Справа № 947/4113/24
Провадження № 1-кс/947/4039/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001609 від 16.11.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001609 від 16.11.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У клопотанні слідчий просить накласти арешт на апартаменти НОМЕР_2 які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) із забороною розпорядження, здійснення реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна власнику та будь-яким іншим особам

В обґрунтування клопотання посилається на те, що об`єкт нерухомого майна апартаменти НОМЕР_2 які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) - фактично є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій та набутий кримінально протиправним шляхом, керуючись ст. 98, 100, 110 КПК України, 08.03.2024 слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом вказаного об`єкту нерухомості.

Таким чином, з метою збереження речових доказів, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження, приховування вищевказаних об`єктів нерухомості, існує необхідність в накладені арешту у кримінальному провадженні на зазначені об`єкти нерухомості для забезпечення унеможливлення змінити, знищити чи пошкодити, що не дасть змогу, довести обставини кримінального правопорушення, в даному кримінальному провадженні, у випадку не забезпечення збереження майна та для забезпечення унеможливлення переходу майнових прав.

Вказане стало підставою для звернення слідчого до слідчого суді із клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, проте від прокурора ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд вказаного клопотання за його відсутності. Крім того, сторона обвинувачення просила розглянути клопотання та без повідомлення власника майна, його представників.

За ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи ту обставину, що власниками нерухомого майна, на яке слідчий та прокурор просять накласти арешт, є ОСОБА_5 , щодо якої існують достатні підстави вважати про пов`язаність з подіями, які розслідуються у кримінальному провадженні, то слідчий суддя дійшов висновку, що наявні обґрунтовані підстави вважати про існування можливості у власника вжити заходів, що унеможливлять накладення арешту на нерухоме майно , а за такого, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України розгляд клопотання слід проводити без повідомлення власника такого майна, його представників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

В ході судового розгляду встановлено, що слідчим відділом ОРУП №1 ГУНП в Одеській області під процесуальним керівництвом Київської окружної прокуратури міста Одеси, проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0001609 від 16.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході проведення досудового розслідування установлено, що група невстановлених осіб, діючи за попередньою змовою між собою, заволоділи об`єктами нерухомого майна, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі, приміщенням НОМЕР_2.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлена досудовим розслідуванням особа видаючи себе ОСОБА_6 16.06.2023 року перебуваючи в приміщенні нотаріальної кантори приватного нотаріуса ОМНО ОСОБА_7 яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 уклала із ОСОБА_5 , договір купівлі продажу апартаментів № 2012 належать продавцю згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.12.2018 року, індексний номер витягу: 150272137. Реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено 18.12.2018 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності : 29544194.

Разом із тим, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 із 08.10.2021 року перебуває за кордоном та правочинів щодо майна не здійснювала.

Таким чином встановлено, що невстановлена досудовим розслідуванням особа яка використовує анкетні данні: « ОСОБА_6 » ймовірно надавши приватному нотаріусу ОМНО недостовірні та/або завідомо неправдиві данні та/або документи, шляхом оману заволоділа об`єктом нерухомого майна який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що в подальшому ОСОБА_5 вчинила ряд правочинів з майно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.08.2023 року що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 посвідчено договір позики зареєстрований у реєстрі за №2726, відповідно до умов якого ПОЗИКОДАВЕЦЬ: громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від імені якого на підставі довіреності діяв громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передав а позичальник ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , прийняла у власність грошові кошти в сумі 99 750,00 доларів США (Дев`яносто дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят доларів США 00 центів), що є еквівалентом суми 3 765 562,50 гривень (Три мільйона сімсот шістдесят п`ять тисяч п`ятсот шістдесят дві гривні 50 копійок) за готівковим курсом продажу доларів США в відділеннях AT «ПУМБ» (1 долар США = 37,75 гривень), без нарахування процентів.

Разом із тим, 10.08.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 посвідчено договір іпотеки зареєстрований у реєстрі за №2727, 2728, відповідно до умов якого іпотекодавець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 передає а Іпотекодержатель ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від імені якого на підставі довіреності діяв громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приймає в іпотеку наступне нерухоме майно: апартаменти 2012 (дві тисячі дванадцять), загальною площею 198,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ).

Так, згідно відповіді посадових осіб ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ „МОРСЬКА СИМФОНІЯ"» Код ЄДРПОУ - 41638513 від 26.12.2023№26/12 встановлено, що ОСОБА_5 як власник приміщення НОМЕР_2 16.06.2023 року уклала договір НОМЕР_2 про надання послуг з управляння комплексом.

Таким, чином вищезазначений об`єкт нерухомого майна, є предметом вчинення кримінального правопорушення.

Попередня правова кваліфікація по кримінальному правопорушення ч. 4

ст. 190 КК України - шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Враховуючи, що об`єкт нерухомого майна апартаменти НОМЕР_2 які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101)- фактично є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій та набутий кримінально протиправним шляхом, керуючись ст. 98, 100, 110 КПК України, 08.03.2024 слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом вказаного об`єкту нерухомості.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 354869682 від 17.11.2023 року, вбачається, що апартаменти № 2012, загальною площею 198,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належать: ОСОБА_5 . Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 68058207 від 16.06.2023. Державний реєстратор: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 .

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до абз. 1 ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи зазначені вище обставини, на переконання слідчого судді, наразі наявні підстави для накладення арешту на апартаменти НОМЕР_2 які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 з метою збереження речових доказів, оскільки вказані апартаменти є предметом вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а їх реєстрація підлягає ретельній перевірці під час досудового розслідування

На підставі наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено, що зазначене нерухоме майно, відповідно до положень ст. 170 КПК України відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, постановою слідчого від 08.03.2024 визнано речовим доказом, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001609 від 16.11.2023.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, які можливо є предметом вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 190 КК України), за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 08.03.2024 року, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні на початковій стадії досудового розслідування.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, враховуючи високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, його специфіку і тяжкість. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження є виправданими, співмірними із завданнями кримінального провадження та пропорційними меті, з якою такі обмеження застосовуються.

Також слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації правомочностей щодо таких прав, такий захід є тимчасовим.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що обмеження, яких зазнає власник майна, на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання у його право власності.

Крім того, з урахуванням характеру кримінального правопорушення, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, такий захід забезпечення кримінального провадження є пропорційним втручанню у володіння майном. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає. У цьому випадку арешт майна необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження та негативних наслідків для володільців майна не створює.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001609 від 16.11.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на апартаменти НОМЕР_2 які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) із забороною розпорядження, здійснення реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна власнику та будь-яким іншим особам.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1