Справа № 755/2527/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" березня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001217 від 21 жовтня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2010 та 2021 р.н., працює водієм у філії «Автобусний парк № 2» КП «Київпастранс», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

20 жовтня 2023 року приблизно о 16 год 00 хв ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автобусом марки «МАЗ-203069», д.н.з НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Березняківська у м. Києві, зі сторони вул. Дніпровська Набережна, наближався до кругового перехрестя з вул. Шумського, коло якого є головною дорогою.

В цей час, ліворуч від автобуса, по колу головної дороги кругового перехрестя проїзних частин вул. Березняківська та вул. Шумського, на з`їзд з кругового перехрестя в напрямку вул. П. Радзиня, рухався вантажний автомобіль марки «Scania», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , а також перед виїздом на кругове перехрестя, зі сторони вул. П. Радзиня зупинився автомобіль марки «Volvo-S80», р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_9 .

Крім цього, на тротуарі біля вищевказаного кругового перехрестя, праворуч від автомобіля марки «Volvo-S80» знаходився пішохід ОСОБА_10 .

Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 16.12 та дорожнього знаку 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України:

- п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- підпункт «б» п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортом у дорозі;

- п. 16.12. На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв.

На будь-якому нерегульованому перехресті трамвай, незалежно від напрямку його подальшого руху, має перевагу перед нерейковими транспортними засобами, що наближаються до нього по рівнозначній дорозі, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Перевага в русі на нерегульованих перехрестях, де організовано круговий рух і які позначені дорожнім знаком 4.10, надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу.

- дорожній знак 2.1: «Дати дорогу». Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_3 , виявились у тому, що він, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, достовірно знаючи, що рух на вказаній ділянці дороги вимагає особливої уваги від водіїв, керуючи технічно справним автобусом марки «МАЗ-203069», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, позначеній дорожнім знаком 2.1 «Дати дорогу», виїжджаючи на кругове перехрестя, яке є головною дорогою, достеменно знаючи, що перевага в русі на нерегульованих перехрестях, де організовано круговий рух і які позначені дорожнім знаком 4.10, надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу, маючи об`єктивну змогу спостерігати наближення по головній дорозі автомобіля марки «Scania», д.н.з. НОМЕР_2 , не переконався, що виїзд на кругове перехрестя з вул. Березняківська буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого, виїхав на головну дорогу кругового перехрестя вул. Березняківська та вул. Шумського в м. Києві, де здійснив дотичне зіткнення з автомобілем марки «Scania», внаслідок якого, втратив керування транспортним засобом, виїхав за межі проїзної частини на розділову клумбу та скоїв послідовний наїзд на дорожні знаки і нерухомий автомобіль марки «Volvo-S80», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_9 , якого по інерції відкинуло на тротуар, де відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, з якими був госпіталізований до лікарні.

Потерпілому ОСОБА_10 спричинені такі тілесні ушкодження: відкрита травма правої гомілки: рани (описані клінічними лікарями як забійні, без опису морфології, довжиною 3.9х3.9(см) та довжиною 2.8х2.8(см)) у ділянці нижньої третини правої гомілки, які мають сполучення із ділянкою осколкового перелому (зі зміщенням уламків) діафізу нижньої третини правої великогомілкової кістки; осколковий перелом діалізу нижньої третини правої малогомілкової кістки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.

Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 16.12 та дорожнього знаку 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення.

Пояснив, що 20.10.2023 приблизно о 16 год 00 хв, керуючи технічно справним автобусом марки «МАЗ-203069», д.н.з. НОМЕР_1 , на круговому перехресті вулиць Шумського - Березняківська ним було скоєно зіткнення з автомобілем марки «Scania» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався ліворуч від його автобуса, по колу головної дороги кругового перехрестя. Від зіткнення автобус став некерований та виїхав за межі проїзної частини на розділову клумбу, де зіткнувся з нерухомим автомобілем марки «Volvo-S80», д.н.з. НОМЕР_3 . Від зіткнення автомобіль марки «Volvo-S80», д.н.з. НОМЕР_3 , викинуло на тротуар, та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до лікарні. Після оформлення ДТП він поїхав до лікарні, куди відвезли ОСОБА_10 та за свої кошти придбав все необхідне для проведення операції потерпілому. За час знаходження потерпілого на стаціонарному лікуванні та за місцем проживання з власної ініціативи добровільно забезпечував його усіма необхідними медичними препаратами та продуктами харчування. Добровільно повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду. Потерпілий ОСОБА_10 жодних претензій матеріального і морального характеру до нього не має, та зла не тримає. На досудовому слідстві він сприяв розслідуванню кримінального провадження, у скоєному правопорушенні, щиро розкаювався, жалкує про вчинене. Зазначив, що працює водієм, це його єдиний заробіток за рахунок якого він має змогу утримувати своїх малолітніх дітей та батьків пенсіонерів, тому просив не позбавляти його права керування транспортним засобом, оскільки працює та возить матір в лікарню. Раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, таке сталось вперше, тому просить суворо не карати.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 просив долучити квитанції на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_3 добровільно відшкодував шкоду потерпілому ОСОБА_10 , копії свідоцтв про народження дітей, свідоцтва про шлюб, копію пенсійного посвідчення матері обвинуваченого, також клопотання директора філії Автобусний парк № 2 КП «Київпастранс» з проханням не застосовувати додаткового покарання у виді позбавлення права керування, та просив призначити покарання ОСОБА_3 не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, без призначення додаткового покарання, оскільки він працює водієм у КП «Київпастранс» Автобусний парк № 2, це його єдиний заробіток, необхідний для утримання дітей та батьків пенсіонерів.

Представник потерпілого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні просив долучити розписку потерпілого ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_3 повністю відшкодував заподіяну моральну та матеріальну шкоду, тому жодних претензій будь-якого характеру до нього не має, також просив не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у тому, що він своїми діями порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди, надання іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, має постійне місце реєстрації і проживання у м. Києві, раніше не судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, думку державного обвинувача, представника потерпілого, особи винуватого, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі.

Окрім цього, вирішуючи питання про необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд ураховує, що санкція ч. 2 ст. 286 КК України надає суду право призначити таке додаткове покарання, або ні.

Крім того, закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є джерелом доходу. Наявність цієї обставини потребує більш виваженого підходу під час обрання відповідного виду покарання для особи, засудженої за ч. 2 ст. 286 КК, з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.

Норми закону України про кримінальну відповідальність наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Так, санкція ч. 2 ст. 286 КК передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. У цьому випадку додаткове покарання є альтернативним, а доцільність його застосування вирішується судом у кожному конкретному випадку. Такого висновку дійшла колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 10.08.2021, справа № 137/807/20.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08.02.2018, справа № 361/2704/16-к, санкція ч. 2 ст. 286 КК, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи, оскільки це покарання у санкції носить альтернативний характер і не є обов`язковим для застосування судом.

Відтак, суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_3 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, не є злісним порушником Правил дорожнього руху, вчинене кримінальне правопорушення не спричинено зухвалими навмисними діями обвинуваченого, направленими проти конкретної особи, а також зважає на те, що обвинувачений має на утриманні двох неповнолітніх дітей та батьків пенсіонерів, що підтверджується відповідними документами, а саме копіями: свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 ; пенсійних посвідчень серії НОМЕР_6 , серії НОМЕР_7 та посвідчення серії НОМЕР_8 .

Крім того, суд враховує клопотання директора філії «Автобусний парк № 2» КП «Київпастранс» про не застосування до ОСОБА_3 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, яке мотивує тим, що робоче місце ОСОБА_3 є основним і єдиним способом заробітку останнього, по роботі характеризується позитивно, користується повагою в колективі та не допускає порушень дисципліни, всі поставлені завдання виконує чітко та вчасно, також просив прийняти до уваги те, що Автобусний парк № 2 має значний дефіцит особового складу водіїв.

За таких обставин, враховуючи думку прокурора і представника потерпілого, зважаючи на те, що ОСОБА_3 працює водієм у філії «Автобусний парк № 2» КП «Київпастранс», що має значний дефіцит особового складу водіїв, а також те, що це є його єдиним способом заробітку, що дозволяє утримувати двох неповнолітніх дітей та батьків пенсіонерів, з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, враховуючи думку прокурора, захисника та представника потерпілого, зважаючи на те, що ОСОБА_3 жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, має позитивну характеристику за місцем роботи, повністю відшкодував моральну та матеріальну шкоду, заподіяну потерпілому ОСОБА_10 , суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України та встановити іспитовий строк тривалістю 2 роки, що є достатнім для того, щоб він в умовах здійснення контролю за поведінкою довів своє виправлення.

Суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Питання про скасування арешту майна необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: автобус «МАЗ-203069» д.н.з. НОМЕР_1 , який передано начальнику відділу філії «Автобусний парк № 2» КП «Київпастранс» ОСОБА_11 під зберігальну розписку - залишити у його володінні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, а саме: за проведення судово-медичної експертизи № 042-1990-2023 від 15.12.2023 у розмірі 6 013 грн 00 коп.; за проведення експертизи № СЕ-19/111-23/57312-ІТ від 15.11.2023 у розмірі 2 390 грн 00 коп.; за проведення експертизи № СЕ-19/111-24/1259-ІТ від 11.01.2024 у розмірі 3 029 грн 12 коп., а загалом у розмірі - 11 432 грн 12 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2023 року на автобус марки «МАЗ-203069», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузов № НОМЕР_9 , 2017 року випуску, що належить КП «КИЇВПАСТРАНС», що зареєстроване за адресою: місто Київ, вул. Набережне шосе, 2 - скасувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, представнику потерпілого та направити потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1