Справа № 307/5873/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/187/24 за апеляційною скаргою прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.03.2024.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк 60 днів, до 29.04.2024 включно із застосуванням електронних засобів контролю,щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, інваліда ІІ групи, непрацюючого, одруженого, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 11.12.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000851.

Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою, у разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це; цілодобово не залишати місце постійного проживання будинок АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження за ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 11.12.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000851.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, під час дії воєнного стану, який введено Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з неодноразовим продовженням такого та який продовжував діяти на

-2-

момент вчинення, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, організували незаконне переправлення громадянин ОСОБА_9 мешканця АДРЕСА_2 та ОСОБА_10 , мешканця АДРЕСА_3 , через державний кордон України з Румунією.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом отримання коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_6 13.11.2023 біля 10 год, зустрівшись в смт Солотвино Тячівського району Закарпатської області, отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в іноземній валюті в сумі 3600 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13.11.2023 становить 129880,44 грн та банківський переказ в сумі 12000 грн за обіцянку надати послугу з перетину кордону в незаконний спосіб та переміщення автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2199», державний номерний знак НОМЕР_1 до Румунії, який перебуває у володінні останнього. Надалі, 28.11.2023 о 12 год 06 хв на банківський рахунок невстановленої досудовим розслідуванням особи, надійшов міжнародний банківський переказ грошових коштів в іноземній валюті в сумі 7210 євро, що згідно курсу НБУ станом на 28.11.2023 становить 285933,45 грн від ОСОБА_11 дружини ОСОБА_9 , за надання послуги щодо перетину кордону поза пунктом пропуску останньому.

09.12.2023 біля 11 год ОСОБА_9 , виконуючи вказівки ОСОБА_6 , прибув до околиць АЗС «ОККО», що розташована в АДРЕСА_4 , де його підібрав автомобіль марки «Chrysler» моделі «Voyager» державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, під керуванням ОСОБА_6 та попрямував у напрямку Закарпатської області. Під час переміщення до м. Рахів Закарпатської області, ОСОБА_9 отримуючи вказівки від ОСОБА_6 щодо безперешкодного перетину кордону в пішому порядку, двічі здійснював обхід контрольних постів (КРП) ДПСУ з метою уникнення викриття працівниками правоохоронних органів. Після чого, близько 18 год цього ж дня, ОСОБА_6 поселив ОСОБА_9 у готелі «Європа», що розташований у АДРЕСА_5 , для ночівлі. Під час здійснення дій щодо організації незаконного перетину кордону ОСОБА_9 під час його транспортування з с. Малага Чернівецького району Чернівецької області, до місця перетину кордону поза межами пункту пропуску, ОСОБА_6 вимагав від ОСОБА_9 грошові кошти в загальній сумі 48571 грн та у подальшому отримав їх шляхом надіслання їх трьома операціями від ОСОБА_11 , яка є дружиною ОСОБА_9 , а саме транзакцією від 09.12.2023 у сумі 17911 грн, від 10.12.2023 у сумі 18000 грн та від 10.12.2023 у сумі 12660 грн.

У подальшому, близько 16 год ОСОБА_6 виїхав з готелю «Європа» на автомобілі марки «Chrysler» моделі «Voyager» державний номерний знак НОМЕР_2 , разом з ОСОБА_9 до смт Солотвино Тячівського району Закарпатської області та прибули у вказаний населений пункт близько 18 год, де біля будівлі церкви на перехресті вул. Зої Космодем`янської та Підгірної, ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_10 , який за вказівкою ОСОБА_6 їх там очікував на своєму автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2199» державний номерний знак НОМЕР_1 , який ОСОБА_6 повинен був переправити до Румунії після закінчення переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 поза межами пункту пропуску до Румунії. Близько 18 год 30 хв ОСОБА_6 зайняв водійське місце в автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2199», державний номерний знак НОМЕР_1 та наказав у свою чергу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зайняти пасажирські місця у вищевказаному автомобілі та вони поїхали у напрямку с. Біла Церква Тячівського району Закарпатської області, де під`їхавши до вул. Вікторії у с. Біла Церква, що розташована неподалік державного кордону України, наказав вийти із автомобіля та вказав напрямок, де необхідно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перетнути державний кордон України поза межами

-3-

пункту пропуску, які пішли у вказаному напрямі, а саме до 299 прикордонного знаку, однак біля 20 год були затримані прикордонним нарядом НОМЕР_3 прикордонного загону імені героїв Карпатської Січі ( АДРЕСА_4 ).

В цей же час ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2199» державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув пункт пропуску «Солотвино» до країни Румунії та 11.12.223 повернувся до України в пішому порядку, вивізши вказаний автомобіль до Румунії, як виконання домовленості з ОСОБА_10 при незаконному перетині кордону.

29.02.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Необхідність застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна,а також наявність ризиків, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків, з метою можливої зміни показань на його користь або відмови від дачі показань, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказала на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також, слідчим суддею встановлено, що є достатні підстави вважати, що існують наведені слідчим у клопотанні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, в ході судового розгляду клопотання встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, постійне місце проживання та реєстрації, а отже в нього наявні міцні соціальні зв`язки, крім того за місцем проживання характеризується позитивно та є особою з інвалідністю ІІ групи. У зв`язку з наведеним, слідчий суддя прийшла до висновку, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, обов`язкові для встановлення під час розгляду клопотання слідчим суддею, а тому слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, тому запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово із застосуванням електронних засобів контролю є достатнім для запобігання наявним ризикам і забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 04.03.2024 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб та визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, сторона обвинувачення вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та підлягає скасуванню. Слідчий суддя не врахувала достатньою мірою обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, яка на даний час повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, тяжкість кримінального правопорушення у якому останній підозрюється, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, яким можливо запобігти лише шляхом застування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

-4-

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора та просили її залишити без задоволення, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.03.2024 відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження за ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 11.12.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000851.

29.02.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

04.03.2024 ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк до 29.04.2024.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 КПК України.

У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що

-5-

загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка ініціатора клопотання, прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановила, що достатніх обставин для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, й свідчили б про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

Колегія суддів уважає, що з урахуванням обставини кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшла вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя поклала на ОСОБА_6 і певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора,

-6-

слідчого судді або суду за першою вимогою, у разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це; цілодобово не залишати місце постійного проживання будинок АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не уважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в його повсякденний спосіб життя.

При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав уважати його м`яким, немає.

-7-

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні № 7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.03.2024 щодо ОСОБА_8 ,- без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді