Справа № 487/2947/23
Провадження № 1-кс/487/2193/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 09.03.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000226 за ознаками складу кримінальних правопорушень передбачених ч 1 ст. 438, ч. 2 ст. 438, ч .7 ст. 111-1 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2024 прокурор Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 09.03.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000226, звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, в якому просив накласти на майно, а саме: автомобіль «INFINITІ QX 60», 2015 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, VIN: НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстровано на ОСОБА_4 , шляхом заборони розпорядження та користування.

Підставою звернення стало те, що вищезазначений предмет має доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Прокурор у судове засідання не прибув, до початку розгляду справи подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області за процесуальним керівництвом Херсонської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000226 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 09.03.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.438, ч.2 ст. 438, ч.7 ст.111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовцями рф. незаконно захоплено адміністративну будівлю ІТТ № 1 ГУНП в Херсонській області, що розташований за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, після чого останніми облаштовано вказану будівлю для незаконного утримання цивільних осіб - мешканців міста Херсон та катування останніх.

В рамках проведення досудового розслідування 18.07.2023 проведено допит потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого встановлено, що її чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військові рф незаконно утримували в ІТТ за адресою: АДРЕСА_1 . Також пояснила, що 08.08.2022 близько 09.00 год. до останньої приїхали військові рф в кількості двох осіб в балаклавах та повній амуніції, які тримали за руки її чоловіка. Це відбувалось біля подвір`я, останнього не впустили навіть в будинок. ЇЇ чоловік попрохав надати останній ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на їх авто марки «INFINITІ QX 60», 2015 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , який дані особи повинні були перевірити та після чого її чоловіка взамін на їх авто мали відпустити в найближчий час. Після чого військові рф забрали авто зі стоянки біля будинку, а поїхали до неї на мікроавтобусі темного кольору з наявним маркуванням на нього літери «Z», тим самим незаконно заволоділи даним авто.

В ході проведення допиту потерпіла надала фотозображення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яким незаконного заволоділи військові рф в присутності її чоловіка. 27.06.2023 останній на «Viber» було надіслано повідомлення від особи на ім`я ОСОБА_6 з сім картки № НОМЕР_4 , який зазначив, що планує придбати їх авто, особистий телефон останньої знайшов зі страхового полісу, також сказав, що авто в розшуку не значиться, але знаходилось в днр рф та коли перевіряв авто, то в базі було зазначено три номерних знаки з яких був НОМЕР_1 , це його смутило. Авто останній так і не придбав.

21.03.2024 авто марки «INFINITІ QX 60», 2015 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у провадженні так, як дане авто є предметом вчинення даного кримінального правопорушення та в результаті заволодіння вищевказаним транспортним засобом діями військових рф потерпілій було спричинено матеріальні збитки, а також вказане авто може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, тобто містить ознаки, зазначені в ст. 98 КПК України, як речовий доказ.

21.03.2024 авто марки «INFINITІ QX 60», 2015 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, VIN: НОМЕР_2 оголошено в розшук про що винесено постанову про оголошення розшуку.

Враховуючи вищевикладене, виникає необхідність накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме автомобіль марки «INFINITІ QX 60», 2015 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, VIN: НОМЕР_2 , як на речовий доказ у даному кримінальному провадженні, адже є ймовірність того, що незастосування арешту може призвести до пошкодження, псування, знищення вказаного транспортного засобу.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначений в клопотанні матеріальний об`єкт зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: автомобіль «INFINITІ QX 60», 2015 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, VIN: НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстровано на ОСОБА_4 , шляхом заборони розпорядження та користування.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1