Справа № 591/1416/18
Провадження № 1-в/591/96/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми подання провідного інспектора Голосіївського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у м.Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі ч.1 ст. 80 КК України відносно ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання провідного інспектора Голосіївського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у м.Києві та Київській області ОСОБА_3 , у якому ставиться питання про звільнення ОСОБА_4 від подальшого відбування призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Прокурор у поданій заяві не заперечував щодо подання органу пробації.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, матеріали особової справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Зарічного районного суду м. Суми від 28.03.2018 ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст. 407 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. Вирок набрав законної сили 28.04.2018 та був направлений до виконання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України визначено, що судом під час виконання вироків вирішується питання про звільнення від покарання.

Відповідно до ст. 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КК України особа, засуджена до покарання, менш суворого ніж обмеження волі, звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк два роки.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 24.12.2015 у справі №5-324кс15, правова природа звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності його виконання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати сама до себе правообмеження, які виходять з його змісту, - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Суд враховує, що ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом. Особливість цього факту полягає у тому, що питання про його встановлення може бути вирішено лише судом, бо відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 389 КК України ухилення від відбування покарання у виді штрафу та громадських робіт є злочином. Такі юридичні факти встановлюються виключно за чіткою регламентованою законодавством процедурою. Зокрема за ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тому до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду вирішувати неправомірно.

Як вбачається з матеріалів справи, відсутня інформація про притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді штрафу за ст. 389 КК України.

Відомості у справі про невиконання засудженим покарання у виді штрафу свідчать лише про те, що він з часу набрання вироком законної сили штраф добровільно не сплатив.

Оскільки доказів визнання ОСОБА_4 винним в ухиленні від відбуття покарання за Вироком Зарічного районного суду м.Суми суду не надано, тому підстав для зупинення перебігу строків давності виконання обвинувального вироку не має.

Відповідно до ч.4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 було визнано винним вироком Зарічного районного суду м.Суми від 28.03.2018 та призначено покарання у вигляді штрафу.

Проте, станом на 27 червня 2024 року минуло вже більше 6 років з дня набрання чинності обвинувального вироку.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст.80 КК України, ст. 152 КВК України, ст. 2, п.13 ч.1 ст.537 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання провідного інспектора Голосіївського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у м.Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі ч.1 ст. 80 КК України відносно ОСОБА_4 -задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за вироком Зарічного районного суду м.Суми від 28.03.2018 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня оголошення, а особою, що не була присутня при цьому з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги через Зарічний районний суд м. Суми до Сумського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1