Справа № 522/8780/23
Провадження № 1-кс/522/2544/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача від 16.04.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001060, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, у якій просить скасувати постанову дізнавача СД відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеський області ОСОБА_4 від 16.04.2024 р. про закриття кримінального провадження № 0001060 від 03.12.2021 р.

Заявник в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, у якій вказав, що скаргу підтримує та просить її розглянути за його відсутності.

Встановлено, що 24.04.2024 р. у поштовому відділенні ОСОБА_3 отримав повідомлення та копію постанови дізнавача ОСОБА_4 від 16.04.2024 р. про закриття вказаного кримінального провадження. Вважає, що вказана постанова є хибною, необґрунтованою, передчасною, та не відповідає вимогам ст. 2 КПК України, висновки дізнавача про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення необґрунтовані, та не відповідають дійсності через навмисну попередню невірну та невідповідну дійсним обставинам вчиненого правопорушення кваліфікацію кримінального проступку, поверхневий та упереджений розгляд справи, через взагалі не проведене розслідування по справі, не розгляд та недостатньому вивченню всіх наявних доказів та обставин що мають суттєве значення для встановлення істини по справі, нічого дізнавачем з`ясовано не було, через що вказана постанова повинна бути скасована.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно відомостей заяви від 10.09.2021 р. ОСОБА_3 звертався до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення вихователем дитячого дошкільного закладу передбаченого ст. 137 КК України. Ухвалою Приморського районного суду від 16.11.2021 р. по справі № 522/21549/21 було зобов`язано уповноважених осіб відділення поліції № 1 внести до ЕРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, що містяться у заяві № 15514 від 10.09.2021 р.

Дізнавач у постанові про закриття кримінального провадження вказує, що жодних доказів, які підтверджують отримання тілесних ушкоджень дітьми не встановлено, але у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про виконання дізнавачем слідчих дій зазначених у клопотанні від 17.01.2022 р. щодо отримання пояснень/показань від матерів інших дітей, які також постраждали внаслідок недбалого виконання службових обов`язків вихователями вказаного дошкільного закладу, а також відсутні пояснення або показання інспектора СЮП ВП ОРУП № 1 Бельської про результати огляду інспектором дитини при складанні заяви від 10.09.2021 р., а у разі відсутності у дитини зазначених тілесних ушкоджень у вигляді синців та слідів укусів інспектор ОСОБА_5 не прийняла би заяву як завідомо неправдиве звернення до поліції, та його було би притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Дізнавач не здійснила допит вихователя ОСОБА_6 , навіть не звернувши уваги на відомості зазначені у її поясненнях від 27.09.2021 р., де вихователь фактично підтверджує свою бездіяльність, не втручання та тільки спостереження, за діями вихованців. Ніде у первісних поясненнях вихователя, не вказано, що вона намагалась хоч би як запобігти або врегулювати конфліктну ситуацію, а тим більш відсутній протокол допиту дізнавачем вихователя, саме через нездійснення цього допиту дізнавачем, незважаючи на те, що про необхідність здійснення якого ОСОБА_3 зазначав у своєму клопотанні від 17.01.2022 р., та взагалі не вказано коли, та яким чином отримав наявні на долучених до матеріалів розслідування фото багаточисленних слідів укусів та синців його син. Тож необґрунтованими є висновки дізнавача про не встановлення наявності тілесних ушкоджень у вихованців вказаного дошкільного закладу, через не здійснення допитів вихователів дошкільного закладу, та деяких із вказаних батьків потерпілих дітей зазначених у клопотанні від 17.01.2022 р., із посиланнями лише на старі пояснення вихователя ОСОБА_6 надані інспектору Бельській 27.09.2021 р. Ці питання дізнавач взагалі не вивчала та не звернула уваги на невідповідність дійсних фактів і обставин, тим що були викладені у поясненнях вихователя від 27.09.2021 р., які одночасно і спростовують висновки дізнавача.

Згідно листів прокурора від 13.06.2023 р., 10.07.2023 р., 24.10.2023 р., 24.01.2024 р. по скаргам ОСОБА_3 , було неодноразово вивчено стан досудового розслідування, який було визнано незадовільним, перекваліфікацію на відповідну дійсним обставинам справи не було здійснено, та прокурором було направлено лист начальнику органу досудового розслідування, яким ініційовано питання про відсторонення вказаного дізнавача від проведення розслідування, але подальше проведення розслідування було продовжено тим самим дізнавачем ОСОБА_7 , яка не здійснила за майже два роки проведення розслідування жодних слідчих дій, а замість здійснення розслідування тільки повторно винесла оскаржувану постанову про закриття вказаного кримінального провадження.

У порушення ст.ст. 44, 55, 59 КПК України, дізнавач ОСОБА_8 тривалий час не надавала можливості ознайомитися із матеріалами досудового розслідування, через невизнання дізнавачем ОСОБА_3 законним представником потерпілого - його малолітнього сина, це відбулося тільки 15.01.2024 р. після черговий скарги прокурору від 09.06.2023 р. та відповіді прокурора від 24.10.2023 р., через він був позбавлений можливості подати клопотання із переліком питань, відповіді на які належить отримати дізнавачу при здійсненні допиту вихователів та інших батьків.

Не здійснивши жодних слідчих дій, не вивчивши та не аналізувавши наявні у справі відомості і факти, дізнавач дійшла до висновку про відсутність у діянні складу кримінального проступку, та винесла хибну постанову про закриття вказаного кримінального провадження.

На підставі викладеного, вважає дії дізнавача ОСОБА_4 по винесенню постанови від 16.04.2024 р. про закриття кримінального провадження неправомірними, а саму постанову такою, що має бути скасована.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений, причину неявки суду не сповістив.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши скаргу, вивчивши надані матеріали, вважаю, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 303 КПК України визначено виключний перелік рішень, слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та суб`єктивний склад осіб, які мають право звернутись із такими скаргами.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 25 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У порушення вимог КПК України, дізнавачем не були перевірені всі обставини, необхідні для повного, об`єктивного та всебічного досудового розслідування, не виконано необхідні слідчі та процесуальні дії з метою встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Між тим, обов`язковість проведення таких слідчих дій обумовлена самим завданням кримінального провадження.

Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Проте, дізнавач не забезпечив ефективного розслідування за кримінальним провадженням. Проведене ним досудове слідство не було ретельним, безстороннім і сумлінним.

Таким чином дізнавач, в порушення вимог ст.ст. 9, 92-94 КПК України, не провів всі необхідні слідчі дії для повного і всебічного висвітлення обставин кримінального правопорушення, а тому рішення дізнавача СД ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 16.04.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001060 від 03.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, прийнято передчасно та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 22, 25, 303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача від 16.04.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001060 задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеський області ОСОБА_4 від 16.04.2024 р. про закриття кримінального провадження № 0001060 від 03.12.2021 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

07.05.2024