Справа № 344/8103/24
Провадження № 1-кс/344/3491/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , користувача майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - начальником відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000475, внесеного 09 вересня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000475 від 09 вересня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст.307, ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 2023 року по даний час група осіб на території Івано-Франківської області здійснює незаконне виготовлення, придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах.

Крім того, встановлено, що особи за попередньою змовою групою осіб здійснюють переміщення прекурсорів через митний кордон України поза митним контролем та з приховуванням від митного контролю.

Так, проведеним слідством встановлено, що до вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин може бути причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у своїй злочинній діяльності використовує автомобіль «Skoda fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 .

23 квітня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області було проведено обшук вищевказаного автомобіля, в ході якого виявлено та вилучено: свідоцтво реєстрації транспортного засобу НОМЕР_3 , ключі від автомобіля, «Skoda fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 .

17 квітня 2024 року ОСОБА_6 було затримано в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України.

19 квітня 2024 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Підставами для тимчасового вилучення вищезазначеного майна стало те, що зазначені матеріальні об`єкти містять відомості про вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обстави, що встановлюються під час кримінального провадження.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт в частині користування, розпорядження і відчуження на майно, що було тимчасово вилучене 23 квітня 2024 року в ході проведення обшуку автомобіля «Skoda fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 : автомобіль «Skoda fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , свідоцтво реєстрації транспортного засобу НОМЕР_3 , ключі від вищевказаного автомобіля.

Слідчий у судовому засіданні вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, просив клопотання задовольнити.

Користувач автомобіля проти накладення арешту на автомобіль заперечувала, просила надати можливість користуватися транспортним засобом.

Вивчивши подане клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 131 Кримінального процесуального кодексу України, заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частина перша статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини другої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності з вимогами абзацу 1 частини третьої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною першою статті 98 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності з положеннями частини п`ятої статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Судом встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000475 від 09 вересня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

23 квітня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено: свідоцтво реєстрації транспортного засобу НОМЕР_3 , ключі від автомобіля, автомобіль «Skoda fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 .

Постановою слідчого СВ розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 від 24 квітня 2024 року свідоцтво реєстрації транспортного засобу НОМЕР_3 , ключі від автомобіля, «Skoda fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000475.

Слідчим суддею встановлено, що прокурор звернувся з вказаним клопотанням, що відповідає вимогам статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, та у строк, встановлений частиною п`ятою статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.

У рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), пункт 57, та «East West Alliance Limited», пункт 188). При цьому має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, пункт 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Користувачем транспортного засобу не наведено достатньо доказів, що в арешті майна немає потреби.

Також на даному етапі слідчим суддею не встановлено даних, які б не виправдовували на теперішній час втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи.

За висновком слідчого судді, відмова в арешті майна або накладення арешту на майно лише в частині на даний час може зашкодити ходу досудового розслідування у кримінальному провадженні й не сприятиме його дієвості та досягненню мети кримінального провадження, арешт майна у даному кримінальному провадженню є необхідним для забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи, тобто для забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

Стороною кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказані у клопотанні речі можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, на підставі вищенаведеного та враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, визначених частиною одинадцятою статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, таких як його можливе приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, керуючись засадами розумності та співмірності, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт в частині користування, розпорядження і відчуження на майно, що було тимчасово вилучене 23 квітня 2024 року в ході проведення обшуку автомобіля «Skoda fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 : автомобіль «Skoda fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , свідоцтво реєстрації транспортного засобу НОМЕР_3 , ключі від вищевказаного автомобіля.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 30 квітня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1