СТАРОСИНЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 684/225/24
Провадження № 1-кп/684/23/2024
ВИРОК

іменем України

30 травня 2024 року с-ще Стара Синява

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000057, внесеного 06 квітня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гончариха, Старосинявського району Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, працюючого на посаді робітника з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва у ТОВ «Слав`янське-5», депутатом не обирався, учасника бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в с-щі Стара Синява, зазначене кримінальне провадження,

УСТАНОВИВ:

06 квітня 2024 року близько 02 години, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у житловій кімнаті будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесної суперечки, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій у вигляді заподіяння умисних тілесних ушкоджень дружині ОСОБА_5 , передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, протиправно, без відриву у часі завдав 2 удари тильною стороною долоні правої руки у ділянку обличчя потерпілої ОСОБА_5 , чим спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу верхньої та нижньої повіки правого ока, яке згідно висновку експерта відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки.

Дії ОСОБА_3 орган досудового розслідування кваліфікував за частиною першою статті 125 КК України як умисні дії, які виразились у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема суду пояснив, що у вказаний в обвинувальному акті час та місці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в ході суперечки з дружиною умисно завдав їй 2 ударитильною стороною долоні правої руки в ділянку обличчя. Щиро розкаявся у вчиненому, вказав, що просив вибачення у потерпілої, зробив для себе висновки, зазначивши, що не буде вчиняти таких дій в подальшому. Не заперечував проти розгляду справи в порядку частини третьої статті 349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні надала показання, згідно з якими 06 квітня 2024 року близько 02 години її чоловік, який перебував у стані алкогольного сп`яніння в ході виниклої суперечки завдав їй 2 ударитильною стороною долоні правої руки в ділянку обличчя. Проте вона не має жодних претензій до обвинуваченого, вибачила йому, при призначенні покарання покладалася на розсуд суду.Не заперечувала проти розгляду справи в порядку частини третьої статті 349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, а також судом встановлено, що учасники судового провадження не оспорюють дані обставини, правильно розуміють їх зміст та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, роз`яснивши положення частини третьої статті 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому частиною третьою статті 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, потерпілої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , мало місце, дії обвинуваченого містять склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України і становлять умисне легке тілесне ушкодження.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена і він підлягає покаранню за його вчинення.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покаранняОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За змістом частин першої та другої статті 50, частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України є кримінальним проступком, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не перебуває під диспансерним наглядом у лікаря психіатра (а.п.51), лікаря нарколога (а.п.49) та в лікаря-невролога (а.п.50), відповідно до довідки Старосинявської БЛ, 06 квітня 2024 року перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.п.43); за місцем проживання (а.п.55) характеризується задовільно, за місцем роботи (а.п.57) - позитивно, одружений (а.п.59), має на утриманні двох малолітніх дітей (а.п.60-61), офіційно працевлаштований, є особою молодого віку та працездатним, не перебуває на обліку в Хмельницькому районному секторі №8 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області (а.п.53), раніше не судимий(а.п.47), учасник бойових дій (а.п. 45-46).

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді штафу в межах санкції частини першої статті 125 КК України та не вбачає підстав для призначення громадських або виправних робіт.

На переконання суду, саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співмірність діяння та кари.

Підстав для застосування статті 69 КК України та 75 КК України суд не встановив.

Окрім цього, відповідно до вимог статті 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов`язки, серед інших і направлення для проходження програми для кривдників.

Враховуючи доводи прокурора про необхідність застосування до ОСОБА_3 обмежувальних заходів згідно зі статтею 91-1 КК України у виді направлення його для проходження програми для кривдників, також те, що дане кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством, оскільки вчинене обвинуваченим відносно своєї дружини, суд доходить висновку, що до обвинуваченого слід застосувати обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений пунктом 5 частини першої статті 91-1 КК України на строк два місяці.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 цього Кодексу, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за статтею 390-1 КК України.

Суд вважає, що такий обмежувальний захід із покладенням обов`язку, в сукупності з призначеним покаранням буде сприяти виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, підстав для їх застосування до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 368-371, 373-376, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід на строк 2 (два) місяці, а саме: направити для проходження програми для кривдників.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Старосинявський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1