Справа № 603/204/24
Провадження № 1-кп/603/38/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2024 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000040 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2024 року,

про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з середньою-спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України та ч. 1 ст. 263-1 КК України,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

та провівши підготовче судове засідання зазначеного кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

На початку 2022 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 на горищі свого житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , віднайшов двоствольну гладкоствольну мисливську рушницю 16-го калібру, марки «ТОЗ-БМ», 1959 року випуску, виробництва Тульського збройового заводу, сім-патронів до неї та переніс їх до приміщення свого житлового будинку, де зберігав до кінця місяця лютого 2022 року.

Наприкінці лютого 2022 року, точної дати та часу у процесі досудового розслідування встановити не вдалось, ОСОБА_3 під час зберігання вказаної двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, не маючи передбаченого законодавством відповідного дозволу, вирішив переробити наявну у нього двоствольну гладкоствольну мисливську рушницю 16-го калібру, марки «ТОЗ-БМ», 1959 року випуску, виробництва Тульського збройового заводу, шляхом укорочення стволів до залишкової довжини 316 мм та руків`я до залишкової довжини 205 мм.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідування дату та час, наприкінці лютого 2022 року, за місцем свого проживання, на території домогосподарства, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 у порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення, та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 зі змінами та доповненнями, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч чинного законодавства, за допомогою підручних засобів, вчинив переробку двоствольної гладкоствольної мисливської рушниці 16-го калібру, марки «ТОЗ-БМ», 1959 року випуску, виробництва Тульського збройового заводу, шляхом укорочення стволів до залишкової довжини 316 мм та руків`я до залишкової довжини 205 мм, у результаті чого дана мисливська рушниця втратила своє попереднє цільове призначення, як гладкоствольна, набувши властивостей короткоствольної вогнепальної зброї, а саме обрізу рушниці, придатної для стрільби, пристосувавши його для проведення пострілів 16-мм патронами, тобто, таким чином здійснив незаконне виготовлення вогнепальної зброї.

Отже, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263-1 КК України, а саме - незаконне виготовлення вогнепальної зброї.

Також, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що за незаконне зберігання вогнепальної зброї, передбачена кримінальна відповідальність, не маючи відповідного дозволу на зберігання вогнепальної зброї, з метою подальшого використання на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи зберігати без передбаченого законодавством дозволу вогнепальну зброю, у порушення вимог ч. 2 ст.178 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-ІУ, п.1 Переліку видів майна, що може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України та спеціального порядку набуття прав власності громадянами на окремі види майна, які затверджені та установлені Постановою Верховної ради України від 17.06.1992 №2471-ХП «Про право власності на окремі види майна», п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23.12.2015 №901-VIII, розділу ІІ «Положення про дозвільну систему», із змінами та доповненнями, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 зі змінами та доповненнями, у період з початку місяця лютого 2022 року, більш точну дату та час слідством встановити не вдалось, по 07.02.2024 року, умисно, незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу перероблену двоствольну гладкоствольну мисливську рушницю 16-го калібру, марки «ТОЗ-БМ», 1959 року випуску, виробництва Тульського збройового заводу, яка є вогнепальною зброєю, а саме обрізом рушниці, виготовленим саморобним способом, придатною для стрільби, за місцем свого проживання, у приміщенні житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , таким чином здійснивши зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Отже, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, а саме - незаконне зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

19.03.2024 року між прокурором Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_3 з іншого боку за участі захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_5 , підозрюваний ОСОБА_3 за участі захисника підозрюваного ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 263 КК України та ч. 1 ст. 263-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Окрім цього, сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі та ч. 1 ст. 263-1 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України зі встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У відповідності до ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України та ч. 1 ст. 263-1 КК України, визнав повністю, у вчиненому розкаявся, зазначивши, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду і призначити узгоджену міру покарання.

Прокурор у судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості при цьому врахувавши щире каяття ОСОБА_3 як на досудовому розслідуванні так і в судовому засіданні та активне сприяння розкриттю злочину.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості від 19.03.2024 року і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

За змістом угоди, яку було надано до суду, вбачається, що вона відповідає вимогам закону, а саме ст. 472 КПК України, оскільки в ній зазначено відомості про сторін укладення угоди, а саме обвинуваченого ОСОБА_3 , формулювання обвинувачення, правова кваліфікація дій ОСОБА_3 , також узгоджене покарання за скоєний злочин.

Слід зазначити, що узгоджене сторонами покарання за скоєний злочин у виді позбавлення волі відповідає як загальним правилам призначення покарань, передбачених кримінальним законом так і санкціями ч. 1 ст. 263 КК України та ч. 1 ст. 263-1 КК України.

Судом також з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє свої права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. ст. 473, 474 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Крім того, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а узгоджене сторонами покарання відповідає положенням кримінального закону.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної 19.03.2024 року угоди про визнання винуватості та призначає ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

Кримінальним правопорушенням матеріальна шкода нікому не завдана.

В даному провадженні застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження, а саме арешт майна (ухвала Бучацького районного суду про арешт майна №595/248/24 від 08.02.2024 року).

Цивільний позов до обвинуваченого не пред`являвся.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, у матеріалах кримінального провадження є процесуальні витрати за проведення судової експертизи, а саме:

-судова експертиза зброї № СЕ-19/120-24/1775-БЛ від 14.02.2024 року, витрати якої становлять - 2650 грн 48 коп.

Керуючись ст.ст. 8, 129 Конституції України, п. 1 ч.3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19.03.2024 року в кримінальному провадженні №0000040, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2024 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19.03.2024 року покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19.03.2024 року покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи, а саме за:

-судову експертизу зброї № СЕ-19/120-24/1775-БЛ від 14.02.2024 року, витрати якої становлять - 2650 грн 48 коп.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області №595/248/24 від 08.02.2024 року скасувати.

Речові докази:

- обріз рушниці, протирка каналу ствола, які поміщені у полімерний пакет за номером №РSР4207464, який опечатаний полімерною пломбою за номером НОМЕР_1 і знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили знищити;

- 7 (сім) предметів, зовні схожих на патрони до мисливської рушниці, калібру 16 мм, які упаковані у сейф-пакети №INZ1079371, №INZ1079376, №INZ1079375, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили знищити

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1