Номер провадження: 11-кп/813/146/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 к,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 ,

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 27.05.2021 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів, Р. Молдова, громадянина Р. Молдова, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, без постійного місця проживання та території України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

установив

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 27.05.2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев?ять) років.

Вироком також вирішені питання щодо речових доказів та накладених під час досудового розслідування арештів майна.

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вищевказаним вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що 13 березня 2019 року в період часу з 4 по 5 год., перебуваючи біля забору Олексіївської церкви з боку вулиці Болгарської, за адресою: м. Одеса, Олексіївська площа 19-А, в ході конфлікту з ОСОБА_12 , який розпочався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя іншої людини, діючи умисно та розуміючи характер своїх противоправних дій, в ході бійки повалив ОСОБА_12 на землю, в подальшому піднявши з землі уламок бетону округлої форми (камінь) та утримуючи його в правій руці завдав ним п`ять ударів в область обличчя ОСОБА_12 .

В подальшому ОСОБА_8 продовжуючи свій злочинний намір взявшись обома руками за голову ОСОБА_12 завдав п`ять ударів потилицею останнього об бетонний уламок (камінь) який лежав на землі.

Після чого, ОСОБА_8 припиняючи спроби ОСОБА_12 покликати на допомогу, захиститись від його ударів та втекти від нього, озброївшись наявним при собі ножем, який попередньо забрав у ОСОБА_12 та утримуючи зазначений ніж у правій руці, завдав ним одного удару в область шиї зліва ззаду останнього, та вважаючи свій умисел завершеним покинув ОСОБА_12 та пішов з місця скоєння кримінального правопорушення.

Зазначеними діями ОСОБА_8 завдав ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді:

а) відкритої черепно-лицевої травми: синця лобової ділянки голови справа, верхнього і нижнього повік правого ока, правої виличної ділянки та правої щоки, семи забійних ран голови, вогнищевого крововиливу в м`які тканини лобно- тем`яно-скронево-потиличної ділянки голови справа з розповсюдженням крововиливу в правий скроневий м`яз, вдавлених переломів правої скроневої кістки, лінійного перелому лобової кістки з права та верхньої стінки правої очниці, лінійного перелому верхньої стінки лівої очниці, уламкового перелому лобового відростка правої виличної кістки, перелому в ділянці шийки нижньої щелепи справа, перелому нижньої щелепи справа поміж п`ятим та шостим зубами, пластичного крововиливу над твердою та під твердою мозковою оболонкою правої півкулі головного мозку, крововиливу під м`які мозкові оболонки обох із куль головного мозку та мозочку, крововиливів у шлуночки головного мозку;

б) колото-різаного поранення шиї правої бічної поверхні шиї у верхній третині: рановий канал сліпо закінчується в товщі правого грудинно-ключично-соскоподібного м`яза довжиною по зонду приблизно чотири сантиметри ;

Ушкодження у вигляді відкритої черепно-лицевої травми: синця лобової ділянки голови справа, верхнього і нижнього повік правого ока, правої виличної ділянки та правої щоки, семи забійних ран голови, вогнищевого крововиливу в м`які тканини лобово-тем`яно-скронево-потиличної ділянки голови справа з розповсюдженням крововиливу в правий скроневий м`яз, вдавлені переломи правої скроневої кістки, лінійний перелом лобової кістки з права та верхньої стінки правої очниці, лінійний перелом верхньої стінки лівої очниці, уламковий перелом лобового відростка правої виличної кістки, перелом в ділянці шийки нижньої щелепи справа, перелом нижньої щелепи справа поміж п`ятим та шостим зубами, пластичний крововилив над твердою та під твердою мозковою оболонкою правої півкулі головного мозку, крововиливу під м`які мозкові оболонки обох півкуль головного мозку та мозочку, крововиливів у шлуночки головного мозку, які ускладнились розвитком шоку, складають єдиний комплекс травми голови і тому оцінюються разом, були небезпечними для життя і згідно з п.п. 2.1.1 (а), 2.1.3. (а), 2. 1.3 (г), 2.1.3 (о) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, від отримання яких у потерпілого ОСОБА_12 розвинувся набряк головного мозку, внаслідок чого 5.03.2019 останній помер у відділенні реанімації КУ «МКЛ №1», розташованої за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоєдівська буд. 32.

Спричинене ОСОБА_12 колото-різане поранення шиї правої бічної поверхні шиї у верхній третині: рановий канал сліпо закінчується в товщі правого грудинно-ключично-соскоподібного м`яза довжиною по зонду приблизно чотири сантиметри не було небезпечним для життя, та при звичайному своєму перебігу у живих осіб» викликає короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше і мести днів, але не більше ніж три тижні (21 день), і за цим критерієм, згідно 2 3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги.

На даний вирок прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

? У своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, вказує, що вважає вирок незаконним в частині призначеного судом покарання у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, просить вирок в цій частині скасувати та постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на 11 років.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд не врахував характер вчиненого обвинуваченим злочину, його особу суспільно-небезпечну, який не працює, проживає без законних джерел прибутку, що вказує на отримання кощтів для існування шляхом вчинення правопорушень та у сукупності відображає його фактичне відношення до скоєного кримінального правопорушення.

? Обвинувачений ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі вказує, що вважає вирок незаконним, просить його скасувати та виправдати за пред`явленим обвинуваченням у зв`язку із недоведеністю його винуватості у вчиненому.

Так, в обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на наступне:

-в матеріалах даного кримінального провадженні відсутні дані щодо роз`яснення експерту про його відповідальність, права та обов`язки (ст.223 КПК України), що вказує на недопустимість висновків експерта як доказу його вини;

-судом незаконно відмолено у визнанні Актів судово-медичних досліджень №973/1064, №654/1064 та №131 недопустимими доказами;

-у даному провадженні, в порушення вимог ст.290 КПК України, стороною обвинувачення не були відкрита стороні захисту та не надана суду постанова про внесення змін в анкетні відомості особи від 26.03.2019 року;

-протоколи слідчих дій, а саме: оглядів місця події та вилучення предметів (речей), які були проведені 13.03.2019 року з 09:15 до 10:00 години - не можна визнати допустимими доказами, оскільки ці слідчі дії було здійснено до відповідного внесення відомостей до ЄРДР (13.03.2019 року о 12:15);

-протокол проведення слідчого експерименту від 12.04.2019 року не містить підпису усіх осіб, що брали участь у проведенні зазначеної процесуальної дії.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту та заперечували проти доводів прокурора; вислухавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до приписів ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вимоги до мотивування судових рішень засновані на положеннях ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Питання про те, чи виконав суд свій обов`язок, може бути визначено тільки з урахуванням конкретних обставин справи. Зважаючи на позиції ЄСПЛ про неможливість тлумачення п. 1 ст. 6 цієї Конвенції як такого, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень (справа «Салов проти України»), у цьому кримінальному провадженні такі стандарти дотримано.

Також, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами попередніх інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України за обставин, наведених у вироку.

В судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що з потерпілим ОСОБА_12 він взагалі не знайомий. Яким чином відбулося його вбивство йому невідомо. В день вчинення злочину він перебував за містом, в с. Барабой на полі на роботі. Його забрали співробітники поліції з поля, привезли до м. Одеси де незаконно тримали під вартою близько 5 днів і він в цей час «щось не те» підписав. Причини, по яким свідок та очевидець події ОСОБА_13 , який був допитаний в присутності обвинуваченого та його захисника, та докладно пояснив про обставини бійки та наступного нанесення обвинуваченим ударів каменем по голові та ножем потерпілому, будь-яким чином пояснити не зміг.

Водночас, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини, суд 1-ої інстанції, мотивував доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину, дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- витягом з кримінального провадження № 0000858 з якого вбачається, що 13.03.2019 року до ЄРДР було внесений запис про злочин, вчинений за адресою: м. Одеса, Олексіївська площа, 19-А, біля церкви, де о 6.49 годині було виявлено чоловіка 30-40 років з проникаючим пораненням шиї, якого було доставлено до МКЛ № 1, де останній помер. Попередня кваліфікація ч.1 ст. ст. 115 КК України;

- протоколом огляду місця події від 13.08.2019 року з додатками у вигляді фото таблиці, згідно якого, в присутності понятих, було оглянуто ділянку місцевості, за адресою: м. Одеса, Олексіївська площа, 19-А, де було виявлено громадянина ОСОБА_12 , та вилучено шапку з плямами бурого кольору, білу тканину просякнуту речовиною бурого кольору, камінь з речовиною бурого кольору та джинсові брюки з речовиною бурого кольору;

- протоколом огляду місця події від 13.03.2019 року з додатками у вигляді фото таблиці, згідно якого, в присутності понятих, було оглянуто приміщення санпропускнику лікарні, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоїдівська, 32, де було вилучено речі гр. ОСОБА_12 у яких його було доставлено до лікарні;

- протоколом огляду місця події від 13.03.2019 року з додатками у вигляді фото таблиці, згідно якого, в присутності понятих, було оглянуто приміщення кімнати прийомного покою лікарні, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоїдівська, 32, де було вилучено речі гр. ОСОБА_12 , а саме ключі, паперові листи з номерами телефонів, окуляри, пачка від цигарок, тубик з ліками, касети з пігулками, картка корпусу сім-картки мобільного оператора та ніж;

- протоколом огляду місця події від 12.04.2019 року з додатками у вигляді відеозапису, згідно якого, в присутності понятих, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Барабой, було вилучено речі обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме: кофта чоловіча кофейного кольору, туфлі чоловічі, чорна шапка, чорна куртка.

- протоколом огляду місця події від 13.08.2019 року з додатками у вигляді фото таблиці, згідно якого, в присутності понятих, було оглянуто ділянку місцевості, за адресою: м. Одеса, Олексіївська площа, 19-А, де було виявлено 6 каменів з речовиною бурого кольору;

- протоколом огляду місця події від 13.08.2019 року з додатками у вигляді фото таблиці, згідно якого, в присутності понятих, було оглянуто приміщення кімнати прийомного покою лікарні, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоїдівська, 32, де було виявлено труп гр. ОСОБА_12 ;

- актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 1064 від 17.03.2019 року, згідно висновків якого вбачається, що при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 виявлені наступні ушкодження:

а) відкрита черепно-лицьова травма: синець лобової ділянки голови справа, верхнього і нижнього повік правого ока, правої виличної ділянки та правої щоки, множинні забійні рани голови (в кількості 7-ми), вогнищевий крововилив в м`яких тканинах лобово- тім`яно-скронево-потиличної ділянки голови справа з розповсюдженням крововиливу в правий скроневий м`яз, вдавлений переломи правої скроневої кістки, лінійний перелом лобової кістки справа та верхньої стінки правої очниці, лінійний перелом верхньої стінки лівої очниці, уламковий перелом лобового відростка правої виличної кістки, перелом в ділянці шийки нижньої щелепи справа, перелом нижньої щелепи справа поміж 5-им та 6-им зубами, пластинчатий крововилив над твердою та під твердою мозковою оболонкою правої півкулі головного мозку, крововиливи під м`які мозкові оболонки обох півкуль головного мозку та мозочку, крововиливи у шлуночки головного мозку;

б) колото-різане поранення (рана № 8) правої бічної поверхні шиї у верхній третині: рановий канал сліпо закінчується в товщі правого грудино-ключично-соскоподібного м`яза, довжина його по зонду складає приблизно 4 см;

в) травма кінцівок: колото-різані рани (№9, №10) передньо-внутрішньої поверхні лівого стегна (рани мають єдиний рановий канал, загальною довжиною 3,5 см), множинні садна верхніх кінцівок та тильної поверхні правої стопи.

Тілесні ушкодження у вигляді забійних ран тім`яно-скронево-потиличної ділянки голови справа (в кількості 6-ти ран), за даними медико-криміналістичного дослідження, а також забійної рани правої вушної раковини (рана №7), спричинені від дії твердого тупого травмуючого предмета або предметів, контактуюча поверхня якого (яких) могла мати ребро, що наближається до прямолінійного, травмуючого предмету з дугоподібним ребром, травмуючого предмету з контактуючою поверхнею, що за формою нагадує квадрат, травмуючим предметом з тригранним кутом, а також травмуючим предметом з ребром, що наближається до прямолінійного і обмеженого з кінців торцями, що можливо утворюють тригранні кути.

Тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани (№ 7) правої бічної поверхні шиї, за даними медико-криміналістичного дослідження, спричинене ріжучим або колюче- ріжучим предметом, що має гострий край (ріжучу кромку).

Тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних рани (№9, №10) передньо-внутрішньої поверхні лівого стегна, за даними медико-криміналістичного дослідження, спричинені ріжучим або колюче-ріжучим предметом, що має гострий край (ріжучу кромку). В той же час, необхідно звернути увагу, що рани спричиненні за тривалий час до настання смерті ОСОБА_12 , знаходились в стадії загоювання та ускладнились розвитком запалення оточуючих тканин, підвергались хірургічній обробці при наданні медичної допомоги в стаціонарі, що не дає можливості однозначно визначити механізм та давність їх спричинення.

Тілесні ушкодження у вигляді синця голови, множинних саден верхніх кінцівок та тильної поверхні правої стопи заподіяні тупим (тупими) травмуючим (травмуючими) предметом (предметами), індивідуальні особливості якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися.

Всі тілесні ушкодження, виявлені при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 за даними судово-гістологічного дослідження (м`які тканини голови та шиї з крововиливами - з нерівномірною вираженою перифокальною клітинною реакцією та початком проліферації) заподіяні прижиттєво, враховуючи однакову клітинну реакцію, могли бути спричиненні одночасно, ймовірно, за декілька діб до настання смерті ОСОБА_12 , тобто, перед госпіталізацією його до стаціонару (час госпіталізації до Міської клінічної лікарні № 1 - 13.03.2019 р. о 06:30 год.).

Виходячи з однакових морфологічних даних всіх тілесних ушкоджень, наявних у ОСОБА_12 , визначити послідовність їх заподіяння неможливо.

Смерть ОСОБА_12 знаходиться в прямому причинному зв`язку з виявленими у нього ушкодженнями у вигляді множинних забійних ран голови, переломів кісток черепу та кісток обличчя, крововиливів над і під твердою мозковими оболонками, а також під м`які мозкові оболонки головного мозку, зазначеними у п. 1 «а» даного висновку, які складають комплекс відкритої черепно-лицьової травми.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_12 з`явився набряк головного мозку.

Тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани шиї (№ 8), зазначеної у п. 1 «б» даного висновку, а також колото-різаних ран лівого стегна (№ 9, № 10) та саден кінцівок, зазначених у п. 1 «в» даного висновку, в прямому причинному зв`язку зі смертю не перебувають.

Всі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-лицьової травми, зазначені у п. 1 «а» даного висновку, які ускладнилися розвитком шоку, складають єдиний комплекс травми голови і тому оцінюються разом, були небезпечними для життя і згідно з п.п. 2.1.1. (а), 2.1.3. (а), 2.1.3. (г), 2.1.3. (о) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ, 1995 р.) мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани шиї (№ 8) та колото-різаних ран лівого стегна (№9, №10), зазначені у п. 1 «б,в» даного висновку, не були небезпечними для життя, при звичайному своєму перебігу «у живих осіб» викликають короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше шести днів, але не більше ніж три тижні (21 день), і за цим критерієм, згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ, 1995 р.), мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Тілесні ушкодження у вигляді множинних саден верхніх кінцівок та тильної поверхні правої стопи, зазначені у п. 1 «в» даного висновку, не були небезпечними для життя, при звичайному своєму перебігу «у живих осіб» мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ, 1995 р.), мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Згідно представленої медичної карти стаціонарного хворого № 2709/419, біологічна смерть ОСОБА_12 , госпіталізованого в Міську клінічну лікарню №1, констатована 15.03.2019 р. у 23:00 год.

При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 кров для судово- токсикологічного дослідження на наявність етилового алкоголю не направлялась у зв`язку з тривалим (більше двох діб) перебуванням ОСОБА_12 в лікувальному закладі (Міській клінічній лікарні № 1). На зворотній сторінці титульного аркуша медичної карти стаціонарного хворого № 2709/419 виявлено запис: «Кровь на алкоголь взята». Результатів дослідження крові на наявність етилового алкоголю у зазначеній картці не виявлено;

- актом судово-медико-гістологічного дослідження № 873/1064 від 18.03.2019 року, згідно висновків якого у наданих гістологічних препаратах від трупа: ОСОБА_14 , 1972 р.н., ( ОСОБА_15 , постанова про внесення змін в анкетні відомості особи від 26.03.2019 року) виявлено: «крововиливи у м`яких тканинах голови, обличчя, шиї справа, епі- та субдуральний, тонкий субарахноїдальний крововилив головного мозку з нерівномірно вираженою перифокальною клітинною реакцією та початком проліферації. Набряк мозку. Склероз судин серця, периваскулярний кардіосклероз, гіпертрофія, дистрофія міокарда. Хронічний трахеобронхіт, Вогнищевий пневмосклероз, абсцеси, емфізема, дрібно-вогнищева гнійна пневмонія, набряк легень. Паренхіматозна дистрофія, початок цирозу печінки. Варикозно поширені вени стравоходу. Венозне повнокров`я органів»;

- згідно Акту судово-медичного обстеження № 354/1064 від 18.03.2019 року, кров ОСОБА_14 , 1972 року народження, (( ОСОБА_15 згідно постанови про внесення змін в анкетні відомості особи від 26.03.2019 року), відноситься до групи В(ІІІ) з ізогемаглютиніном онти-А за системою АВО;

- актом судово-медичного обстеження № 131 від 18.03.2019 року, згідно висновків якого вбачається, що при проведенні судово-медичного дослідження, на клапті шкіри тім`яно-потилочної і правої скроневої ділянок, вилученого від трупа ОСОБА_14 , 1972 р.н., ( ОСОБА_12 постанова про внесення змін в анкетні відомості особи від 26.03.2019 року) виявлено: забиту рану біля заднього верхнього кута клаптя, утворену тупим травмуючим предметом, найбільш ймовірно - з контактуючою поверхнею прямокутної форми, обмеженою ребром, що наближається до прямолінійного; забиту рану біля переднього верхнього кута клаптя, утворену тупим травмуючим предметом з ребром, що наближається до прямолінійного; забиту рану у середині верхньої частини клаптя, утворену тупим травмуючим предметом з дугоподібним ребром; забиту рану біля заднього краю клаптя, утворену тупим травмуючим предметом, найбільш ймовірно - з контактуючою поверхнею, що за формою нагадує квадрат; забиту рану біля переднього краю клаптя, утворену тупим травмуючим предметом з тригранним кутом; і забиту рану у середині нижньої частини клаптя, утворену тупим травмуючим предметом з ребром, що наближається до прямолінійного, і обмеженого з кінців торцями, можливо, що утворюють тригранні кути.

На клапті шкіри правої бічної поверхні шиї виявлено різану рану, утворену ріжучим або колюче-ріжучим знаряддям, що має гострий край (ріжучу кромку).

На клапті шкіри лівого стегна виявлено: пошкодження у переднього краю клаптя, що на момент огляду поєднує групові ознаки різаної і рваної рани, і могло було утворено ріжучим або колюче-ріжучим знаряддям, що має гострий край (ріжучу кромку), з подальшим перерозтяганням; і різану рану, утворену ріжучим або колюче-ріжучим знаряддям, що має гострий край (ріжучу кромку).

Виявлено невелику кількість сполук заліза на всій поверхні клаптів, які не групуються у країв ран, що характерно для слабкого забруднення шкіри речовиною, що містить сполуки заліза;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2019 року, згідно якого свідок ОСОБА_16 , в присутності понятих, впізнав свідка ОСОБА_13 , якого у день вчинення кримінального правопорушення бачив разом з потерпілим і обвинуваченим;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.04.2019 року, згідно якого свідок ОСОБА_16 , в присутності понятих, впізнав у обвинуваченому ОСОБА_8 особу, яку у день вчинення кримінального правопорушення бачив разом з потерпілим;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.04.2019 року, згідно якого свідок ОСОБА_17 , в присутності понятих, впізнав свідка ОСОБА_13 , якого у день вчинення кримінального правопорушення бачив разом з потерпілим і обвинуваченим;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.04.2019 року, згідно якого свідок ОСОБА_18 , в присутності понятих, впізнав у обвинуваченому ОСОБА_8 особу, яку бачив у компанії з потерпілим;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.04.2019 року за участі свідка ОСОБА_13 , в ході проведення якого, в присутності понятих, свідок докладно пояснив про обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.04.2019 року, за участі обвинуваченого з відеозаписом, в ході якого, ОСОБА_8 , в присутності понятих та захисника, докладно на місці скоєння злочину розповів про обставини його вчинення;

- висновками судово-імунологічної експертизи від 19.03.2019 року № 277, згідно яких вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_12 , 1972 року народження, відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною еритроцитарною системи АВО

На шкіряній куртці (об.№1-5), светрі (об.№6-10), тільняшці (об.№11-14), брюках джинсових (оь.№15-18), лівому черевику (з пари) потерпілого ОСОБА_12 виявлена кров людини. При визначені групової належності в об`єктах №1-5, 6, 7, 9, 13-20 виявлений антиген В, а в об`єктах №2, З, 13, 16 - ізогемаглютинін анти-А, властиві групі В ізогемаглютиніном анти-А системи АВО, що не виключає її походження від особи з даною групою крові, у тому числі - від самого потерпілого ОСОБА_12 ;

-висновками судово імунологічної експертизи від 19.03.2019 року № 365, згідно яких вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_12 , 1972 року народження, відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО.

Кров підекспертного ОСОБА_13 , 1984 року народження, відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО.

Кров підозрюваного ОСОБА_8 , 1974 року народження, відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО.

На складному ножі, представленому на дослідження, виявлена кров людини при визначенні групової належності якої виявлений антиген В(ізогемаглютиніни не виявлені), властивий групі В з ізогемаглютиніном анти-А(або АВ) системи АВО.

Таким чином, не виключається ймовірність походження виявленої крові від особи з вказаною групою крові, у тому числі - від потерпілого ОСОБА_12 , за умови відсутності пошкоджень із зовнішнею кровотечею на момент події, у підозрюваного ОСОБА_8 (також носія антигену В).

Даних про присутність крові підекспертного ОСОБА_19 (носія антигена ОСОБА_20 ) не отримано.

На правому черевику (з пари) підозрюваного ОСОБА_8 виявлені сліди крові людини. На лівому черевику підозрюваного ОСОБА_8 кров не виявлена.

Крім наведених доказів рішення про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, суд мотивував також показаннями свідка очевидця події, який був допитаний в ході досудового розслідування слідчим суддею в порядку ст. 225 КПК України за участю сторін кримінального провадження.

З досліджених в ході судового розгляду показів свідка ОСОБА_13 вбачається, що 12.03.2019 року, він разом з ОСОБА_21 сиділи на «парапеті» біля Олексіївської площі та вживали алкогольні напої. В процесі розпиття до них підійшов його знайомий на ім`я ОСОБА_22 (потерпілий ОСОБА_12 ), та почав випивати з ним та ОСОБА_8 .. Через деякий час, коли алкоголь закінчився, він пішов та приніс ще півлітра самогону, після чого вони всі втрьох направилися до парку розташованого біля церкви. В парку вони присіли на лавку та продовжили вживати алкоголь. Час доби був пізній. Вони допили самогон який він приніс, після чого ОСОБА_23 пішов та приніс ще літр самогону. Після того, як вони допили принесений ОСОБА_24 алкоголь, виявилося що у ОСОБА_22 ( ОСОБА_25 ), теж є алкоголь. Далі вони продовжили його вживання. В процесі розпиття між ОСОБА_24 та ОСОБА_22 виник конфлікт, причиною якого стало те, що нібито ОСОБА_26 не долив ОСОБА_22 горілки, тобто налив собі більше ніж йому. Спочатку вони вели конфлікт словесно, а потім ОСОБА_22 замахнувся на ОСОБА_27 палкою, але не вдарив. Після чого ОСОБА_22 налетів на ОСОБА_27 на що ОСОБА_26 вдарив ОСОБА_22 в лоб кулаком. Далі вони почали боротися. Він в цей момент підійшов до них, але отримав від когось з них удар в «лоб» та відійшов. Після чого, в процесі бійки ОСОБА_22 впав на землю, а ОСОБА_26 продовжував наносити йому удари. Далі ОСОБА_26 взяв з землі камінь, та продовжив наносити удари ОСОБА_22 вже каменем. Семен у цей час намагався вирватися. Після чого ОСОБА_26 відкинув камінь вбік, та взявши ОСОБА_22 , який лежав на землі, «за вуха», почав бити його головою, а саме: потилицею об зазначений камінь. В цей момент, ОСОБА_22 дістав ніж, а ОСОБА_26 його у нього вирвав та «всадив» його в район шиї ОСОБА_22 . Після чого вони з ОСОБА_24 пішли в сторону вулиці Болгарської, а потім направилися в сторону вул. Степової. По дорозі ОСОБА_26 сказав йому щоб він мовчав з приводу того що відбулося. Після чого вони направилися в сторону магазину «Таврія В», де він перед цим залишив паспорт, а оскільки вони збиралися на роботу, він вирішив його забрати. Через деякий час, він та ОСОБА_26 , стояли та очікували «Женю», який мав забрати їх на роботу. Далі «Женя» забрав його та ОСОБА_27 на роботу, на поля в с. Барабой.

Суд 1-ої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При цьому, суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також навів оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймав ці докази.

Апеляційний суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні дотримано вимог статей 10, 22 КПК, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в поданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Всі клопотання учасників процесу розглянуті відповідно до вимог закону.

Аналізуючи вказані доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що в матеріалах провадженні відсутні дані щодо роз`яснення експерту про його відповідальність, права та обов`язки (ст.223 КПК України), що вказує на недопустимість висновків експерта як доказу його вини, а також про те, що судом незаконно відмовлено у визнанні Актів судово-медичних досліджень №973/1064, №654/1064 та №131 недопустимими доказами, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Як убачається з матеріалів судової справи, в рамках даного кримінального провадження були проведені судово-імунологічна експертиза від 19.03.2019 року № 277, судово-імунологічна експертиза від 19.03.2019 року № 365, судово-медична експертиза за фактом смерті ОСОБА_12 №1124-1064/2019 від 26.06.2019 року (Т. 1 а.с. 190-203).

Суд 1-ої інстанції, дослідивши висновки експертиз, а також відомості, які містяться в Актах судово-медичних досліджень №973/1064, №654/1064 та №131, визнав їх належними і допустимими доказами та поклав в основу обвинувального вироку.

Колегія суддів враховує, що дані, які містяться в Актах судово-медичних досліджень №973/1064, №654/1064 та №131 не суперечать відомостям, встановленим у висновках експертів.

Апеляційний суд, перевіряючи матеріали кримінального провадження, не погоджується з твердженнями обвинуваченого щодо незаконності та недопустимості зазначених Актів, оскільки всі встановлені обставини підтверджуються висновками експертиз, які призначались на підставі ухвал слідчих суддів. При цьому, апеляційний суд враховує, що в ухвалах про призначення експертиз було зазначено всі вихідні дані, які встановлені органом досудового розслідування з наявних матеріалів кримінального провадження.

Одночасно, апеляційним судом також встановлено, що всі експерти, які здійснювали вищенаведені експертні дослідження, попереджені про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку, відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків та невиконання інших обов`язків експерта.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.01.2020, справа №359/7742/17, докази можуть визнаватися недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Ураховуючи вищенаведене, а також те, що зазначені експертні дослідження були проведені атестованими експертами секторів судово-медичних досліджень, які мають відповідну освіту, а також спеціальну експертну підготовку з правом проведення судових експертиз за спеціальностями, які попереджені про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку і відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, та що їх висновки, згідно з вироком, узгоджуються з іншими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що Акти судово-медичних досліджень №973/1064, №654/1064 та №131 суперечать висновкам судово-медичних експертиз або були проведені неналежним чином, а їх висновки є необ`єктивними або такими, що надані всупереч вимогам статей 101, 102 КПК України.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що протоколи слідчих дій, а саме: оглядів місця події та вилучення предметів (речей), які були проведені 13.03.2019 року з 09:15 до 10:00 години - не можна визнати допустимими доказами, оскільки ці слідчі дії було здійснено до відповідного внесення відомостей до ЄРДР (13.03.2019 року о 12:15), з огляду на таке.

Так, огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину.

Також, Верховний суд, у своїх постановах неодноразово зазначав, що огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Згідно зі ст. 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів; огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи; для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження; слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце огляду до його закінчення та вчинювати будь-які дії, що заважають проведенню огляду.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, підставою для проведення огляду місця події стало повідомлення особи на лінію «102» про вчинення злочину. З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчим в присутності понятих, та інших учасників було здійснено огляд приміщень МКЛ №1 та вилучені речі, належні померлому ОСОБА_12 .

Та, одразу після цього о 12 год. 15 хв. 13.03.2019 року до ЄРДР було внесений запис про злочин, вчинений за адресою: АДРЕСА_2 , біля церкви, де о 6.49 годині було виявлено чоловіка 30-40 років з проникаючим пораненням шиї, якого було доставлено до МКЛ № 1, де останній помер. Попередня кваліфікація ч.1 ст. ст. 115 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000858 (Т. 1 а.с. 1).

Тому, ураховуючи те, що зазначені слідчі дії були невідкладною, оскільки здійснювалася одразу після вчинення злочину, тобто ще до внесення відомостей до ЄРДР, тому підстав для визнання протоколів оглядів місця події недопустимими доказами, апеляційний суд не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що протокол проведення слідчого експерименту від 12.04.2019 року (Т. 1 а.с. 111-114) не містить підпису усіх осіб, що брали участь у проведенні зазначеної процесуальної дії, отже не може бути доказом його вини, апеляційний суд вважає частково слушними, однак не підписання протоколу всіма учасниками не може бути єдиною підставою для визнання його недопустимим доказом.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ККС ВС від 07.12.2020 року в справі № 728/578/19, згідно ст. 85 КПК України, належними також є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

При цьому, чинний КПК України, не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Апеляційний суд враховує, що слідчий експеримент від 12.04.2019 року за участю свідка ОСОБА_13 фіксувався на відеокамеру та був проведений за участі понятих, які проставили свої підписи в протоколі.

Також, дані, отримані під час проведення вказаного слідчого експерименту об`єктивно узгоджуються з іншими матеріалами провадження та не є єдиним доказом вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.

Натомість, перевіряючи вказані доводи апеляційної скарги, колегією суддів враховується те, що на протязі всього апеляційного розгляду, ОСОБА_8 та його захисник, зазначаючи, що судом 1-ої інстанції надана невірна оцінка фактичним обставинам справи та доказам у провадженні, клопотання про дослідження вказаних доказів не заявляли, у зв`язку з чим колегія суддів перевіряє вказані доводи, виходячи із аналізу вироку суду у співвідношенні з матеріалами провадження.

Разом з тим, під час судового розгляду судом 1-ої інстанції ретельно були досліджені та вирішені по суті клопотання сторони захисту щодо визнання недопустимими доказами вказаних вище слідчих дій та надана ним оцінка.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що в порушення вимог ст.290 КПК України, стороною обвинувачення не були відкрита стороні захисту та не надана суду постанова про внесення змін в анкетні відомості особи потерпілого від 26.03.2019 року (Т.1 а.с. 55-56), є надуманими, оскільки невідкриття вказаної постанови жодним чином не вплинуло на обсяг пред`явленого обвинувачення або на встановлення фактичних даних кримінального провадження.

При цьому, твердження захисту про те, що акти медичних досліджень проведені відносно трупа ОСОБА_14 , а потерпілим є ОСОБА_12 суперечать матеріалам провадження, оскільки одразу після встановлення особи потерпілого, його анкетні дані були встановлені вірно та наступні медичні дослідження проведені із зазначенням правильних даних потерпілого.

Також, апеляційний суд враховує, що поведінка сторони захисту під час досудового розслідування, судового розгляду та апеляційного перегляду щодо оцінки наданих стороною обвинувачення доказів, спростування доводів обвинувачення не була пасивною. Процесуальна поведінка і позиція сторони захисту стосувалися відстоювання власних оцінок наданих стороною обвинувачення доказів, обґрунтування підстав щодо визнання окремих доказів недопустимими, а також тверджень про відсутність окремих ознак та елементів інкримінованого злочину, що доводить належне усвідомлення ОСОБА_8 суті висунутого обвинувачення. Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів вважає безпідставними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині та наявність у його діянні підстави притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 115 КК.

Також колегією суддів враховується, що стороною захисту не надано суду переконливих та об`єктивних доказів, які б спростовували сукупність досліджених доказів, та які переконливо вказують на те, що саме обвинувачений ОСОБА_8 вчинив інкримінований злочин.

Навпаки, ст. 94 КПК України визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

При цьому, суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також навів оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймав ці докази.

Версія та доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про незгоду з обвинувальним актом, а також щодо суперечливості та відсутності достовірних доказів на підтвердження його вини у вчиненні інкримінованого злочину мають суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відхилення судом його версії подій.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Всі перелічені вище письмові докази, у співвідношенні з показаннями потерпілих, свідків та матеріалами справи мають доказове значення у цьому провадженні.

Так, частиною 2 ст. 17 КПК передбачено, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання колегії суддів, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні в суді, суд 1-ої інстанції обґрунтовано висновку про те, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

Відтак, колегія суддів ретельно дослідила докази по справі, які мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винних, встановила обставини та спосіб вчинених злочинів, поведінку винних і всі інші обставин, що мали відношення до справи.

Судом створені необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист, досліджені всі представлені сторонами докази.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Апеляційний суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні дотримано вимог статей 10, 22 КПК, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в поданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Всі клопотання учасників процесу розглянуті відповідно до вимог закону.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, версія сторони захисту щодо недоведеності винуватості обвинуваченого у скоєнні злочину спростовується сукупністю обставин справи, встановлених під час судового та апеляційного розгляду на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у його вчиненні, стороною обвинувачення, на переконання апеляційного суду, поза розумним сумнівом доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння.

Разом з тим, апеляційний суд відхиляє доводи прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_8 покарання та вимоги про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 років, з огляду на наступне.

Так, при призначені покарання обвинуваченому, судом було враховано особу винного, його вік, стан здоров?я, характер, мотиви, обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставин, пом`якшуючих покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною справи, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп?яніння.

Враховуючи викладене, наведені данні про особу обвинуваченого, його опосередковану характеристику з місця попереднього ув`язнення (ОСІ), та обставини вчиненого злочину, його тяжкість, відсутність пом?якшуючих обставин та наявність обтяжуючих, а також з урахуванням того, що злочин вчинений обвинуваченим є найбільш суспільно небезпечним серед злочинів проти життя та здоров`я особи, суд 1-ої інстанції вважав за необхідне призначити обвинуваченому покарання виключно у виді позбавлення волі, вважаючи, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а призначене судом покарання буде достатнім для перевиховання особи та попередження скоєння нових правопорушень.

Апеляційний суд враховує, щоб бути справедливим, покарання не повинно перевищувати міру суворості, яка є достатньою для утримання людей від злочинів. Мета покарання полягає не в катуванні і муках людини і не в тому, щоб зробити неіснуючим вже скоєний злочин. Покарання не може бути марною жорстокістю і знаряддям злоби. Однією з головних складових мети покарання є прагнення перешкодити винному знову завдати шкоду суспільству й утримати інших від вчинення тих самих дій. Тому на думку суду слід застосовувати тільки такі покарання, які при збереженні пропорційності зі злочинами залишали б найбільш сильне і найбільш тривале враження на душу людей і були б найменш болісними для тіла злочинця.

Призначення вказаного покарання у виді позбавлення волі, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного злочину, його обставинам, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду 1-ої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді 9 років позбавлення волі, яке буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та враховує, що підстав вважати покарання, призначене йому несправедливим внаслідок м`якості, на чому наполягає прокурор у своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

При цьому, всі обставини провадження та дані про особу обвинуваченого, які зазначає прокурор в апеляційній скарзі, були враховані судом 1-ої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання.

Відповідно до приписів п. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Разом з тим, ретельно перевіривши всі доводи апеляційних скарг сторони захисту та обвинувачення, апеляційний суд вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки 1-ої інстанції дослідив обставини справи в повному обсязі, обґрунтування у вироку основані на досліджених матеріалах кримінального провадження, тому підстави для зміни або скасування вироку відсутні.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 27.05.2021 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання законної сили, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_28 ОСОБА_4