Справа № 496/4551/24
Провадження № 1-кс/496/1723/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Дачне Одеського району Одеської області, освіта середня, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-16.08.2021 року Біляївським районним судом за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт,

за матеріалами кримінального провадження за № 0000183 від 04.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП№2 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 . При цьому посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 28.06.2024 близько 14:00 год. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), прийшов за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 . Перебуваючи в приміщенні будинку, між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_7 виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.

В ході конфлікту, ОСОБА_5 діючи умисно, протиправно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних державою цінностей життя та здоров`я, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання їх протиправних наслідків, переслідуючи мету спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 , завдав останньому численні удари кулаками, молотком та стільцем в область тулуба, від вказаних ударів потерпілий впав на ліжко. Продовжуючи свій злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 взяв у руки кінескопний телевізор та кинув їм у потерпілого ОСОБА_7 в область грудної клітини, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів ребер. Надалі, довівши злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Потерпілий ОСОБА_7 від спричинених тілесних ушкоджень через деякий час помер за місцем мешкання.

05.07.2024 повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за кваліфікуючими ознаками умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Прокурор у судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на обставини, викладені у письмовому клопотанні щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, при цьому захисник посилалась на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені з боку сторони обвинувачення, її підзахисний має постійне місце проживання, тому просила застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

На підставі п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину та до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, а саме:

- Протоколом огляду місця події від 03.07.2024;

- Протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_5 від 04.07.2024;

- Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 04.07.2024;

- Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 05.07.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04.07.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 04.07.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 04.07.2024 та іншими доказами у їх сукупності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою продовження підозрюваному

ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є унеможливлення останнім переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 не може не усвідомлювати імовірність засудження за інкримінованим злочином, передбаченим ч. 2 ст. 121 КК України та призначення реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк від семі до десяти років. Також підозрюваний ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, офіційного джерела доходів.

Крім цього, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України наявний ризик, що пов`язаний із можливим незаконним впливом підозрюваного на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, тому, що на стадії досудового слідства не проведено всіх необхідних слідчих дій.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що підозрюваний ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семі до десяти років, підозрюваний ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість покарання та перебуваючи на свободі, може вчиняти дії направлені на уникнення кримінальної відповідальності та дії перераховані в ч. 1 ст. 177 КПК України, тим самим перешкоджати всебічному, повному і неупередженому проведенню досудового розслідування, в сукупності усе вищесказане підтверджує та встановлює наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права визначення застави, оскільки інші (менш суворі заходи) не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України та дотримання ним належної поведінки.

Щодо усного клопотання захисника ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то суд приймає до уваги вказані обставини, разом з тим враховує ризики передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для продовженні застосування щодо ОСОБА_5 , такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, підстав для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу - не має.

Таким чином, обрання запобіжного заходу у вигляді продовження тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , є цілком обґрунтованим, так як вищевикладене дає достатні підстави для обрання виключного запобіжного заходу.

Обрання інших, менш тяжких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, домашній арешт чи застава не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього кримінальним процесуальним законодавством обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також вищеперерахованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за кваліфікуючими ознаками умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Таким чином, застосування більш м`яких запобіжних заходів не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, тому клопотання старшого слідчого слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали - 60 днів, а саме: з 05 липня 2024 року до 02 вересня 2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст виготовлено 08.07.2024 року.