Номер провадження: 11-сс/813/739/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 19.04.2024, якою в межах к/п №0000167 від 05.02.2024 стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, працюючого на посаді інспектора взводу №2 роти №3 батальйону №2 полку УПП в Одеській обл. ДПП НП України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000167 від 05.02.2024 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України було частково задоволено клопотання слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_9 та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.06.2024 включно, із визначенням в якості альтернативного запобіжного заходу застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн., з покладенням на нього у разі внесення застави строком до 15.06.2024 включно певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України та в зазначеному кримінальному провадженні органом досудового розслідування доведено існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтовані підозрою у вчиненні тяжкого злочину, відсутністю міцних соціальних зв`язків, особистим знайомством із заявником та свідками, фактом того, що на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень.

Водночас, врахувавши положення ч. 4 ст. 182 КПК України, а також з урахуванням обставин справи та встановлених ризиків, підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого корисливого кримінального злочину в умовах воєнного стану, наявності у підозрюваного статусу службової особи правоохоронного органу, тривалості здійснення інкримінованих дій, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_8 застави в якості альтернативного запобіжного заходу з виходом за межі, встановлені п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не погодився із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на її необґрунтованість та незаконність з огляду на наступні обставини:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що в клопотанні прокурора міститься лише загальне посилання на вимоги ст. 177 КПК України, без жодного обґрунтування реальності ризиків по відношенню до підозрюваного ОСОБА_8 , натомість, підозрюваний не вчиняв жодних дій з перешкоджання правоохоронним органам здійснити його затримання, не відмовлявся надавати показання, прибував за кожним викликом суду, ОСОБА_8 готовий добровільно передати паспорт гр. України для виїзду за кордон на зберігання правоохоронним органам; підозрюваний позитивно характеризується, раніше не судимий та ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра;

- визначений слідчим суддею розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу є непомірним для ОСОБА_8 , в ухвалі відсутні будь-які посилання на виключні обставини, які б надавали слідчому судді право вийти за межі встановленого законом розміру застави для злочинів такої категорії, натомість, на утриманні підозрюваного перебуває мати-пенсіонерка, яка потребує матеріальної підтримки та єдиним його доходом є заробітна плата працівника правоохоронного органу.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та змінити застосований стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт із забороною залишати житло у певний період доби, із одночасним встановленням електронного засобу контролю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали свідчить про те, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 19.04.2024 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України (а.с. 15-22), санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3-х до 8-ми років з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, зокрема, у тому, що він 05.02.2024 приблизно о 10:20 год., реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на особисте збагачення, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, висунув вимогу ОСОБА_10 надати йому неправомірну вигоду розміром до 3500 доларів США для здійснення ним впливу на невстановлену на теперішній час службову особу, уповноважену на виконання функцій держави, при прийнятті відповідних процесуальних рішень під час розгляду адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та 18.04.2023 о 14:09 год. отримав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в розмірі 3500 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 18.04.2024 становить 138 390 грн., за здійснення впливу на прийняття рішення невстановленим наразі досудовим розслідуванням суддею Малиновського районного суду м. Одеси (521/3389/24), тобто особою, уповноваженою на виконання функцій держави, щодо уникнення ОСОБА_11 адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначена підозра не оскаржується сторонами кримінального провадження та підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Водночас, апеляційний суд критично оцінює доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не було доведено реального існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд, погоджуючись із висновками слідчого судді, звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, здійснення незаконного впливу на свідків у провадженні, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні корупційного тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, відповідальність за який передбачена лише у виді позбавлення волі на строк від 3-х до 8-ми років, з конфіскацією майна, та у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні зазначеного злочину, стосовно нього неможливе буде застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, або призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, що може призвести до спроб переховування останнього; у ОСОБА_8 відсутні міцні соціальні зв`язки, зокрема, він не одружений та не має дітей на утриманні; у зв`язку із займаним службовим становищем, через використання своїх зв`язків із органами державної влади, може здійснювати вплив на свідків у провадженні, при цьому, із деякими свідками підозрюваний знайомий особисто, зокрема, із заявником, та знає їх анкетні дані; наразі органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, колегія суддів вважає слушними твердження сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий та ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, проте зазначає, що вказані обставини не зменшують ризики, встановлені апеляційним судом вище та не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обставини вчинення злочину, в якому останній обґрунтовано підозрюється та характеристику його особи.

Посилання захисника в якості підстав для застосування стосовно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу на те, що він позитивно характеризується та не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки є голослівними та не підтверджуються жодними письмовими доказами.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування було доведено неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання вищеназваним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В контексті надання оцінки доводам сторони захисту з приводу непомірності визначеного підозрюваному ОСОБА_8 розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зауважує на наступному.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, розмір застави визначається слідчим суддею, судом, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В цьому контексті апеляційний суд приймає до уваги положення п. 25 рішення ЄСПЛ у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022, в якому Суд зауважує на тому, що загальні принципи щодо обґрунтування визначення розміру застави наведені в рішеннях у справах «Корбан проти України» (Korban v. Ukraine), заява №26744/16, п.п. 154-157, від 04.07.2019), та «Мангурас проти Іспанії» [ВП] (Mangouras v. Spain), заява №12050/04, п.п. 78-81, ЄСПЛ 2010). Зокрема, гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, п. 70, від 22.05.2018). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим ст. 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява №60859/00, п. 111, від 07.12.2006).

В цьому контексті апеляційний суд зауважує на тому, що обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 тяжкого корисливого корупційного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, вчиненого у сфері службової діяльності в умовах воєнного стану, його майновий та сімейний стан, наявність статусу службової особи правоохоронного органу, доведені органом досудового розслідування ризики послугували тими виключними випадками, які, на підставі вищевикладених вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, дозволили слідчому судді при визначенні підозрюваному ОСОБА_8 застави в якості альтернативного запобіжного заходу вийти за межі розміру застави, передбаченого кримінальним процесуальним законом для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів.

При цьому, стороною захисту не було доведено факту перебування матері ОСОБА_8 на його утриманні, натомість, долучена до доповнення до апеляційної скарги копія пенсійного посвідчення підтверджує лише те, що його матір є пенсіонером за віком.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави, який, на відміну від інших, більш м`яких запобіжних заходів, зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу із доповненнями захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 19.04.2024, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.06.2024 включно, із визначенням застави в розмірі 908 400 грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4