печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001808,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор у клопотанні вказує наступне.

Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001808 від 27.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України.

У клопотанні зазначено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше вересня 2023 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на незаконне збагачення, шляхом створення та утримання місць розпусти, а також заняття діяльністю, пов`язаною із сутенерством, в результаті чого громадяни України зорганізувались у стійке об?єднання - злочинну організацію з ієрархічною системою розподілу ролей та функцій, основна мета якої полягає у втягненні осіб в заняття проституцією, сутенерстві та утриманні місць розпусти.

В ході здійснення досудового розслідування в межах вказаного кримінального провадження встановлено, що на території Львівської області здійснюють протиправну діяльність громадяни України, які усвідомлюючи характер своїх дій та об`єднавши свої зусилля з іншими учасниками для досягнення єдиного злочинного результату - незаконного збагачення, вступили до злочинної організації та налагодили діяльність розгалужених мереж місць розпусти, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, завідомо відомий всім учасникам, з розподілом функцій кожного учасника групи. Встановлено, що структура злочинного об`єднання в складі якого діють фігуранти кримінального провадження, має внутрішнє й зовнішнє стійке ієрархічне об`єднання, метою діяльності якого є тривале вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів в сфері моральності, що супроводжується ретельною довготривалою підготовкою, керівництвом та координацією злочинної діяльності всіх учасників, централізованим забезпеченням функціонування злочинного об`єднання, стабільним складом, тісними стосунками між його учасниками, їх централізованим підпорядкуванням, єдиними для всіх правилами поведінки, а також наявність єдиного плану злочинної діяльності і чіткого розподілу функцій учасників щодо його досягнення.

Встановлено, що дана злочинна організація створена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який здійснює керування нею, що полягає у вчиненні сукупності дій, спрямованих на управління її функціонуванням як стійкого об`єднання осіб (забезпечення існування, відповідного рівня організованості, дотримання загальних правил поведінки і дисципліни; вербування нових учасників, розподіл або перерозподіл між ними функціональних обов`язків; організація заходів щодо прикриття останньої; вдосконалення структури об`єднання) та здійсненням ними злочинної діяльності (визначення її мети і напрямів, конкретних завдань об`єднання, його структурних частин або окремих учасників, координація їх дій; ініціювання здійснення певного виду злочинної діяльності чи вчинення конкретних злочинів тощо).

Учасники злочинної організації налагодили діяльність розгалуженої мережі місць розпусти, переважно в центральній частині міста Львова, залучивши при цьому до надання сексуальних послуг за грошову винагороду понад 50 осіб жіночої статі. Кожен з учасників злочинної організації, згідно відведеної йому керівником ролі, виконує окрему функцію.

Так, в структурі злочинної організації було створено окрему ланку, яка займається розміщенням відповідних оголошень про надання сексуальних послуг в додатку «Telegram» та на веб-ресурсах, обговоренням з клієнтами умов надання сексуальних послуг, наданням клієнтам фотографій повій, обліком робочого часу останніх, розміщенням оголошень про прийом на роботу осіб жіночої статі для надання сексуальних послуг тощо. Діяльністю вказаних членів злочинної організації керує ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка підзвітна керівнику злочинної організації ОСОБА_4 . До складу вказаної ланки злочинної організації увійшли: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Крім цього, окрема група учасників злочинної організації здійснює контроль якості надання сексуальних послуг та дотримання повіями правил поведінки в місцях розпусти, доставлення повій до місця перебування клієнтів (в тому числі під час дії комендантської години), збір грошових коштів, отриманих повіями від клієнтів, забезпечення охорони повій, вирішення конфліктних ситуацій. Керівництво вказаною групою ОСОБА_4 поклав на себе. До складу вказаної групи увійшли наступні члени злочинної організації: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_17 та ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_18 .

Вказані особи вступили до складу злочинної організації, усвідомлюючи факт її існування, внутрішню побудову, способи вчинення злочинів та її мету, яка полягає у здійсненні сутенерства для незаконного збагачення. При цьому, виконуючи відведену їм роль, розробили правила конспірації та поведінки, обов`язкові для виконання іншими учасниками злочинної організації, порядок дій у разі затримання правоохоронними органами та встановили контакт з представниками правоохоронних органів.

Також встановлено, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 де і була 11.06.2024 затримана на підставі п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 303 КК України.

11.06.2024 під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено речі які відповідають критеріям ст. 98 КПК України а саме:

- мобільний телефон Redmi A2 із сім катркою НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон SAMSUNG Galaxy A335G із двома сім катками НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон OPPO модель CPH2591 із сім карткою НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон Xiaomi Redmi Note11 із сім карткою НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон Xiaomi Redmi 10 Note 5G із сім карткою НОМЕР_6 та НОМЕР_7 ;

- планшетний комп`ютер TAB P12 модель TB 370FI;

- блокнот із чорновими записами;

- один тримач для сім карток НОМЕР_2 ;

- три банківські картки.

11.06.2024 перераховані вище предмети визнано речовими доказами, у зв`язку з тим, що вони відповідають вимогам передбаченим ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Метою накладення арешту, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів.

У судове засідання прокурор та власники майна у судове засідання не з`явилися, про розгляд клопотання повідомленні належним чином.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частин 1 3 статті 64 2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 від 11.06.2024 вилучені предмети визнано речовими доказами, у зв`язку з тим, що вони відповідають вимогам передбаченим ст. 98 КПК України.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім цього, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК України, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, застосовані обмеження стосовно вказаного вище майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, представниками власника майна не надано та не встановлено.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001808 - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, вилучене 11.06.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон Redmi A2 із сім катркою НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон SAMSUNG Galaxy A335G із двома сім катками НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон OPPO модель CPH2591 із сім карткою НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон Xiaomi Redmi Note11 із сім карткою НОМЕР_5 ;

- мобільний телефон Xiaomi Redmi 10 Note 5G із сім карткою НОМЕР_6 та НОМЕР_7 ;

- планшетний комп`ютер TAB P12 модель TB 370FI;

- блокнот із чорновими записами;

- один тримач для сім карток НОМЕР_2 ;

- три банківські картки.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1