Справа №534/576/24
Провадження №1-кп/534/70/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 , її законного представника ОСОБА_5 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , її законного представника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , здійснивши у відкритому судовому засіданні у залі суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000264 від 13.09.2023 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.317, ч.1 ст.309, ч.1 ст.129 КК України,

ОСОБА_8 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.317, ч.1 ст.309, ч.1 ст.129 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Комсомольського міського суду перебуває кримінальне провадження №0000264 від 13.09.2023. У даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 14 березня 2024 року.

Оскільки в зазначені строки завершити розгляд справи не надається можливим, прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .. Прокурор вважає, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати. Застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів не в змозі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а відтак просить продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав та одночасно вказував, що ризики, визначені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, не зменшилися, наполягав на продовженні відносно ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурором наголошено, що підставою продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому необхідно обрати винятковий запобіжний захід - у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_8 проти клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання та просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки обвинувачений сприяв досудовому розслідуванню, має стійкі соціальні зв`язки з бабусею ОСОБА_10 , яка проживає у АДРЕСА_2 , де він може перебувати під домашнім арештом. Зазначив, що ризик заявлений прокурором щодо впливу на свідків відсутній, оскільки всі вони вже допитані та проведені експертизи на досудовому розслідуванні. Перебуваючи під наглядом бабусі, ОСОБА_8 не буде вчиняти нові кримінальні правопорушення, через те, що, перебуваючи тривалий строк під вартою, зрозумів що більше не бажає бути позбавлений волі.

Заслухавши думки прокурора, обвинуваченого, його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження у контексті розгляду зазначеного вище клопотання, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу встановленого строку запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати, зокрема, на свідка у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Як убачається з матеріалів справи, 15.12.2023 ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчувався 11.02.2024. Ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.02.2024 ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14.03.2024. Ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 12.03.2024 ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.05.2024.

У зазначених вище ухвалах були встановлені ризики переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що обставини, що були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою змінились.

Як зазначено у ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Гарькавий проти України», №25978/07 від 18.02.2010 зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

В якості підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу прокурор у внесеному клопотанні посилається на наявність трьох ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення. Наявність зазначених ризиків була підтримана прокурором у судовому засіданні.

Так, прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 ..

Ще одним ризиком, зазначеним у клопотанні, є можливість ОСОБА_8 впливати на свідків та потерпілих.

Враховуючи, що мета та підстави, які існували під час обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є актуальними, суд погоджується з доводами захисника про те, що ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, який встановлений під час досудового розслідування кримінального провадження та у суді, перестав існувати.

Також прокурор не довів, що ОСОБА_8 може вплинути на свідків кримінального правопорушення, якщо до нього буде застосовано більш м`який запобіжний захід. В обґрунтування наявності такого ризику, прокурор вказав на те, що обвинувачений може погрожувати неповнолітнім потерпілим. Але твердження захисника про те, що всі потерпілі та свідки вже допитані та проведені всі необхідні експертизи вказує на те, що у ОСОБА_8 відсутній інтерес впливати на них. Отже, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню ризикам, передбаченим у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також суд зауважує, що під наглядом бабусі у її житлі обвинувачений ОСОБА_8 не буде мати можливості вчиняти інші кримінальні правопорушення та не зможе переховуватися від слідства та суду.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів, правильності кваліфікації дій вирішуються під час судового провадження під час розгляду справи по суті.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Проте, оцінивши всі обставини в їх сукупності у відповідності до вимог ст.178 КПК України, слідчий суддя приходить до переконливого висновку щодо відсутності підстав для обрання найсуворішого запобіжного заходу, передбаченого КПК України, та можливості досягнення балансу між суспільними інтересами та забезпеченням поваги до особистої свободи ОСОБА_8 шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, порівняно з триманням під вартою, а саме домашнього арешту,інший більш м`який запобіжний захід не буде дієвим для досягнення мети застосування запобіжного заходу.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 184, 194 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, без дозволу прокурора або суду.

Негайно доставити ОСОБА_8 до місця відбування домашнього арешту, визначеного даною ухвалою.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- не відлучатись за межі Кременчуцького району Полтавської області без дозволу прокурора та суду;

- за викликом прокурора або суду прибувати до прокурора, слідчого та суду;

- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити, що за невиконання вищевказаних зобов`язань до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю органу Національної поліції за місцем перебування підозрюваного та начальнику Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області.

Строк дії ухвали закінчується 09 липня 2024 року включно о 15 годині 00 хвилин.

Копію ухвали вручити прокурору та обвинуваченому ОСОБА_8 негайно після її оголошення.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено в судовому засіданні о 13 год 25 хв. 14 травня 2024 року в залі судових засідань Комсомольського міського суду Полтавської області.