенні до таких документів даних, які не відповідають дійсності.

І саме ці фактичні обставини повинні бути доведенні прокурором на підставі належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували вину обвинуваченої.

Однак, а ні показання свідків, а ні письмові документи досліджені судом першої інстанції, не підтверджують те, що обвинувачена внесла неправдиві дані до додаток до акту прийому-передачі майна пайового фонду від СТОВ ім. Мічкуріна для спілки селян-співвласників ім. Мічуріна та протоколу загальних зборів спілки селян-співвласників ім. Мічуріна №5 від 25.08.2008 року з приводу передачі їй у власність майна: асфальтної площадки площею 2750 кв.м, огорожі току з 35 бетонних панелей, металеві ворота та кімнату механіка.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що сторона обвинувачення не спростувала належними та допустимими доказами показання ОСОБА_7 про те, що вона не підробляла документи на підставі яких отримала у власність майно.

При цьому, колегія суддів не може погодитися із доводами прокурора про те, що сумніви щодо доведеності вини обвинуваченої повинні тлумачитися на користь обвинувачення.

Так, положеннями ст.373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Верховний суд у своїх численних рішеннях сформував судову практику додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом, відповідно до якої

недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який сумнів був спростований фактами, встановленими на підставі доказів, і єдиною версією, якою безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у пред`явленому обвинуваченні.

Твердження прокурора у поданій апеляційній скарзі про те, що місцевим судом не надано належної оцінки показанням свідка ОСОБА_12 , яка не була присутня в Кадіївській сільській раді під час посвідчення її підпису 01.11.2008 року, є безпідставними, оскільки суд з наведенням обґрунтування, виходячи з принципу внутрішнього переконання з точки зору взаємозв`язку сукупності інших доказів у справі, критично віднісся до показань даного свідка.

При цьому місцевий суд навів детальний аналіз її показань, наданих у судовому засіданні, у взаємозв`язку з іншими доказами та зазначив докладні мотиви визнання показань цього свідка такими, що не підтверджують винуватість ОСОБА_7 . Зокрема, судом було звернуто увагу на тому, що жодних доказів вини секретаря Кадиївської сільської ради ОСОБА_45 щодо неправомірності дій з посвідченням підпису свідка ОСОБА_12 в протоколі загальних зборів №5 від 25.08.2008 року, надано не було.

З огляду на викладене доводи прокурора про неправильну оцінку показанням свідків, зроблену судом першої інстанції, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Заслуговує на увагу і те, що майно у привласненні якого обвинувачується ОСОБА_7 виділялось в рахунок майнових паїв й іншим членам спілки селян-співвласників ім. Мічуріна в різних пропорціях, що підтверджується дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, зокрема протоколом загальних зборів №5 від 25.08.2008, актом приймання-передачі майна, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічним паспортом на об`єкт нерухомого майна, виготовленим Ярмолинецьким БТІ, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.08.2010.

Наведені обставини стороною обвинувачення не ставилися під сумнів.

Крім того, як правильно встановив місцевий суд рішенням Ярмолинецького районного суду від 28.05.2021 у справі №689/557/20, яке вступило в законну силу 28.07.2021, констатовано, що відповідно до технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна ОСОБА_44 є власником об`єкту нерухомого майна «навіс, кімната механіка» по АДРЕСА_2 . Даний технічний паспорт містить план поверхів на будівлю літери «Б». З плану судом встановлено, що під літерою ОСОБА_46 зображено один об`єкт, який містить написи 1/201,7 та 2/14,3, тобто будівля під літерою «Б» включає в себе дві складових. Технічний паспорт також містить Експлікацію приміщень до плану поверхів. З експлікації вбачається, що об`єкт нерухомого майна пронумерований під літерою «Б», складається з 1-о поверху, та містить два приміщення: перше навіс (склад), друге кімната механіка.

Право спільної часткової власності у розмірі 1/4 частки за ОСОБА_47 в ДРРПНМ було зареєстроване 12 квітня 2016 року (номер запису про право власності 14230493, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 58), про що свідчить Інфомація з ДРРПНМ. Підставою для державної реєстрації права власності є протокол №5, виданий 09 вересня 2008 року загальними зборами спілки селян співвласників імені Мічуріна та свідоцтво серії НОМЕР_1 , видане 19 вересня 2008 року Ярмолинецькою селищною радою. Підставою для внесення запису є рішення реєстратора ОСОБА_48 . Ярмолинецької районної державної адміністрації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29320411 від 19 квітня 2916 року.

Третім співвласником спірного об`єкту нерухомого майна є ОСОБА_49 . З інформації з ДРРПНМ вбачається, що в реєстрі Прав власності на нерухоме майно наявний запис, внесений 04 серпня 2010 року, відповідно до якого ОСОБА_50 належить частка у розмірі 1/4 у праві спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 26925673; тип майна «нежитлова будівля, піднавіс для сільськогосподарських машин, кімната механіка». Право власності третьої особи Позивачкою та/або Відповідачяем 2 не оспорюється.

При цьому, ОСОБА_44 в апеляційній скарзі на рішення Ярмолинецького районного суду від 16 березня 2009 року у справі №2-55/2009 вказав, що актом приймання - передачі №5 ним прийнято насінеочисний комплекс ЗАВ - який складається з ями, пандусу, естакади; технічне приміщення для електрика слюсара для обслуговування всього зернового току. Це приміщення побудоване наступним чином: одна стіна слугує огорожею току, а друга - розташована на фундаменті ЗАВ. До зазначеного комплексу входить кімната механіка. Тобто, суд порушив його право власності на частину комплексу, оскільки визнав право власності за ОСОБА_7 на частини навісів сільськогосподарських машин на тоці з кімнатою механіка загальною площею 116 кв.м. (т.1 а.к.п.236 на звороті).

Також, ОСОБА_41 у касаційній скарзі на ухвалу Апеційного суду Хмельницької області від 30.10.2017 у справі №2-55/2009 вказав, що рішенням Ярмолинецького районного суду у даній справі було задоволено позовні вимоги та визнано за ОСОБА_7 право власності, однак, не було враховано, що ОСОБА_41 є співвласником відповідного майна, а тому було порушено його право (т.1 а.к.п.277).

Твердження прокурора у поданій апеляційній скарзі на наявність у матеріалах провадження двох протоколів №5 загальних зборів спілки селян-співвласників ім.Мічуріна від 25.08.2008, які містять певні розбіжності в кількості переданого ОСОБА_7 майна в рахунок майнового паю, і які на думку прокурора підтверджують підроблення документів обвинуваченою, є голослівними.

Як вбачається із змісту цих протоколів, різниця полягає в об`єктах переданих ОСОБА_7 , а саме в 18 панелях та металевих воріт.

При цьому, обвинувачена в судовому засіданні першої інстанції показала, що їй невідомо про протокол №5 загальних зборів спілки селян-співвласників ім.Мічуріна від 25.08.2008, який міститься в т.2 а.к.п.62-64 (матеріали інвентарної справи на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 ), вона його до КП «Ярмолинецьке БТІ» не подавала, а до Ярмолинецького районного суду подала технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна, який був виготовлений на замовлення СТОВ ім.Мічуріна, оскільки технічна інвентаризація об`єкту нерухомого майна, в тому числі, за адресою: АДРЕСА_2 , а саме, зерноскладу, огорожі току, площадки, проведена 08.10.2008, тоді як спілка селян-співвласників ім.Мічуріна, головою якої вона була, зареєстрована 10.03.2009.

В свою чергу прокурор у поданій апеляційній скарзі не пояснив, яким чином наявність у матеріалах провадження двох протоколів загальних зборів спілки селян-співвласників ім.Мічуріна з деякими відмінностями в об`єктах нерухомого майна, свідчить про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів.

Залишилися не спростованими аргументи сторони захисту і щодо відсутності в обвинувальному акті інформації, яким саме способом ОСОБА_7 склала протокол загальних зборів спілки селян - співвласників ім.Мічуріна № 5 від 25.08.2008, додаток до акту приймання - передачі майна, що складає пайовий фонд СТОВ ім. Мічуріна, акт приймання-передачі від 25.08.2008, та відсутність індивідуалізації зазначеного майна, за конкретним місцем його знаходження.

Кваліфікація дій обвинуваченої за ч.4 ст.358 КК України, за обставин наведених в обвинувальному акті, є фактично похідною від кваліфікації її дій за ч.1 цієї статті, а тому недоведеність внесення неправдивих даних (підроблення офіційних документів) до додатку до акту прийому-передачі майна пайового фонду від СТОВ ім. Мічуріна для спілки селян-співвласників ім. Мічуріна та протоколу загальних зборів спілки селян-співвласників ім. Мічуріна №5 від 25.08.2008 року, унеможливлює кримінальну відповідальність ОСОБА_7 за використання завідомо підроблених документів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом виправдувального вироку щодо ОСОБА_7 та безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора з приводу неправильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неправильності оцінки доказів сторони обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2024 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3