Провадження №11-кп/801/352/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2024 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0000408 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 206-2, ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27 - ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2024 частково задоволено клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою; продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою на 60 днів, з 08.02.2024 до 07.04.2024 включно; зменшено розмір застави, визначеної ОСОБА_7 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.05.2023 та встановлено її у розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 порушується питання про скасування вказаної ухвали.

Захисник вважає ухвалу суду незаконною. Посилається на порушення порядку та строку звернення прокурора до суду з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою та не розгляд судом її клопотання від 05.02.2024 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Судом не вручено їй та обвинуваченому копії оскаржуваної ухвали, не запрошено на оголошення повного тексту ухвали, не допитано свідків за клопотанням сторони захисту та не враховано надані докази. Судом не обґрунтовано підстави для застосування запобіжного заходу, порушено розумність строків тримання під вартою. Також захиснику незрозуміло та на її переконання нічим необґрунтовано зменшення розміру застави до 1000000 грн.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Ухвалою Вінницького міського суду від 08.02.2024 обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 07.04.2024 включно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Так, при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, суд першої інстанції врахував тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та які не зменшилися і виправдовують обраний запобіжний захід.

Суд першої інстанції вважав доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому з визначенням розміру застави.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, за які, в разі доведення його винуватості, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією майна, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, виключений з військового обліку через непридатність, а тому з урахуванням особи обвинуваченого, та характеру інкримінованих злочинів, тяжкості покарання, що загрожує йому, реальними залишаються ризики зазначені в оскаржуваній ухвалі, а саме щодо можливого переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ризики, які існували на час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, що виправдовує його тримання під вартою та унеможливлює застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки він не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Також судом обґрунтовано вказано на неможливість застосування щодо ОСОБА_7 домашнього арешту, про що клопотала сторона захисту, адже вказаний запобіжний захід не убезпечить в повній мірі від ризику переховування обвинуваченого від суду.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , суд зменшив раніше визначений розмір застави з 25 000 000 до 1 000 000 грн, належним чином мотивувавши своє рішення.

Доводи, наведені захисником в апеляційній скарзі, не свідчать про істотні порушення судом норм кримінального процесуального закону, які б могли тягнути за собою скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08.02.2024 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4