БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/544/24
Провадження № 1-кп/730/45/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2024 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Борзна кримінальне провадження №0000043 від 10 квітня 2024 року з обвинувальним актом від 25 квітня 2024 року по обвинуваченню :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна, Ніжинського району Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох дітей,

у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_8 , згідно судового наказу Борзнянського районного суду Чернігівської області у справі № 730/665/21 від 12.08.2021, зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.08.2021 і до досягнення дитиною повноліття, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Борзнянського районного суду від 03.10.2023 зменшено розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 на утримання ОСОБА_5 на підставі вищевказаного судового наказу, з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), платника аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Водночас, ОСОБА_8 достовірно знаючи про необхідність сплати аліментів, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, у період з 01.05.2023 по 30.06.2024, з 01.08.2023 по 31.08.2023, з 01.10.2023 по 30.11.2023 та з 01.01.2024 по 31.03.2024 злісно ухилявся від сплати аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_5 , а саме будучи працездатним, без поважних причин офіційно не працював, не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не надавав потрібної матеріальної допомоги на утримання дитини, на попередження державних виконавців про кримінальну відповідальність не реагував, в результаті чого за період з 01.05.2023 по 30.06.2024, з 01.08.2023 по 31.08.2023, з 01.10.2023 по 30.11.2023 та з 01.01.2024 по 31.03.2024 утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 21652,67 гривень. Загальний розмір заборгованості ОСОБА_8 по аліментам з 15.08.2021 складає 67350,17 грн.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні вину визнав частково та пояснив, що він не спроможний сплачувати аліменти у такому розмірі, який нараховується виконавчою службою. Він не має постійної офіційної роботи, а його теперішня сім`я живе за рахунок його тимчасових підробітків. Наразі у державі війна, тому знайти роботу важко. Офіційне працевлаштування йому не підходить, оскільки відомості про це подаються військкомату. Крім того, вважає, що його дитина від теперішнього шлюбу потребує більшого матеріального забезпечення, у той час як старша дочка вже доросла, її забезпечує мати, яка має постійну роботу. Він погоджується з розрахунком заборгованості по аліментах. Заперечив, що злісно ухилявся від сплати аліментів, оскільки, коли була можливість він частково їх сплачував.

Потерпіла пояснила, що після розлучення батьків, вона не спілкується з батьком, він не надає їй матеріальної допомоги, а аліменти, призначені за рішенням суду, сплачує нерегулярно, за весь час стягнення аліментів на рахунок її матері батьком було перераховано лише декілька платежів.

Законний представник пояснила, що після розірвання шлюбу між нею та обвинуваченим була усна домовленість, що він добровільно надаватиме кошти на утримання дочки. Однак згодом він сказав, що буде сплачувати аліменти за рішення суду. У зв`язку з цим, вона звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, а потім, із судовим наказом, до виконавчої служби для стягнення аліментів у примусовому порядку. Однак, ОСОБА_8 аліменти майже не сплачував, за весь період здійснив лише декілька платежів. Обвинувачений має «золоті руки», а від мешканців міста їй відомо, що він має тимчасові підробітки, за рахунок яких і живе, однак коштів на утримання їх спільної дочки не надає.

Представник потерпілої зазначила, що потерпілою стороною проводились перемовини з обвинуваченим, щоб він погасив заборгованість, за умови їх відмови від обвинувачення, однак останній не погодився. Зазначила, що потерпіла та її законний представник вважають за доцільне застосувати обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що з 20.08.2021 у неї на виконанні знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання дитини. Обвинувачений аліменти сплачував нерегулярно у зв`язку з чим виникла заборгованість. Обвинувачений був повідомлений про наслідки, за ухилення від сплати аліментів, однак він повідомляв, що у нього нова сім`я і він також має її утримувати. За ухилення від сплати аліментів ОСОБА_8 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, відбув стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, у результаті чого на рахунок погашення заборгованості по аліментах була направлена плата за виконання суспільно корисних робіт.

Заслухавши потерпілу, законного представника потерпілої, обвинуваченого, свідка та дослідивши інші докази у справі у визначеному порядку та обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме:

-заявою ОСОБА_6 від 10.04.2024 щодо притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності у зв`язку з несплатою аліментів (а.с.18);

-копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 , де обвинувачений зазначений батьком останньої. (а.с. 23);

-копією судових рішень Борзнянського районного суду Чернігівської області від 12.08.2021 та від 03.10.2023, згідно яких обвинувачений був зобов`язаний виплачувати на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06.08.2021 і до досягнення дитиною повноліття, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку; про зменшення розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 на утримання ОСОБА_5 на підставі вищевказаного судового наказу, з до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), платника аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.45, 47-49);

-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого станом на 31 березня 2024 року сукупний розмір заборгованості ОСОБА_8 зі сплати аліментів становив 67350 грн. За період з 01.05.2023 по 30.06.2024, з 01.08.2023 по 31.08.2023, з 01.10.2023 по 30.11.2023 та з 01.01.2024 по 31.03.2024 утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 21652,67 гривень(а. с. 38-39);

-матеріалами виконавчого провадження №66581901 від 20.08.2021 з примусового виконання вищевказаного судового наказу Борзнянського районного суду №730/665/21 від 16.08.2021 . (а.с. 40-44);

-інформацією Ніжинської філії Чернігівського обласного центру зайнятості від 13.8/258-24 від 12.04.2024 про те, що за період з 16.08.2021 ОСОБА_8 перебував на обліку, з 11.04.2022 по 16.09.2022 знятий з обліку по заяві. За період з 16.09.2022 по дату надання інформації обвинувачений до центру зайнятості не звертався.(а.с. 54);

-випискою по картковому рахунку ОСОБА_11 за період з 01.01.2021 по 17.04.2024. (а.с. 50-52)

-довідкою КНП «Борзнянська міська лікарня «Борзнянської міської ради, підтверджується, що з часу відкриття виконавчого провадження з 06.08.2021 по 10.04.2024 обвинувачений не перебував на стаціонарному лікуванні. Також, у період з 06.08.2021 по 10.04. 2024 за медичною допомогою не звертався.(а.с. 62)

-копією постанови Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17.04.2023 про притягнення ОСОБА_8 до адмінвідповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП. (а.с.65).

-показаннями самого обвинуваченого, потерпілої та її законного представника, свідка ОСОБА_10 ..

Дослідивши вказані докази суд дійшов висновку про те, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, зібрані у встановленому законом порядку, не протирічать один одному, не оспорюються обвинуваченим та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

Інші документи, надані стороною обвинувачення та досліджені судом не доводять і не спростовують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні проступку передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Чинним законодавством визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Обов`язок батьків утримувати дитину до її повноліття закріплений в ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України та гарантується державою.

Приписами ст.15 СК України регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, є право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток, а предметом - кошти, що за рішенням суду підлягають сплаті на утримання дітей.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КК України може бути вчинене у формі злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

При цьому, діяння можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку. Про злісний характер ухилення від сплати аліментів також можуть свідчити: тривалість ухилення (згідно примітки до ст.164 КК України виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів), приховування доходів, зміна місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного (приватного) виконавця, продовження ухилення після попередження з боку державного виконавця про необхідність виконання свого обов`язку та можливість кримінальної відповідальності, неодноразове звернення потерпілого чи інших осіб до винної особи з цього приводу тощо. Тобто, перелік діянь, які свідчать про злісний характер ухилення від сплати аліментів, не є вичерпним.

Установлені судом обставини свідчать саме про свідоме та злісне ухилення ОСОБА_8 від виконання свого обов`язку по утриманню дитини.

Обвинувачений, маючи доходи від підробітків, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за несплату аліментів, не вживав заходів щодо погашення заборгованості зі сплати аліментів та надання матеріальної допомоги ОСОБА_5 , навіть після зменшення розміру аліментів, протягом періоду за який висувається обвинувачення, внаслідок чого утворилася заборгованість, розмір якої значно перевищує суму виплат за три місяці. При цьому, запровадження військового стану на території держави, не звільняє батьків від обов"язку утримувати дітей.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 своїми умисними діями, які виразилися у злiсному ухиленні вiд сплати встановлених рiшенням суду коштiв на утримання дитини (алiментiв),вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.1 ст.164 КК України і його дії органом дізнання кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії проступків, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особу винного, позицію потерпілої.

ОСОБА_8 за місцем проживання негативної характеристики не має, одружений та, окрім потерпілої, має на утриманні дитину народжену від іншого шлюбу, є особою працездатного віку, проте не працює, зареєстрованих за ним транспорних засобів та нерухомого майна не має, раніше не судимий, 17.04.2023 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

Суд не може визнати за пом`якшуючу покарання обвинуваченого обставину щире каяття, яка зазначена в обвинувальному акті, оскільки її не було встановлено під час судового розгляду.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого кримінального правопорушення. Розкаяння передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

ОСОБА_8 у судовому засіданні в своїх показаннях вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, однак виправдовував себе відсутністю роботи та необхідністю утримувати іншу дитину. На залагодження своєї провини навіть після направлення обвинувального акта до суду, не вжив ніяких заходів на погашення заборгованості.

Таким чином, виходячи з характеру та тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи винного та його ставлення до вчиненого діяння, відсутності постійного місця роботи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт на максимальний строк передбачений санкцією статті.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

При цьому, з огляду на викладені обставини, суд вважає за недоцільне застосовувати до обвинуваченого покарання у вигляді обмеження волі, як просить потерпіла та її законний представник, оскільки, відбуваючи покарання у вигляді громадських робіт, ОСОБА_8 матиме можливість працювати і погашати наявну заборгованість зі сплати аліментів. Крім того, на думку суду, застосування покарання у виді громадських робіт буде достатнім для досягнення мети покарання.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_8 - не обирати.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1