Справа №758/7234/23
Провадження №1-кп/760/1646/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000566 від 16.03.2023

за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР за №0000566 від 16.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України.

У судовому засіданні, захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні №0000566 від 16.03.2023. Зазначив, що 21.06.2023 у кримінальному провадженні закінчено виконання вимог ст.290 КПК України, однак станом на 23.06.2023 ОСОБА_5 та його захисника належним чином не повідомлено про дату, час та місце надання обвинувального акту та реєстру матеріалів, у зв`язку з чим, адвокатом 23.06.2023 подані клопотання до Подільського УП ГУНП у м. Києві, які не були розглянуті. В подальшому, 26.06.2023 захисник обвинуваченого отримав повістку про призначення підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні. У зв`язку з чим, стверджує, що ОСОБА_5 та його захисник не отримали копій обвинувального акту та реєстру матеріалів, а тому, ОСОБА_5 не набув статусу обвинуваченого у кримінальному провадженні, та наразі його статус є «підозрюваний», у зв`язку з чим, він не може бути підданий суду. На підставі зазначеного вважає, що обвинувальний акт необхідно повернути прокурору.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника та просив суд обвинувальний акт повернути прокурору.

Прокурор заперечував щодо клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що прокурором забезпечено можливість ОСОБА_5 та його захиснику отримати копії обвинувального акту та реєстру матеріалів, шляхом безпосереднього надання їх 21.06.2023 після завершення ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а після фактичної відмови підозрюваного ОСОБА_5 та його захисників від отримання, шляхом їх направлення на відповідні поштові адреси підозрюваного та захисників, на підтвердження чого додано до обвинувального акту поштові накладні. Крім того, поштове відправлення захиснику ОСОБА_6 вручено особисто адресату 28.02.2023, а підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 відмовилися від отримання поштових відправлень 20.07.2023. На підставі зазначеного, просив суд відмовити в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 219 КПК України (в редакції яка була чинною на час вчинення процесуальних дій) строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Частиною 3 ст. 219 КПК України (в редакції яка була чинною на час вчинення процесуальних дій) з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно ч. 4 ст. 219, ч. 5 ст. 294 КПК України (в редакції яка була чинною на час вчинення процесуальних дій), строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. Строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Як зазначено у висновку, викладеному у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.09.2021 (справа №711/3111/19), в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

Згідно зі статтею 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (ч. 2 ст. 113 КПК України).

Разом з тим, як зазначено у ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування (ч. 4 ст. 110 КПК України).

Відповідно до пункту третього частини четвертої статті 291 КПК України до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Частиною першою ст. 293 КПК України встановлено, що одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію і копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику.

Виконання прокурором такого обов`язку надає можливість особі, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, бути невідкладно повідомленою про сутність і зміст висунутого проти неї обвинувачення і вжити заходів захисту від обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000) зазначено, зокрема, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.

Водночас обов`язок повідомити обвинуваченого повністю покладається на сторону обвинувачення, і він не може бути дотриманий у пасивний спосіб, зробивши інформацію доступною, але не довівши її до відома захисту.

У випадку якщо недотримання цього обов`язку трапилось з вини обвинуваченого, він не може стверджувати про порушення прав сторони захисту (рішення ЄСПЛ у справі Кемпбел та Фелл проти Сполученого Королівства від 28.06.1984).

Тож, судом має бути встановлено, чи вжито стороною обвинувачення розумних та достатніх заходів для надання обвинуваченим копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, чи мали вони можливість внаслідок дій сторони обвинувачення, пов`язаних з наданням копій обвинувального акта, дізнатися про факт наявності щодо них такого обвинувачення та чи викликана відсутність розписки саме їх діями.

На цій стадії кримінального процесу в органу досудового розслідування та прокурора не було інших способів вручення обвинувального акта внаслідок особистої відмови підозрюваного та його захисників від отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів, окрім як його вручення у спосіб, передбачений для виклику особи.

Особа викликається, зокрема, до прокурора шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (ч. 1 ст. 135 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Судом встановлено, що поштове відправлення захиснику ОСОБА_6 №401 прийнято для відправки 21.06.2023 та вручено особисто адресату 28.02.2023, підозрюваному ОСОБА_5 №398 прийнято для відправки 21.06.2023 за письмовою відмовою адресата 20.07.2023 повернуто відправнику, захиснику ОСОБА_4 №380 прийнято для відправки 21.06.2023 та за письмовою відмовою адресата 20.07.2023 повернуто відправнику.

З наведеного, суд дійшов висновку, що доводи щодо неотримання копій обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування не відповідають дійсності. Сторона обвинувачення вжила усіх можливих заходів для їх вручення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з врахуванням поведінки обвинуваченого та його захисників, що виражалася у навмисному вчиненні дій щодо неотримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, стороною обвинувачення було вжито розумних та достатніх заходів для їх надання підозрюваному та його захисникам у цьому кримінальному провадженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відсутність розписки про безпосереднє отримання копій вищезазначених документів не може бути підставою для повернення обвинувального акта.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки даний обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для його повернення немає.

Керуючись ст. ст. 314, 372, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні №0000566 від 16.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1