Провадження №1-кс/127/9172/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000066 від 15.02.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області майор юстиції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000066 від 15.02.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , діючи умисно, вчинив державну зраду шляхом надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, надаючи зокрема допомогу представникам Російської Федерації у вигляді підшукування та вербування осіб з числа мешканців Вінницької області для подальшого надання ними допомоги у проведенні підривної діяльності проти України на користь Російської Федерації, а також самостійного збирання відомостей про військову інфраструктуру Вінницької області.

Так, громадянин ОСОБА_6 , на виконання поставленого йому невстановленим представником Російської Федерації члена «групи Вагнера» на ім`я ОСОБА_7 , завдання, у липні 2023 року самостійно підшукав громадянина України ОСОБА_8 , жителя Вінницької області, та протягом квітня 2024 року схилив його до співпраці з представниками Російської Федерації. Зокрема ОСОБА_6 протягом вказаного періоду обґрунтовував вказаному громадянину необхідність та перспективи такої співпраці, повідомив йому, із якими представниками Російської Федерації він має намір забезпечити його співпрацю, а також проінструктував його про умови і порядок залучення для співпраці з ними і визначив подальшу роль ОСОБА_8 , а саме перехід на бік ворога в разі окупації Російською Федерацію територій України та для участі у забезпеченні такої окупації. Крім того, ОСОБА_6 01 травня 2024 року досяг остаточної згоди зі вказаним членом «групи Вагнера» щодо описаного вище залучення ОСОБА_8 до співпраці, а також повідомив останньому його позивний.

Крім того, щонайменше протягом вересня 2023 квітня 2024 року ОСОБА_6 шляхом особистого спостереження, а також шляхом вивідування інформації у жителів Вінницької області, систематично збирав відомості про військову інфраструктуру Вінницької області, зокрема про маршрути і час перевезення боєприпасів, місця їх зберігання, результати здійснених військовослужбовцями Російської Федерації обстрілів, а також актуальні відомості про особливості функціонування військових об`єктів.

Зокрема 01 жовтня 2023 року ОСОБА_6 із застосуванням власного облікового запису у веб-сервісі соціальній мережі «ВКонтакте» передав своєму брату ОСОБА_9 , жителю Російської Федерації та курсанту військового навчального закладу Російської Федерації, детальні відомості про результати обстрілу об`єкта військової інфраструктури у м. Умань Черкаської обл. разом із відповідним фотознімком, із проханням передати вказані відомості та фото адміністраторам каналів інтернет-сервісу «Telegram» під назвами «Повёрнутые на Z войне» або «АРХАНГЕЛ СПЕЦНАЗА Z».

Вина підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового слідства доказами, а саме протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , протоколами за результатами негласних слідчих (розшукових) дій, протоколом обшуку житла ОСОБА_6 від 03.05.2024, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке становить значну суспільну небезпеку, а санкцією ч. 2 ст. 111 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

04.05.2024 щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.07.2024.

З метою закінчення досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, направлених на зібрання усіх доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду: тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні операторів телекомунікацій ПрАТ «ВФ Україна», ПрАТ «Київстар» та ТОВ «лайфселл», огляд вилучених за їх результатами відомостей, установлення військових частин, відомості про які було зібрано ОСОБА_6 , направлення запитів до відповідних військових частин, у зв`язку з чим необхідний додатковий час. Також необхідно брати до уваги, що за результатами вказаних процесуальних може виникнути необхідність в проведені додаткових процесуальних дій.

Проведення вищезазначених процесуальних дій сприятиме всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження, виявленню обставин, що викриватимуть або виправдовуватимуть підозрюваного, встановленню істини, що надасть можливість прийняти обґрунтовані процесуальні кінцеві рішення. Після виконання зазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій необхідно скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та виконати вимоги ст. 290 КПК України.

При цьому, обставинами, що перешкоджали здійсненню наведених процесуальних дій та прийняттю процесуальних рішень були необхідність проведення огляду вилучених у ОСОБА_6 предметів і аналізу отриманих за його результатами відомостей, тривалість отримання тимчасового доступу до документів, необхідність поетапного здійснення значного обсягу слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, аналіз великого обсягу інформації, зокрема щодо багатьох можливих епізодів протиправної діяльності підозрюваного за значний період часу, а також неналежне функціонування організацій та установ України через часті й тривалі оголошення повітряної тривоги та надмірна завантаженість органу досудового розслідування внаслідок ракетних обстрілів Вінницької області.

Наразі продовжують існувати наступні обґрунтовані ризики:

- у ОСОБА_6 наявні можливості переховуватись від органу досудового розслідування та суду, зокрема на окупованій частині Донецької області та у Російській Федерації, де він має соціальні зв`язки (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- знищити, сховати або спотворити речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- наявні можливості у продовженні аналогічної протиправної діяльності (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання та просив обрати домашній арешт.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваного, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурором, слідчим буде доведено, що обставини, зазначені у ч. 3 названої статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, зокрема, що заявлені ризики не зменшилися, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000066 від 15.02.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

03.05.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України обґрунтована. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

04.05.2024 щодо підозрюваного ОСОБА_6 Вінницьким міським судом Вінницької області застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000066 до чотирьох місяців.

Підставами для постановлення вищевказаних ухвал суду було доведення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі персональні дані свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчим в судовому засіданні також доведено, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та доведення вини останнього, а також перешкоджати здійсненню належного досудового розслідування.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Таким чином, прокурором та слідчим в судовому засіданні було доведено, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, а також наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме необхідність проведення слідчих дій.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_6 винним, а також дані, що характеризують особу підозрюваного (одружений, раніше судимий).

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, нормами вказаної статті встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі.

Зазначені у клопотанні обставини вказують про неможливість запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Оскільки обставини на які посилався суд при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, слідчий суддя вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою строком на 60 днів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 25.08.2024 включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя