Справа № 308/5077/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000460 від 15.06.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000460 від 15.06.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обгрунтування вимог клопотання прокурор посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 14 червня 2023 року до відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшла письмова заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , року народження, мешканця АДРЕСА_1 , який просить прийняти міри до невстановленої особи, яка 11.06.2023, шляхом шахрайства, із використанням інформаційно-комунікаційних систем, заволоділа грошовими коштами на загальну суму 72400 грн., а саме після того, як заявник перейшов за посиланням в одній з соц. мереж та на сайті у формі увів останні цифри його пенсійної банківської картки, то в цей час з іншої банківської картки заявника «Ощадбанку» № НОМЕР_1 на банківську куртку № НОМЕР_2 з даними ОСОБА_5 чотирма платежами було списано грошові кошти на вищевказану суму.Встановлено, що гроші з банківської картки № НОМЕР_1 АТ «Ощад банк», були перераховані на картку № НОМЕР_3 , емітентом якої є АТ «ТАСКОМБАНК».

Встановлено, що грошові кошти з банківської картки № НОМЕР_1 емітентом якої є АТ «Ощад банк», невстановленою особою було перераховано на банківську картку № НОМЕР_3 , АТ «ТАСКОМБАНК», чим потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 завдано матеріальну шкоду на суму 72400 грн.

Дослідивши матеріали вказаного кримінального провадження, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на рахунок банківської картки АТ «ТАСКОМБАНК», № НОМЕР_3 , так як є реальна загроза відчуження грошових коштів, які незаконно привласненні шахрайським шляхом та є предметом злочину.

Прокурор зазначає, що на даний час в органу досудового розслідування виникла підстава накласти арешт на рахунок банківської картки АТ «ТАСКОМБАНК», № НОМЕР_3 , так як є реальна загроза відчуження грошових коштів, які незаконно привласнені шахрайським шляхом та є предметом кримінального правопорушення, а тому з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладанні арешту на рахунок банківської картки АТ «ТАСКОМБАНК», № НОМЕР_3 .

Позиція сторін:

В судове засідання слідчий, прокурор не з`явилися. Прокурор надав суду заяву відповідно до якої просить суд провести розгляд клопотання без його участі. Слідчий подав до суду рапорт, згідно якого зазначив, що ним було здійснено повідомлення власника майна про розгляд клопотання про накладення арешту на майно.

Власник майна ОСОБА_6 в призначене судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 15.06.2023 року внесені до ЄРДР за №0000460, попередня правова кваліфікація ч. 3 ст. 190 КК України.

Постановою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 погодженою заступником керівника окружної прокуратури ОСОБА_7 про тимчасовий доступ до речей і документів від 28.12.2023 року було надано тимчасовий доступ до речей і документів, що перебувають у володінні АТ «ТАСКОМБАНК», що розташований за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, а саме інформацію про рух коштів по банківському (картковому) рахунку № НОМЕР_3 , із зазначенням точного часу, дати, суми коштів, реквізитів контрагентів, призначень платежів та проведених операцій, за період часу з 01.06.2023 по 26.06.2023 року.

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 27.02.2024 року було отримано електронні документи з інформацією, що вказана в постанові прокурора, яка знаходиться на диску для лазерних систем зчитування формату «CD-R», марки «Axent» з надписом АТ «ТАСКОМБАНК», вх. 1265.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

З гідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 6 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) (п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК).

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст.173 КПК України).

Згідно зі ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Вказані вимоги прокурором при поданні клопотання про арешт майна не виконані, відсутні відомості про наявність цивільного позову у кримінальному провадженні.

За версією сторони обвинувачення ОСОБА_8 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в умовах воєнного чи надзвичайного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази вручення підозри ОСОБА_8 , та не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що в свою чергу суперечить п.1 ч.3 ст. 132 КПК України.

Окрім того, у поданому клопотанні прокурор просить накласти арешт на рахунок банківської картки АТ «ТАСКОМБАНК», юр.адреса: м. Київ, вул. С.Петлюри, буд. 30, № НОМЕР_3 без зазначення номера рахунку на який просить накласти арешт, зазначає тільки номер банківської картки.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема на гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Водночас прокурор заявляючи клопотання про арештт майна, просить накласти арешт на рахунок банківської картки АТ «ТАСКОМБАНК», юр.адреса: АДРЕСА_2 , а не на грошові кошти , які знаходяться на рахунку, що суперечить приписам ч.10 ст. 170 КПК України.

Згідно постанови прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 погодженою заступником керівника окружної прокуратури ОСОБА_7 про тимчасовий доступ до речей і документів від 28.12.2023 року вбачається, що зазначений строк дії даної постанови до 28.02.2023 р., тобто до вчинення даного кримінального правопорушення відносно якого було винесено дану постанову.

Також, слідчий суддя наголошує, що письмова заява про вчинення даного правопорушення надійшла 14.06.2023 року, однак з клопотанням про накладення арешту на банківський рахунок, прокурор звернувся 19.03.2024 року, після спливу дев`яти місяців від вчинення даного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов"язків.

Обґрунтування заявником клопотання у судовому засіданні полягає в роз`ясненні та аргументуванні доводів, викладених у клопотанні, їх підтвердженні, наявними у заявника фактичними даними та документами.

На підставі вищенаведеного, враховуючи, що клопотання прокурора не містить належних даних для накладення арешту на зазначене майно, а відтак слідчий суддя прийшов до висновку, що зазначене клопотання про накладення арешту майна є безпідставним та необґрунтованим, тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000460 від 15.06.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Дата оголошення повного тексту ухвали - 12.04.2024 року о 13 год 40 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1