15.04.2024
Справа № 642/4137/21
Провадження № 1-кс/642/1167/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова скаргу потерпілої ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 від 29 лютого 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000097 від 02.02.2017,-

встановив:

10.04.2024 до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова надійшла вказана скарга, в якій потерпіла ОСОБА_3 просила скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_4 від 29 лютого 2024 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000097 від 02.02.2017, щодо призначення оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертиз.

Скарга обґрунтована тим, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000097 від 02.02.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 190 КК України.

23.02.2024 на ім`я слідчого потерпілою подано клопотання в порядку ст. 220 КПК України про призначення оціночно - будівельної та оціночно - земельної експертиз, яке отримано слідчим 28.02.2024.

03.04.2024 потерпілою ОСОБА_3 отримано постанову слідчого від 29.02.2024 про відмову у задоволенні клопотання, яка обґрунтована тим, що на даний час відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про спричинення ОСОБА_3 матеріальних збитків, заподіяних правопорушенням у зв`язку з чим не вбачається достатніх підстав призначення оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертиз.

Потерпіла зазначає, що постанова слідчого необґрунтована, оскільки не містить спростування заявленої нею необхідності проведення дій, вказаних в клопотанні, також посилається на те, що слідчий не бажає належним чином здійснювати досудове розслідування у вказаному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні позицію, висловлену у скарзі, підтримала, просила її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд скарги за його відсутністю та просив суд відмовити в задоволенні скарги.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 306 КПК України, дійшов висновку про можливість розгляду скарги за відсутності слідчого.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000097 від 02.02.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 190 КК України.

23.02.2024 на ім`я слідчого потерпілою ОСОБА_3 подано клопотання в порядку ст. 220 КПК України про призначення оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертиз, яке отримано слідчим 28.02.2024.

29.02.2024 старшим слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 винесена про відмову у задоволенні клопотання, яка обґрунтована тим, що на даний час відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про спричинення ОСОБА_3 матеріальних збитків, заподіяних правопорушенням у зв`язку з чим не вбачається достатніх підстав призначення оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертиз.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Правова природа проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед детективом.

Згідно ч. 2 ст. 220 КПК України про результати розгляду клопотання (про виконання будь-яких процесуальних дій) повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Вимоги до змісту постанови слідчого визначені ч. 5 ст. 110 КПК України, в якій, зокрема, вказано, що в мотивувальній частині постанови повинні міститися відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Аналізуючи норму ст. 223 КПК України, вбачається, що має бути чітко визначена мета проведення слідчої (розшукової) дії, яка має значення для здійснення неупередженого, повного та всебічного досудового розслідування.

Тобто за відсутності обґрунтованого клопотання неможливим є його задоволення.

Крім цього, розглядаючи скарги цієї категорії, слід зважати на те, що відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється.

Встановлення підстав для задоволення клопотання є дискреційними повноваженнями слідчого і за змістом ст. 40, 220 КПК України слідчий суддя не уповноважений надавати йому вказівки, яке рішення прийняти.

У постанові від 01.12.2022р. у справі №522/7836/21 (провадження №51-2328км22) Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду констатував той факт, що слідчий суддя під час здійснення судового контролю може скасовувати постанови слідчого/прокурора та зобов`язувати вчиняти певні дії передбачені КПК України, однак при цьому не повинен втручатися в процесуальну діяльність слідчого.

Слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та позбавлений повноважень надати вказівку слідчому щодо прийняття конкретного за змістом процесуального рішення, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 01.12.2022 №522/7836/21 слідчий суддя не може своїм рішенням покласти на слідчого такі зобов`язання, які суперечать змісту ст. 55 КПК України, що за своєю суттю свідчить про фактичне втручання в процесуальні повноваження слідчого.

Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК України з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК України. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Щодо вимог скарги потерпілої про зобов`язання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 винести постанови про проведення оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертиз, то дані вимоги задоволенню не підлягають з вище наведених підстав.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Щодо вимог потерпілої про зобов`язання слідчого ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві ОСОБА_4 надати до суду матеріали кримінального провадження № 00000097 в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису не входить до компетенції суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Таким чином, користуючись правами потерпілої, остання має право звернутися до слідчого із відповідною заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що при винесенні постанови про відмову в задоволенні клопотання слідчий діяв в межах норм діючого законодавства, дана постанова є обґрунтованою та вмотивованою, втручання у досудове розслідування не допускається, а протиріччя, у разі їх наявності, можуть бути усунуті в ході судового розгляду, а тому скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 91, 93, 95, 110, 220, 303 - 307, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Скаргу потерпілої ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 від 29 лютого 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000097 від 02.02.2017 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 15.04.2024

Слідчий суддя: ОСОБА_1