КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер133/266/24
Номер провадження 1-кп/133/383/24
У Х В А Л А

07.05.24 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт укримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000512 від 04 жовтня 2023 року,

по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Самгородок, Козятинського району, Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Козятинського міськрайонного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000512 від 04 жовтня 2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 лютого 2024 року слідчим суддею було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 01 квітня 2024 року включно.

Ухвалою суду від 04 березня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ще на 60 діб. Оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який закінчився 04 травня 2024 року, не було продовжено через неможливість проведення судового засідання за відсутності захисту, строк запобіжного заходу не продовжено.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 , діючи умисно, посягаючи на встановлені чинним законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 28 червня 2015 року, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15 лютого 1995 року, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, обіг яких обмежено, включених до списку І таблиці І списку «Переліку особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01 серпня 2000 року (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), будучи особою, яка періодично вживає наркотичні засоби, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, реалізовуючи умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин з метою особистого збагачення, у невстановленому слідством місці, періодично закуповували наркотичні засоби у невстановленій слідством кількості з метою подальшого їх збуту. Придбані наркотичні речовини ОСОБА_4 , зберігав за місцем свого проживання.

В подальшому, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , близько 14 години 00 хвилин 24 листопада 2023 року, під час проведення оперативної закупівлі, маючи прямий умисел на вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, переслідуючи мету особистого збагачення, за попередньою домовленістю з покупцем по мобільному телефону, вийшов зі свого місця проживання та пішов до сільського кладовища, що неподалік АДРЕСА_1 , де незаконно збув ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , паперовий згорток в якому знаходилась подрібнена речовина зеленого кольору ззовні схожа на канабіс, яку попередньо заготовив, за гроші в сумі 400 гривень Національного Банку України (одна купюра номіналом 200 гривень з серійним номером: ГЗ 3442348; одна купюра номіналом 100 гривень з серійним номером: УТ 7731345 та одна купюра номіналом 100 гривень з серійним номером: НОМЕР_1 .

Відповідно до висновку судової експертизи матеріалів речовин та виробів № СЕ-19/102/23/20614-НЗПРАП від 27 листопада 2023 року речовина, яку ОСОБА_4 збув ОСОБА_6 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 3,82 г.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу.

В подальшому, ОСОБА_4 , 06 грудня 2023 року близько 16 години 28 хвилин, під час проведення оперативної закупівлі, маючи прямий умисел на вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, переслідуючи мету особистого збагачення, за попередньою домовленістю з покупцем по мобільному телефону, вийшов зі свого місця проживання та пішов до АДРЕСА_3 , де незаконно збув ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , паперовий згорток в якому знаходилась подрібнена речовина зеленого кольору ззовні схожа на канабіс, яку попередньо заготовив, за гроші в сумі 500 гривень Національного Банку України (одна купюра номіналом 200 грн. з серійним номером: СГ 2822415; одна купюра номіналом 200 грн. з серійним номером: ЗЄ 8095168 та одна купюра номіналом 100 грн. з серійним номером: ЄБ 7058210.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинений повторно.

За вказаним фактом в СВ відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000512 від 04.10.2023, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

ОСОБА_4 , 07 грудня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 307 КК України.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинений повторно, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна та його вина у вчиненні даних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема: показаннями свідків, висновками судових експертиз, протоколом огляду місця події та іншими матеріалами кримінального провадження.

Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000512 від 04 жовтня 2023 року, Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 грудня 2023 року, відносно ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, терміном до 03 лютого 2024 року, включно.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02 лютого 2024 року слідчим суддею було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 01 квітня 2024 року включно.

Ухвалою суду від 04 березня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на два місяці з 04 березня 2024 року по 04 травня 2024 року, включно.

Прокурор зазначив, що ризики, які слугували підставою для застосування щодо ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, не зменшились. Так, ОСОБА_4 , продовжує обвинувачуватися у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, що згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, відповідно, умисними, покарання за які передбачено у вигляді позбавлення волі. Також, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , вбачається наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які мали місце і під час досудового розслідування, та станом на сьогодні, продовжують існувати та не зменшилися, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, що підозрюваний обізнаний із усіма обмеженнями, які в собі несе такий вид покарання, а також строк покарання, яке загрожує підозрюваному, розуміючи невідворотність покарання у разі визнання його винним в інкримінованому йому злочинах (за ч. 2 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі на строк до 10 років).

Крім того, є достатньо високим ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Іншими обставинами, що сукупно вказують на можливість та необхідність застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є: 1) вік та добрий стан здоров`я, відсутність у нього утриманців, навчання, відсутність постійного джерела доходу, тобто ті фактори, які дають змогу безперешкодно продовжити щодо ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; 2) репутація ОСОБА_4 , - як такого, що схильний до вчинення умисних корисливих злочинів.

На підставі викладеного прокурор вважає, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки більш м`які запобіжні заходи не будуть дієвими та не можуть бути застосовані, оскільки обвинувачений не виконуватиме в повній мірі покладені на нього обов`язки, що не сприятиме запобіганню вказаним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , вважає ризики наведені прокурором, як підставу застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 не доведеними та вважає за можливе застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , підтримав думку свого захисника просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічну пору доби.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту

Суд, дослідивши клопотання прокурора, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку щодо часткового задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, а саме обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби.

Чинним КПК України передбачено, що запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім іншого, також запобіжні заходи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України, домашній арешт є одним з видів запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг зі сторони мешканців села не надхродило з урахуванням обставин справи, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є на даний час необгрунтованим, а тому відносно нього потрібно застосувати запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст. 129 Конституції України проголошено, що однією з основних засад судочинства є законність.

У відповідності до п. 9 Інформаційного Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» виключною (єдиною) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов 'язків, а також запобігання ризикам зазначеним у ч. 1 ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У розумінні ст. 9 Конституції України - Конвенція про захист прав людини, Протоколи до Конвенції та Рішення ЄСПЛ - є частиною національного законодавства.

Разом з тим, слідчий в своєму клопотанні посилається на ту обставину, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, за яке санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому на підставі даної обставини до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Окрім того, слід вказати, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307 КК України, не тягне за собою автоматичне визнання його вини у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, до винесення вироку він вважається тим, який не винуватий у вчиненні злочину, який йому інкримінується, а тому суд вважає, що сама лише санкція статті, за якою пред`явлено обвинувачення, не є достатнім чинником для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Окрім того, як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05 від 11.07.2006р.) одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою. Аналогічні висновки зроблено Європейським судом з прав людини в справх «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови».

В рішенні ЄСПЛ «Клішин проти України» (№ 30671/04 від 23.02.2012 р.) вказано підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами.

В п. 85 Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» (№ 40107/02 від 10.02.2011 р.), зазначено, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

В п. 51 Рішенні ЄСРПЛ «Летельє проти Франції» (від 26.06.1991 р.) попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони грунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи.

З огляду на зміст клопотання прокурора про застосування цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , воно має ознаки «автоматичної законності» без обгрунтування такого запобіжного заходу з огляду на норми КПК України та рішення Європейського суду з прав людини, оскільки прокурор в своєму клопотанні не навів вагомих обставин, які б суд мав змогу застосувати як ризики, в розумінні ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Що ж стосується ризику, що підозрюваний може перешкодити належному проведенню судового розгляду, суд зазначає, що ризики не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування підозрюваного не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що він не може виправдати застосування цілодобового домашнього арешту, що знайшло свої відображення в рішенні ЄСПЛ "Строган проти України", № 30198/11, § 97, 6 жовтня 2016 p.

Таким чином, суд вважає, що прокурор в судовому засіданні не довів тієї обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 , має намір переховуватися від суду, а просто обмежився посиланням на такий ризик.

При вирішенні питання про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту повинні бути надані додаткові вагомі докази того, що є наявна доцільність застосування такого запобіжного заходу і що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані. Обов`язок доказування вагомості застосування такого виняткового запобіжного заходу покладається на сторону обвинувачення, зокрема, в даному випадку, - на прокурора та слідчого, який заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Тобто, слідчим в процесі повинно бути надано такі докази неможливості зміни запобіжного заходу на більш м`який, які б не могли б бути піддані жодному сумніву.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі "Кобець проти України" (Заява N 16437/04) від 14 лютого 2008 року зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (також рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Згідно положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Потрібно наголосити, що в клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 прокурор приділив увагу ризикам поверхнево, не навівши жодних обгрунтувань. Зокрема прокурором зазначено, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, знищити, сховати, спотворити речові докази по кримінальному провадженню, проте не вказано яким способом, а також зазначено, що він може вчинят інші злочини, та має підвищену соціальну небезпечність, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, проте жодних фактів на підтвердження даних обставин не наведено.

В той же час ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Слідчий, у свою чергу, не навів доказів реальної можливості незаконного впливу підозрюваного на процес доказування у даному кримінальному провадженні, в тому числі і на свідків.

Також суд, звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, і посилання прокурора на те, що ОСОБА_4 на даний час не працює та не має законних джерел прибутку для забезпечення свого існування, судом до уваги не береться.

Зокрема, слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_4 , не вказав будь які дії, які б свідчили про його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, або про його наміри незаконно вплинути на потерпілого та свідків, які надали послідовні правдиві покази, щодо зміни їх свідчень або змусити надати неправдиві покази на свою користь, таким чином перешкодити досудовому розслідуванню у даному кримінальному провадженні, а також вчиняти нові кримінальні правопорушення, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які в свідчили про можливість вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа обвинувачується, підтверджених документально, прокурором суду не надано.

Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Проте, жодного доказу, який би свідчив про дійсне існування таких ризиків слідчим в порушення вимог п. 2, 4 ч. 1 ст. 196 КПК України не зазначено.

Крім іншого, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу мають бути оцінені в сукупності всі юридично значимі обставини, визначені в ст. 178 КПК України.

Суд при розгляді клопотання ретельно перевіряє дані про особу, щодо якої продовжується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою (вік, здоров`я, сімейний стан, соціальна занятість особи, вид діяльності, місце проживання п.п. 3-10 ч. 1 ст. 178 КПК).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, підозрюваний ОСОБА_7 раніше судимий, за вчинення злочину проти власності: 28 серпня 2023 року, засуджений вироком Калинівського районного суду Вінницької області за ч. 4 ст. 187, ст. 69, ст.101 КК України до покарання у виді 45 (сорока п`яти) діб арешту, на шлях виправлення не став та знову вчинив нове повторне умисне кримінальне правопорушення; є повнолітнім, має місце постійного проживання, проживає із матір`ю, яка працює і забезпечує його базові потреби харчування, одяг, побутові зручності.

Враховуючи, що в судовому засіданні слідчим не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, щоб обгрунтовувало недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, суд приходить до переконання, що домашній арешт як більш м`який запобіжний захід, забезпечить виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також в повній мірі зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Керуючись положеннями ст. 9, 29, 129 Конституції України, статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 1, ст. 8, ст.ст. 177, 178, ч. 1 ст. 183, ч. 3 ст. 331, ч. 2 ст. 369, 370 - 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , по матеріалах кримінального провадження № 0000512 від 04 жовтня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби строком на 2 (два) місяці з 07 травня 2024 року по 07 липня 2024 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України такі обов`язки:

- не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 і, без дозволу слідчого, прокурора або суду з 22 години вечора до 06 години ранку наступного дня;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали застосування домашнього арешту та вказаних обов`язків до 07 липня 2024 року включно.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічну пору доби направити для виконання до відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.

Хмільницькому районному відділу поліції ГУНП у Вінницькій області негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Самгородок, Козятинського району, Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, згідно з якими працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що відповідно до ч. 6 ст. 195 КПК України, відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченою в цей же строк з дня вручення їй копії даної ухвали.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали буде проголошено о 08 годині 00 хвилин 10 травня 2024 року.

Суддя: