Справа № 473/2628/24
Номер провадження1-кп/473/261/2024
Категорія: ч.5 ст.407 КК України
ВИРОК

іменем України

"07" червня 2024 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську в режимі відео конференції під час трансляції із Державної установи «Вознесенська виправна колонія №72», котра розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, освіта повна вища, сімейний стан не одружений, на утриманні дітей не має, на момент інкримінованого йому кримінального правопорушення був військовослужбовцем ЗСУ України по мобілізації, проходив військову службу на посаді командира першого мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні лейтенант, зареєстрований за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , судимого

1. 25.09.2019 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 03 місяців арешту;

2. 07.03.2023 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 04 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування основного покарання з іспитовим строком випробування на 02 роки;

3. 16.10.2023 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.4 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 05 років 04 місяців позбавлення волі, з 19 вересня 2023 року знаходиться під вартою та утримується в Державній установі «Вознесенська виправна колонія №72», за виконанням вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2023 року.

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

Обвинувачений лейтенант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді командира першого мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , 12 жовтня 2022 року приблизно о 08:00 годині, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, на порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.1 та 3 ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив без поважних причин місце служби у тимчасовому місці дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованого в АДРЕСА_1 , та незаконно перебував поза межами місця служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби, приховуючи свою належність до ЗСУ, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби до 02 червня 2023 року.

02 червня 2023 року обвинувачений лейтенант ОСОБА_5 добровільно з`явився до Першого слідчого відділу /з дислокацією у місті Миколаєві/ ТУ ДБР у місті Миколаєві та повідомив про себе, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби, чим припинено переховування від правоохоронних органів та військового управління.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю та пояснив, що він був призваний на військову службу в ЗСУ по мобілізації 27 лютого 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його було відправлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 , його /тобто обвинуваченого ОСОБА_5 / було призначено на посаду командира першого мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні лейтенант, його було зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення, як офіцера, він був визначений таким, що прийняв посаду і приступив до виконання своїх службових обов`язків.

З 30 серпня 2022 року по 01 вересня 2022 року він самовільно залишав місце дислокації військової частини, в зв`язку з чим командуванням військової частини відносно нього було проведено службове розслідування, його було притягнуто до адміністративної відповідальності, з поверненням до військової частини.

12 жовтня 2022 року приблизно о 08:00 годині, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, він знову самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та білше до даної військової частини не повертався. Але він прийшов до розуміння, що його умисні дії мають ознаки кримінального правопорушення, в зв`язку з чим він 02 червня 2023 року добровільно з`явився до Першого слідчого відділу ТУ ДБР у місті Миколаєві та повідомив про себе, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби, чим 02 червня 2023 року було припинено його переховування від правоохоронних органів та військового управління.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Підстав для сумнівів при повному визнанні своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , безпосередньо допитаного в судовому засіданні у суда немає, оскільки дані показання суд знаходить достовірними та логічними, які підтверджені за допомогою інших доказів, котрі суд знаходить належними, допустимими, необхідними та достатніми, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Відповідно до копії акту службового розслідування, затвердженого 22 жовтня 2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 , відносно лейтенанта ОСОБА_5 , яке було розпочато 12 жовтня 2022 року, з рішенням відповідно до якого, визнано, що неправомірні дії командира першого мінометного взводу мінометної батареи військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта ОСОБА_5 , містять ознаки складу злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, в зв`язку з чим, матеріали щодо діяння лейтенанта ОСОБА_5 направити до Державного бюро розслідувань у місті Миколаєві.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого лейтенанта ОСОБА_5 .

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений лейтенант ОСОБА_5 .

Умисні дії обвинуваченого лейтенанта ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби без поважних причин, військовослужбовцем /крім строкової служби/, вчиненому в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому лейтенанту ОСОБА_5 .

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому лейтенанту ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому лейтенанту ОСОБА_5 в обвинувальному акті не зазначено.

Мотиви призначення покарання, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого лейтенанта ОСОБА_5 , суд виходить з наступних обставин та враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином Особливої частини КК України розділу ХІХ та є кримінальним правопорушенням проти встановленого порядку несення військової служби, тобто військовим кримінальним правопорушенням.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого лейтенанта ОСОБА_5 , його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, соціально психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений лейтенант ОСОБА_5 повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він має повну вищу освіту, є не одруженим, на утриманні дітей не має, задовільно характеризується за місцем проживання та негативно характеризується за місцем несення військової служби, не перебуває на диспансерних обліках лікарів психіатрів та наркологів комунальних медичних закладів Миколаївської області, є судимим.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому лейтенанту ОСОБА_5 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, його наслідки для Збройних Сил України, а також інші обставини кримінального провадження, при наявності пом`якшуючих покарання обставин та відсутності обтяжуючих покарання обставин, з врахуванням особи обвинуваченого лейтенанта ОСОБА_5 , його ставлення до вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити вид основного покарання в виді позбавлення волі, відповідно до мінімальної межі, визначеної санкцією ч.5 ст.407 КК України для даного виду покарання, який буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого лейтенанта ОСОБА_5 .

Також суд вважає, що даний вид основного покарання відносно обвинуваченого лейтенанта ОСОБА_5 буде необхідним та достатніми для його виправлення, та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст.65 КК України, а також із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи остаточне основне покарання обвинуваченому лейтенанту ОСОБА_5 , суд застосовує відносно нього приписи та вимоги ч.4 ст.70 КК України, відповідно до яких, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань, оскільки після ухвалення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2023 року, за яким ОСОБА_5 було визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та за сукупністю вироків йому було призначено основне покарання в виді 05 /п`яти/ років 04 /чотирьох/ місяців позбавлення волі /єдиний унікальний номер судової справи №473/5175/23, провадження № 1-кп/473/360/2023/, в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , винний ще в іншому злочині, передбаченому ч.5 ст.407 КК України, який ним вчинено з 12 жовтня 2022 року по 02 червня 2023 року, тобто до ухвалення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2023 року.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільній позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого лейтенанта ОСОБА_5 не застосовувався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому основне покарання в виді позбавлення волі строком на 05 /п`ять/ років.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України при сукупності злочинів за цим вироком та вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2023 року /єдиний унікальний номер судової справи №473/5175/23, провадження № 1-кп/473/360/2023/, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно до відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначити покарання в виді позбавлення волі строком на 05 /п`ять/ років 06 /шість/ місяців.

Запобіжний захід обвинуваченому засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, обрати тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський СІЗО», обчислюючи строк відбування основного покарання з 07 червня 2024 року, тобто з моменту ухвалення вироку, зарахувавши в строк відбування основного покарання тримання його під вартою з 19 вересня 2023 року по 06 червня 2024 року включно, при виконанні вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2023 року, та зарахувавши в строк відбування основного покарання строк тримання його під вартою в установі попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №2046 VIII від 18 травня 2017 року, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1