ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2066/24 Справа № 233/1415/23 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року про продовження строку тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Дібрівка Новомиргородського району Кіровоградської області, громадянина України, військовослужбовця, начальника складу взводу матеріально-технічного забезпечення 17 окремого спеціального батальйону в/чА7101, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 115, частиною 5 статті 426-1 Кримінального кодексу України (далі КК)

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою в умовах гаупвахти до 11 липня 2024 року включно, без визначення застави.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції зазначив, що вважає встановленим наявність ризику переховування, оскільки ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк, а тому розуміючи наслідки розгляду кримінального провадження, існує велика вірогідність, що останній може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від відповідальності.

Враховуючи обсяг пред`явленого обвинувачення, зважаючи на обставини інкримінованих злочинів, характер їх зухвалості та тяжкість, які було вчинено в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що вказані відомості про особу обвинуваченого в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими ч. 1 ст. 177 КПК, дають достатні підстави вважати, що альтернативні запобіжні заходи не здатні запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку останнього. Крім того, судом зазначено, що матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК розмір застави обвинуваченому не визначався.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК покласти на ОСОБА_6 процесуальні обов`язки.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує на недоведеність заявлених ризиків та довготривале утримання обвинуваченого під вартою. Зазначає про те, що клопотання прокурора не містить належних доказів щодо необхідності продовження виняткового запобіжного заходу. Зауважує, що ОСОБА_6 утримується під вартою з 08.10.2022 та за цей період зробив для себе відповідні висновки щодо подальшої своєї поведінки під час перебування на свободі.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор, обвинувачений та його захисник про дату, час апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про особисту участь до суду не подавали, у зв`язку з чим на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.

З матеріалів справи слідує, що в провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області є обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000362 від 06.10.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 5 ст. 426-1 КК.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку статей 199, 331 КПК, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває на стадії судового розгляду і ОСОБА_6 вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку питання «обґрунтованості підозри».

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 небезпідставно обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 5 ст. 426-1 КК, а також відносно останнього існують ризики, передбачені ст. 177 КПК, які не зменшились, а застосування альтернативного запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

Крім того суд апеляційної інстанції враховує, що судове провадження в суді першої інстанції триває, свідки у справі ще не допитані, докази не досліджені, через що заявлені рикизи є обґрунтованими.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 5 ст. 426-1 КК, які відповідно до ст. 12 КК відноситься до особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді довготривалого позбавлення волі, а отже існує реальний ризик того, що останній, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, може переховуватись від суду.

Колегія суддів зважає на те, що тяжкість можливого покарання хоча сама по собі і не може бути підставою для тримання особи під вартою, втім підлягає врахуванню у сукупності з іншими встановленими ризиками та свідчить про їх особливу вагомість.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_6 офіційно зареєстрований та проживає у Харківській області, тобто на території територіально віддаленої від суду який здійснює судове провадження та наближеної до проведення активних бойових дій, через що ризик переховування останнього та неявки до суду у разі перебування на волі є вагомим.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу.

Крім того обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків, які надають викривальні показання у даному провадженні, що свідчить про вагомість ризику незаконного впливу на свідків з метою схилення до надання показань певного змісту, оскільки судовий розгляд триває.

Доводи захисника щодо незастосування альтернативного запобіжного заходу є необґрунтованими, оскільки згідно з вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Згідно з наданими матеріалами та пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_6 вчинив злочин проти життя та здоров`я особи відносно іншого військовослужбовця, використовуючи при цьому ввірену йому для службового користування зброю, у зв`язку з чим, застосування альтернативного запобіжного заходу, не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого на даній стадії судового розгляду.

Колегія приймає до уваги, що справа перебуває на стадії судового розгляду, водночас, враховуючи те, що на цей час судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд ще триває, а також зважаючи на положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне акцентувати увагу суду першої інстанції на необхідності дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та якнайшвидшого розгляду справи по суті, а також звертає увагу суду на тривалість строку попереднього ув`язнення обвинуваченого.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, погоджуючись з позицією суду першої інстанції та вважає, що встановлені щодо ризики з числа передбачених ст. 177 КПК є достатньо вагомими для прийняття такого рішення. У подальшому доцільність застосування запобіжного заходу може бути предметом перегляду, втім на даному етапі судового провадження встановлені ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб.

Інші доводи апеляційної скарги захисника зводяться до дослівного викладення положень кримінального процесуального закону та низки рішень Європейського суду з прав людини без належного співставлення висновків ЄСПЛ у справах у яких вони були сформульовані з фактичними обставинами цієї справи, що не може бути розцінено як належне обґрунтування своїх доводів та підстава для скасування оскарженого рішення.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись статтями 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 115, частиною 5 статті 426-1 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3