УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року

м. Київ

Справа № 333/6612/19

Провадження № 51-2890ск21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 23 листопада 2023 року,

встановив:

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2020 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, раніше неодноразово судимого (востаннє - вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2016 року за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК),

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_5 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 07 жовтня 2019 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат, а також інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05 квітня 2021 року зазначений вирок місцевого суду залишено без змін.

Верховний Суд своєю постановою від 23 листопада 2021 року скасував цю ухвалу апеляційного суду та призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23 листопада 2023 року вирок місцевого суду залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим за таких обставин.

07 жовтня 2019 року приблизно о 22:00 ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_1 , умисно, з корисливих мотивів, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, напав на ОСОБА_6 та намагався заволодіти майном потерпілого - мобільним телефоном «Xiaomi Redmi Note 7» вартістю 5 000 грн. З метою подолання опору з боку потерпілого та реалізації свого умислу ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 один удар ножем по шиї, чим спричинив потерпілому легке тілесне ушкодження, однак не зміг заволодіти його мобільним телефоном потерпілого через активний опір та допомогу з боку свідка ОСОБА_7 , які затримали обвинуваченого неподалік від місця вчинення злочину.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, оскільки вважає, що цей суд не спростував доводи апеляційних скарг захисника та засудженого, чим порушив права його підзахисного на об`єктивний та неупереджений розгляд кримінального провадження.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції:

- не надав відповіді на доводи апеляційних скарг сторони захисту;

- не виконав вказівки Верховного Суду, оскільки належним чином не вмотивував своє рішення та не вказав на підстави, з яких доводи апеляційної скарги визнано неспроможними;

- не дослідив ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 листопада 2023 року, якою залишена без зміни ухвала слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2023 року про відмову у задоволенні скарг на постанову про закриття кримінального провадження за фактом крадіжки мобільного телефону у ОСОБА_5 .

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з частиною 2 статті 433 КПК касаційний суд переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Верховний Суд, скасовуючи ухвалу апеляційного суду, у постанові від 23 листопада 2021 року вказав, що під час нового апеляційного розгляду має бути:

- перевірено версію подій сторони захисту про те, хто був ініціатором конфлікту між засудженим та потерпілим з урахуванням суперечностей у їх показаннях;

- здійснено належну перевірку та дослідження обставин, що передували події злочину (конфлікту, який виник напередодні), встановлено мету, з якою ОСОБА_5 побіг за потерпілим ОСОБА_6 , з урахуванням того, що потерпілий стверджував, що дії засудженого здійснювалися з метою заволодіння його телефоном, а засуджений повідомляв протилежну інформацію і пояснював свої дії тим, що намагався повернути свій телефон, який у нього відібрав ОСОБА_6 ;

- перевірено факт заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень (можливого побиття) ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також факт можливого викрадення у засудженого потерпілим мобільного телефону, з урахуванням відкритих з цього приводу кримінальних проваджень.

Зазначені вказівки суд апеляційної інстанції під час нового апеляційного розгляду виконав належним чином.

Так, апеляційний суд встановив, що постановою слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі від 26 жовтня 2021 року закрито кримінальне провадження №0000702 від 12 жовтня 2020 року, зареєстроване за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК, у зв`язку з відсутністю в діях дільничного офіцера поліції ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК. Постанова про закриття провадження є чинною.

Відтак апеляційний суд надав відповідь на доводи сторони захисту про неправомірне поводження з ОСОБА_5 та здобуття доказів під фізичним впливом правоохоронних органів.

Також апеляційний суд встановив, що постановою дізнавача СД відділу поліції № 4 РУП ГУНП в Запорізькій області від 15 березня 2023 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003948 від 13 листопада 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відтак апеляційний суд спростував доводи сторони захисту з приводу тієї версії, що саме потерпілий забрав телефон у ОСОБА_5 .

Крім того апеляційний суд встановив, що ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2023 року в задоволенні скарги ОСОБА_5 та уточненої скарги представника скаржника адвоката ОСОБА_8 на постанову дізнавача СД відділу поліції № 4 РУП ГУНП в Запорізькій області від 15 березня 2023 року про закриття кримінального провадження №0003948 відмовлено. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 листопада 2023 року ухвала слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2023 року про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження залишена без змін.

Захисник в касаційній скарзі повторно вказує про незаконність постанови дізнавача СД відділу поліції № 4 РУП ГУНП в Запорізькій області від 15 березня 2023 року про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 185 КК. Вважає, що ухвала слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2023 року також є неправомірною.

Однак такі твердження є неспроможними, оскільки така ухвала слідчого судді була перевірена судом апеляційної інстанції та набрала законної сили.

Перевірив суд апеляційної інстанції і причину конфлікту між потерпілим та засудженим, зазначивши, що з показань самого ОСОБА_5 видно, що напередодні (05 жовтня 2019 року) у нього був конфлікт із ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_6 . Разом з тим, свідок ОСОБА_7 під час допиту зазначав, що до цих подій (07 жовтня 2019 року) він ОСОБА_5 не знав, а потерпілий ОСОБА_6 повідомив йому що за два дні до того у нього з ОСОБА_5 була конфліктна ситуація. Сам потерпілий зазначив, що мала місце конфліктна ситуація, під час якої він зробив зауваження ОСОБА_5 з приводу розкидання сміття, на що обвинувачений агресивно відреагував, проте в той день вони розійшлися мирно. Колегія суддів зазначила, що підстав сумніватися у правдивості показань потерпілого та свідка ОСОБА_7 не встановлено.

У постанові Верховний Суд вказав, що під час нового апеляційного розгляду слід перевірити факт побиття потерпілим ОСОБА_5 , на що вказувала сторона захисту.

Апеляційний суд у своєму рішенні проаналізував докази і зазначив, що потерпілий завдав удару кулаком в обличчя ОСОБА_5 та застосував прийом з «підніжкою» лише після того, як обвинувачений першим підійшов до потерпілого, почав висловлюватися нецензурною лайкою та при цьому демонстрував предмет, схожий на пістолет. Такі показання апеляційний суд оцінив у сукупності з іншими доказами, а саме протоколом огляду місця події від 07 жовтня 2019 року, відповідно до якого на місці події було вилучено предмет, схожий на пістолет.

Також спростовуючи версію сторони захисту, апеляційний суд вказав, що саме ОСОБА_5 напав на ОСОБА_6 . Окрім того ОСОБА_5 мав при собі раніше заготовлений ніж. Отже наявність у обвинуваченого при собі ножа та предмета, схожого на пістолет, у сукупності з іншими встановленими у справі обставинами безумовно свідчить про те, що обвинувачений мав на меті саме здійснення розбійного нападу на потерпілого.

Таким чином суд апеляційної інстанції виконав у повному обсязі вказівки Верховного Суду та належним чином перевірив доводи апеляційних скарг сторони захисту.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, що наведені обставини у їх сукупності з урахуванням зазначених вище постанов про закриття кримінальних проваджень повністю спростовують версію подій, яку висував захисник, оскаржуючи вирок місцевого суду.

Разом із цим, апеляційний суд під час повторної перевірки доводів апеляційних скарг сторони захисту зазначив, що ним не встановлено обставин, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків місцевого суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено.

Касаційна скарга захисника по суті зводиться до незгоди з рішенням суду апеляційної інстанції в частині невиконання вказівок Верховного Суду та невмотивованості відповідей на апеляційні скарги сторони захисту, однак така незгода не свідчить про порушення апеляційним судом вимог ст. ст. 439 та 419 КПК. Будь яких інших доводів щодо порушення судами норм матеріального чи процесуального права в касаційній скарзі захисника не наведено.

На підставі викладеного касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає, оскільки оскаржуване ним судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 23 листопада 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3