КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.04.2024 задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, зобов`язавши останнього не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , кожного дня з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., за винятком необхідності отримання медичної допомоги, необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду по першому виклику;

2) не відлучатися із місця постійного проживання, за адресою: м.

_____________________________________________________________________________

Справа № 761/12375/24 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3220/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Львів, АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

4) носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді визначено на 60 днів, тобто до 02.06.2024 включно, в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказував на відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки ані сторона обвинувачення, ані слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не вказують, яким саме доказом, фактом чи інформацією підтверджується реалізація умислу ОСОБА_10 та отримання ОСОБА_6 неправомірної вигоди.

Слідчим суддею не враховано відсутність доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Жоден з доданих до клопотання документів не вказує на причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Крім того, сторона обвинувачення та слідчий суддя не обґрунтував, чому більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, наявність яких припускає сторона обвинувачення.

Під час досудового розслідування підозрюваний жодного разу не ухилявся від виконання обов`язків покладених на нього законодавством. Не зафіксовано спроб незаконного впливу на свідків чи інших підозрюваних.

Також апелянт наголошував, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснювало Головне слідче управління Служби безпеки України, до повноважень якого не відноситься досудове розслідування злочинів, передбачених ст. 368 КК України.

Всупереч приписам КПК України, органи прокуратури та СБУ здійснювали досудове розслідування з порушенням правил підслідності, визначених ст. 216 КПК, в ході якого проведено ряд слідчих дій, спрямованих на отримання доказів, результати яких було покладено в основу обвинувачення, а тому ці докази є очевидно недопустимими.

За таких обставин, повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу підписані не уповноваженими на те особами.

10.04.2024 від захисника ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких останній зазначав, що слідчий суддя належним чином не обґрунтував в оскаржуваній ухвалі встановлені ризики, а лише послався виключно на теоретичну можливість призначення підозрюваному покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років. При цьому, не навів конкретних обставин, які б свідчили про можливе переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на свідків також не обґрунтований, оскільки за чотири місяці досудового розслідування сторона обвинувачення навіть не встановила коло осіб, які можуть бути допитані в якості свідків у даному кримінальному провадженні, а тому підозрюваний позбавлений можливості впливу, про який зазначає слідчий суддя.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, першим відділом 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000165 від 26.01.2024 за підозрою ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. З ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження 03.04.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру в пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення та невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з вимаганням неправомірної вигоди, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

04.04.2024 старший слідчий в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати останнього житло за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком необхідності отримання медичної допомоги, необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, строком на 2 місяці, із покладенням на нього обов`язків: 1) не відлучатися із місця постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; 2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 3) носити електронний засіб контролю.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.04.2024 задоволено частково клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, зобов`язавши останнього не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , кожного дня з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., за винятком необхідності отримання медичної допомоги, необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду по першому виклику;

2) не відлучатися із місця постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

4) носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді визначено на 60 днів, тобто до 02.06.2024 включно, в межах строку досудового розслідування.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами.

Крім того, слідчим суддею визнано частково доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема враховуючи тяжкість к кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та ризик незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , ступінь суспільної небезпеки та його наслідки, суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, конкретні обставини інкримінованих йому дій та дані про особу підозрюваного, врахувавши процесуальну поведінку останнього, слідчий суддя на час розгляду клопотання дійшов вірного висновку про можливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, а саме у виді домашнього арешту у нічний час доби, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

З наведених підстав, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, та не убачає підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого або застосуванні щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, на переконання колегії суддів, станом на день розгляду слідчим суддею клопотання саме такий запобіжний захід був достатнім стримуючим засобом, та здатен був забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доводи апелянта про порушення правил підслідності під час здійснення досудового розслідування ГСУ СБ України, а відтак і підписання поданого клопотання та повідомлення про підозру ОСОБА_6 неуповноваженими особами, спростовуються даними наявної у справі постанови заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 від 28.03.2024, якою здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000165 у встановленому законом порядку доручено Головному слідчому управлінню Служби безпеки України.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного злочину.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апелянта про недостатність зібраних у справі доказів для доведення винуватості підозрюваного, неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, у тому числі з підстав порушення підслідності у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає передчасними, оскільки вказані обставини підлягають встановленню під час розгляду по суті.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованого злочину, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

При цьому, доводи апелянта про те, що підозрюваний не вчиняв спроб впливати на свідків чи інших підозрюваних, та не ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків, самі по собі не забезпечують впевненості у належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт в нічний час доби.

Посилання апелянта на те, що слідчим суддею належним чином не перевірено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, спростовується змістом оскаржуваної ухвали.

Інші доводи апеляційної скарги з доповненнями висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 квітня 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3