Провадження № 1-кп/557/10/2024
Справа № 557/560/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000412 від 16 червня 2018 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, фізичної особи-підприємця, особи з інвалідністю ІІ групи, одруженого, на утриманні малолітня дитина, із загальною середньою освітою, раніше несудимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Гоща в режимі відеоконференції зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення та стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення

15 червня 2018 року, в темну пору доби, приблизно о 22 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «BMW 750LD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автомобільною дорогою «Київ-Чоп», зі сторони м. Київ в напрямку м. Рівне, зі швидкістю 124 км/год, в межах 289 км + 140 м вказаної дороги, в с. Федорівка Гощанського району (на даний час Рівненський район) Рівненської області, в порушення вимог пунктів 18.1 та 12.3 Правил дорожнього руху, не зменшив швидкість руху при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху вищезазначеного автомобіля по нерегульованому пішохідному переходу.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких загинув на місці події.

Порушення ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху, а саме пунктів: 18.1, що вимагає від водія транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебуває пішохід, зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека; 12.3, що вимагає від водія транспортного засобу у разі виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний виявляти, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

Таким чином, своїми діями, що виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання

05 липня 2024 року між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000412 від 16 червня 2018 року, та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_5 , наданою останньою прокурору на укладення нею угоди, укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 470 та 472 КПК України.

Згідно змісту вказаної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України та, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, повне та беззастережне визнання ОСОБА_3 вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, відсутність претензій майнового та морального характеру потерпілої до обвинуваченого, та відсутність обставин, що таке покарання обтяжують, а також особу обвинуваченого, що позитивно характеризуються, є особою з інвалідністю ІІ групи, має на утриманні малолітню дитину, а також його відношення до скоєного, узгодили міру покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Також сторони в угоді погодили запропоновану прокурором можливість застосування до ОСОБА_3 положення ст.ст. 75, 76 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з якими сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

У судовому засіданні прокурор підтримала угоду про визнання винуватості від 05 липня 2024 року, вказала на те, що укладення угоди про визнання винуватості відповідає вимогам і правилам КПК та КК України, а тому вважає за можливе її затвердити та призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди покарання.

Обвинувачений та захисник у судовому засіданні також підтримали угоду про визнання винуватості від 05 липня 2024 року та просили її затвердити, при цьому захисник клопотав про визначення обвинуваченому найменшого іспитового терміну в один рік, а також просив не враховувати дані адміністративної практики, так як останні не є належними доказами на підтвердження обставин притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. Обвинувачений окремо підтвердив, що укладення угоди є цілком добровільним, він розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також повідомив те, що на ньому зареєстрована велика кількість транспортних засобів, якими керують водії його підприємства, а тому йому щодня приходять повідомлення про накладення на нього штрафів, які він оплачує, хоча не допускав таких порушень, а у подальшому вираховує сплачені суми із заробітної плати працівника.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, із запропонованим видом та мірою покарання погодився.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила те, що надала згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з ОСОБА_3 та просила таку затвердити, при цьому зазначила, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, зміст угоди та наслідки застосування положень ст. 75 КК України їй зрозумілі.

Перевіривши угоду про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з наступних підстав.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам закону і ухваленні вироку, положення закону, якими суд керувався

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом установлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів; діями ОСОБА_3 шкода завдана потерпілій ОСОБА_5 , яка до обвинуваченого не має претензій майнового та морального характеру; потерпіла надала письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості, що підтвердила особисто у судовому засіданні, вказавши на те, що надання нею такої згоди не є наслідком застосування примусу, погроз або обіцянок.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання. Прокурор також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

На підставі пояснень обвинуваченого, суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , що виразилось у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Відомості, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше несудимий в силу ст. 89 КК України (арк. пр. 115-117 т. 5), одружений, має зареєстроване та постійне фактичне місце проживання, де проживає разом з дружиною, малолітнім сином та мітір`ю похилого віку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, і перебуває на його утриманні (арк. пр. 182 т. 5, арк. спр. 11, 44, 48 т. 5), за місцем проживання та роботи характеризується виключно з позитивної сторони (арк. пр. 163, 179, 183 т. 5, арк. спр. 1, 26, 46, 47 т. 5), під спостереженням у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться (арк. пр. 165 т. 5), на обліку в органі пробації не перебуває, є особою з інвалідністю ІІ групи (арк. пр. 180, т. 5), отримує пенсію по інвалідності (арк. спр. 10 т. 5), має постійне місце роботи, так як є фізичною особою-підприємцем та платником податків (арк. спр. 5-8, 51-80 т. 5), приймає активну участь у житті громади за місцем свого проживання, проявляє волонтерські зусилля у наданні допомоги військовим та підтримці Збройних Сил України (арк. спр. 15-25, 45, 49 т. 5), за що отримав подяки (арк. спр. 27-29, 37, 38, 42, 43, 50 т. 5), у зв`язку із введенням воєнного стану з 28 березня 2022 року був залучений до виконання завдань територіальної оборони у складі добровольчого формування №2 Звягельської територіальної громади (арк. спр. 12-13 т. 5), нагороджений медаллю «ДОБРОВОЛЕЦЬ» (арк. спр. 14 т. 5).

Окрім того, судом досліджено матеріали кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого, як водія - учасника дорожнього руху (арк. пр. 139, 140 т. 3, 119-137 т. 5), - електронні картки у справі про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_3 . Оцінюючи наявну у картках інформацію, суд зважає на аргументи сторони захисту щодо досліджених характеризуючих матеріалів, а тому частково приймає до уваги наявну у них інформацію, а саме, лише щодо притягнення обвинуваченого до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху за результатами розгляду справ про адміністративне правопорушення судом.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття, беззастережне визнання вини та відсутність претензій майнового та морального характеру потерпілої до обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.

Призначення узгодженої сторонами міри покарання

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на позицію прокурора та потерпілої у судовому засіданні, яка надала письмову згоду прокурору на укладення угоди, у якій стороною обвинувачення погоджено умовний термін покарання ОСОБА_3 без його реального відбуття, а так само й умови угоди, визнання винуватості обвинуваченим у кримінальному правопорушенні, встановлені вище відомості, які характеризують його особу, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання за істотних умов, визначених в угоді, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, є обґрунтованим та відповідає цілям покарання, узгоджені вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням (ч. 2 ст. 75 КК України).

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Визначаючи тривалість іспитового строку, суд враховує те, що такий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування (пробацію), від результату якого залежить його подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування, а тому, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає доцільним встановлення трьохрічного іспитового строку для виправлення обвинуваченого.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно підлягають скасуванню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України. При цьому, суд враховує, що:

-арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 18 червня 2018 року на автомобіль «BMW 750LD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасований ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 20 серпня 2019 року, якою також прийнято рішення про повернення автомобіля законному володільцю ТОВ «СВ Трансгаз»;

-арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22 червня 2018 року на мобільний телефон iPhone model A1533, IMEI: НОМЕР_2 , з SIM-карткою з номером НОМЕР_3 , мобільний телефон Nokia RM-1172, IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з SIM-карткою з номером НОМЕР_6 , планшет iPad model A1674, Serial: НОМЕР_7 , з SIM-карткою з номером НОМЕР_8 , три SIM-картки з номерами НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , скасовано ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 12 вересня 2019 року.

Процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням Рівненським НДЕКЦ МВС України: судових інженерно-транспортних експертиз від 20 серпня 2018 року № 3.1-451/18, що становлять 1430,00 грн (арк. пр. 76 т. 2), від 16 серпня 2018 року № 3.1-450/18, що становлять 1430,00 грн (арк. пр. 264 т. 2), від 08 листопада 2018 року № 3.1-693/18, що становлять 1144,00 грн (арк. пр. 274 т. 2), судових трасологічних експертиз від 07 серпня 2018 року № 1.5-277/18, що становлять 4576,00 грн (арк. пр. 87 т. 2), від 17 липня 2018 року № 1.3-233/18, що становлять 1144,00 грн (арк. пр. 108 т. 2), судових експертиз волосся від 27 серпня 2018 року № 2.2-126/18, що становлять 6 274,81 грн (арк. пр. 122 т. 2), від 30 серпня 2018 року № 2.2-131/18, що становлять 6 722,56 грн (арк. пр. 136 т. 2), судової імунологічної експертизи від 27 червня 2018 року № 2.2-125/18, що становлять 1310,73 грн (арк. пр. 151 т. 2); Вінницьким НДЕКЦ МВС України судової біологічної експертизи від 27 липня 2018 року № 199, що становлять 3312,87 грн (арк. пр. 162 т. 2); Львівським НДЕКЦ МВС України судових молекулярно-генетичних експертиз від 29 жовтня 2018 року № 10/675, що становлять 14 165,64 грн (арк. пр. 203 т. 2), від 17 жовтня 2018 року № 10/674, що становлять 8564,17 грн (арк. пр. 221 т. 2), від 17 жовтня 2018 року № 10/673, що становлять 17 068,85 грн (арк. пр. 235 т. 2), від 17 жовтня 2018 року № 10/676, що становлять 5879,62 грн (арк. пр. 252 т. 2); Волинським відділенням Львівського НДЕКЦ МВС України комісійної судової інженерно-транспортної автотехнічної експертизи від 11 лютого 2019 року № 8803, що становлять 11 440,00 грн (арк. пр. 232 т. 3); ДНДЕКЦ МВС України судової автотехнічної експертизи від 28 серпня 2021 року № СЕ-19-21/25191-ІТ, що становлять 2745,92 грн (арк. пр. 106 т. 4); Львівським НДІСЕ Міністерства юстиції України судової інженерно-транспортної експертизи від 30 січня 2023 року № 1074-Е, що становлять 8305,88 грн (арк. пр. 52 т. 5), а всього 95 515,05 грн відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Відносно ОСОБА_3 в межах даного кримінального провадження під час судового розслідування був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків до 24 травня 2024 року включно.

Суд ухвалює рішення в порядку, визначеному в ст.ст. 368-380 КПК України, який зобов`язує серед іншого вирішити питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили. Беручи до уваги мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка передбачає досягнення дієвості провадження (ст. 131 КПК України), суд вважає необхідним залишити обраний обвинуваченому запобіжний захід до набрання вироком законної сили, що забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 100, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 05 липня 2024 року, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000412 від 16 червня 2018 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 обраховувати з дня ухвалення вироку - з 05 липня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 95 515 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот п`ятнадцять) гривень 05 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2018 року на одяг та взуття, які вилучені 16 червня 2018 року у ОСОБА_9 (арк. пр. 12 т. 2).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2018 року на фрагменти подушки безпеки з автомобіля «BMW 750LD», реєстраційний номер НОМЕР_1 (арк. пр. 16 т. 2).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2018 року на автомобіль «Lexus LX450», реєстраційний номер НОМЕР_12 (арк. пр. 113-115 т. 3).

Речові докази по справі:

-зразок крові ОСОБА_3 , висушений фрагмент м`яза з трупа ОСОБА_7 , які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області (арк. пр. 251 т. 1), - знищити;

-мобільний телефон iPhone model A1533, IMEI: НОМЕР_2 , з SIM-карткою з номером НОМЕР_3 ; мобільний телефон Nokia RM-1172, IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з SIM-карткою з номером НОМЕР_6 ; планшет iPad model A1674, Serial: НОМЕР_7 , з SIM-карткою з номером НОМЕР_8 ; три SIM-картки з номерами НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 (арк. пр. 252-253 т. 1, арк. пр. 26-27 т. 2), які повернуті ОСОБА_3 , залишити у його власності;

-мікрооб`єкти, сліди одорологічного походження, зразки волосся ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області (арк. пр. 254-255 т. 1), - знищити;

-чорну сумочку, яка була вилучена з дверцят водія автомобіля та передана на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області (арк. пр. 254-255 т. 1), - повернути власнику;

-виявлені та вилучені під час проведення огляду автомобіля «BMW 750LD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , уламки деталей автомобіля, взуття з трупа ОСОБА_7 , фрагмент подушки безпеки, сліди одорологічного походження з керма та зі спинки сидіння водія, змиви речовини бурого кольору та контрольні змиви до них з внутрішньої поверхні дверцят зі сторони водія, з важеля відмикання дверцят зі сторони водія, змиви з поверхні керма, змиви з трьох відбійників поблизу автомобіля, два сліди рук з автомобіля, чеки та квитанції з автомобіля, мікрооб`єкти, схожі на волосся (арк. пр. 256-257 т. 1) - знищити;

-предмети огляду ОСОБА_9 (туфлі, футболку, куртку чорного кольору, джинси) (арк. кп. 258), які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області, - повернути власнику;

-предмети одягу (джинси, туфлі, кепка), які були вилучені з салону автомобіля «Lexus LX450», реєстраційний номер НОМЕР_12 (арк. кп. 259-260 т. 1), які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області, - повернути власнику;

-автомобілі марки «Lexus LX450», реєстраційний номер НОМЕР_12 , номер кузова НОМЕР_13 , та марки «BMW 750LD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_14 (арк. пр. 4 ч. 2), які повернуті ТзОВ «СВ Трансгаз», залишити у його власності.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити особисте зобов`язання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1