г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1890/24
Номер провадження 1-кп/213/212/24
В И Р О К

Іменем України

21 травня 2024 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000032 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка, Кам`янсько Дніпровський район, Запорізької область, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одружений, дітей не має, не працює, інвалід 2 групи. Раніше судимий: 09.09.2004 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання був звільнений з випробувальним терміном строком на 2 роки; 25.11.2010 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років, додаткове покарання конфіскація частини майна. На підставі ст. 71 ч.1 КК України шляхом часткового складання невідбутого покарання призначеного по вироку Кам`янсько-Дніпровським РС Запорізької області від 09.09.2004 (ст. 185 ч.3 КК України) призначити 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією частини майна; 24.05.2012 року Генічеським районним судом Херсонської області за ч.1 ст.122 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки додаткове покарання конфіскація частини майна. На підставі ст.70 ч.4 КК України частково приєднати по вироку Енергодарським МС Запорізької області від 25.11.2010 остаточно призначити покарання у вигляді 8 років позбавлення волі. 09.03.2017 звільнився з Софіївської виправної колонії Запорізької області, у зв`язку з відбуттям строку покарання. -04.03.2020 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання був звільнений з випробувальним терміном строком на 2 роки, за яким випробувальний термін покарання сплинув 04.03.2022, але відомості про звільнення від покарання чи скасування іспитового строку судом відсутні через тимчасову окупацію Російською Федерацією території Запорізької області з 27.02.2022, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окуповані РФ, тому з об`єктивних підстав судимість є погашеною в установленому законному порядку, але впливає на перебіг строку погашення попередньої судимості. Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа з 15.02.2023 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст 126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово засудженим: - 09.09.2004 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання був звільнений з випробувальним терміном строком на 2 роки; - 25.11.2010 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років, додаткове покарання конфіскація частини майна. На підставі ст. 71 ч.1 КК України шляхом часткового складання невідбутого покарання призначеного по вироку Кам`янсько-Дніпровським РС Запорізької області від 09.09.2004 (ст. 185 ч.3 КК України) призначити 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією частини майна; -24.05.2012 року Генічеським районним судом Херсонської області за ч.1 ст.122 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки додаткове покарання конфіскація частини майна. На підставі ст.70 ч.4 КК України частково приєднати по вироку Енергодарським МС Запорізької області від 25.11.2010 остаточно призначити покарання у вигляді 8 років позбавлення волі. 09.03.2017 звільнився з Софіївської виправної колонії Запорізької області, у зв`язку з відбуттям строку покарання. 04.03.2020 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання був звільнений з випробувальним терміном строком на 2 роки, за яким випробувальний термін покарання сплинув 04.03.2022, але відомості про звільнення від покарання чи скасування іспитового строку судом відсутні через тимчасову окупацію Російською Федерацією території Запорізької області з 27.02.2022, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окуповані РФ, тому з об`єктивних підстав судимість є погашеною в установленому законному порядку, але впливає на перебіг строку погашення попередньої судимості.

Отже, ОСОБА_3 маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив кримінальний проступок.

Так, 02.04.2024 приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебував на території скверу «Пам`яті Чорнобильцям», який розташований неподалік будинку АДРЕСА_3 , де разом з потерпілим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зі знайомим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відпочивали. Під час спілкування між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стався конфлікт, в результаті чого у ОСОБА_3 раптово виник кримінально протиправний намір, спрямований на умисне завдання удару потерпілому ОСОБА_4 з мотивів гострої особистої неприязні. Реалізуючи вказаний раптово виниклий намір, діючи з прямим умислом, спрямованим на умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_4 удару, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів гострої особистої неприязні до потерпілого, ОСОБА_3 , приблизно о 20 годині 30 хвилин того ж дня, знаходячись на території сквері «Пам`яті Чорнобильцям», який розташований неподалік будинку АДРЕСА_3 , стоячи позаду потерпілого ОСОБА_4 в присутності свідка ОСОБА_5 , наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область спини, завдавши таким чином потерпілому ОСОБА_4 удару, який викликав у останнього фізичний біль і не спричинив тілесних ушкоджень.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, за ознаками умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, доведена поза розумним сумнівом, оскільки зазначені вище обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Частиною 2 ст. 382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Від прокурора надійшло клопотання, у відповідності до положень ст.ст.381, 382 КПК України, він просить суд розглянути кримінальне провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Окрім того, згідно з заявою обвинуваченого щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеної за участі його захисника, обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст 126, та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті. Також, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку та погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього письмові докази, які, відповідно до положень ст.ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, суд, зважаючи на положення ч.ч.1,2 ст.382 КПК України, встановив, що органом досудового розслідування об`єктивно та достовірно встановлені обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, правильно кваліфікованого за ч. 1 ст 126 КК України, за ознаками умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 відповідно до ч.1 ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання скарг не надходило, не одружений, не працює, із професійно-технічною освітою, не має на утриманні дітей, на обліку лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, інвалід 2 групи. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. З огляду на викладене суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати у виді штрафу.

Судові витрати, речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст. ст.368, 370, 371, 373, 374, 381,382, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Запобіжний захід не обирати.

Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням в справі.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку учасниками судового провадження, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України. Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1