Справа № 147/1725/23
Провадження № 1-кп/147/33/24
УХВАЛА

про призначення судового розгляду

09 квітня 2024 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду №1 в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000048 від 25.03.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

25.12.2023 до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшов даний обвинувальний акт.

Ухвалою судді від 25.12.2023 кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

29.01.2024 потерпіла ОСОБА_6 подала цивільний позов. Також, остання подала заяву про призначення судової автотоварознавчої експертизи, оскільки ОСОБА_6 ставить питання про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля, то визначення розміру збитків є ключовим для вирішення даного спору.

В підготовчому засіданні прокурор просила справу призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстави для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту немає. Також просила доручити органу пробації скласти досудову доповідь відносно обвинуваченого. Не заперечила проти прийняття цивільного позову до спільного розгляду з кримінальним провадженням та долучення до матеріалів справи відзиву на цивільний позов. Щодо клопотання ОСОБА_6 про призначення експертизи зазначила, що дане клопотання є передчасним, оскільки судом не було досліджено докази.

Захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні заперечив проти призначення справи до судового розгляду. Просив повернути обвинувальний акт прокурору для доопрацювання. Також просив долучити до матеріалів кримінального провадження відзив на цивільний позов, письмове клопотання про повернення обвинувального акту, копію ухвали та копію висновку експерта. Щодо клопотання ОСОБА_6 про призначення експертизи, підтримав позицію прокурора.

Додатково зазначив, що згідно обвинувального акта було пред`явлено обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України, однак матеріали відносно ОСОБА_7 виділено в окреме провадження та закрито ухвалою суду на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою. Дана обставина вказує на те, що саме ОСОБА_7 визнав свою винуватість, а тому ОСОБА_4 не може бути інкриміновано діяння, яке вчинила інша особа.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Потерпіла в підготовчому судовому просила призначити експертизу, відповідно до поданого нею клопотання.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали обвинувального акта та додані до нього документи, дійшов висновку, що клопотання про повернення обвинувального акта прокурору задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Тобто, виключною підставою для повернення обвинувального акта прокурору є його невідповідність вимогам закону.

Процесуальний порядок складення обвинувального акта у кримінальному провадженні, перелік відомостей, що має містити обвинувальний акт, а також тих процесуальних документів, які в обов`язковому порядку мають бути долучені до нього, наведено у статті 291 КПК України.

Зокрема, статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого; 3) анкетні відомості кожного потерпілого; 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні підписано і затверджено прокурором, до обвинувального акта додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки, також він містить відомості, які передбачені пунктами 1-2, 4-6, 8-9 частини другої статті 291 КПК України, зокрема: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення відповідної статті КК України та формулювання обвинувачення.

Твердження захисника щодо повернення обвинувального акта з підстави не повного викладення у ньому фактичних обставин кримінального правопорушення, зокрема не відповідають критеріям, визначених п.5 ч.2 ст.291 КПК України, є такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства з огляду на наступне.

В обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як їх було встановлено під час досудового розслідування, при цьому суд позбавлений процесуальної можливості вимагати від сторони обвинувачення вказувати чи не вказувати ті обставини, які були чи не були, відповідно, нею встановлені. Суд виходить з того, що формулювання обвинувачення викладено в обвинувальному акті так, як це вважав за необхідне прокурор.

Також суд враховує, що за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані, в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість співставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

До цього ж, як прямо передбачено законом, фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому обсязі, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування.

Кримінальний процесуальний кодекс України не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором формулювання обвинувачення, зобов`язувати його змінювати це формулювання, оскільки, як вже зазначалося вище, визначення форми та обсягу обвинувачення належить виключно до дискреційних повноважень прокурора.

Посилання захисника на невідповідність обвинувального акта вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, на думку суду є також необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Зі змісту обвинувального акта слідує, що такі вимоги щодо меж обвинувачення в обвинувальному акті не порушено, обвинувальний акт складений зокрема стосовно ОСОБА_4 , якому висунуте обвинувачення.

Стосовно іншої особи, тобто іншого учасника ДТП, то ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 22.01.2024 (справа №147/66/24) ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного із потерпілою. Закрито кримінальне провадження №0000048 від 25.03.2023 про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

Положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права, зокрема: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь деталізації інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. b ч. 3 ст. 6 Конвенції (Mattoccia v. Italy [GC], пункти 59, 60).

На переконання суду, відомості, які містяться в обвинувальному акті, свідчать про офіційне доведення до відома ОСОБА_4 компетентним органом твердження про вчинення ним відповідного кримінального правопорушення, яке передбачене КК України, і є достатніми для повного розуміння суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Загалом клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурору ґрунтується в основному на категоричному невизнанні своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і запереченні ним викладених в обвинувальному акті обставин, що також не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Відтак, при розгляді клопотання захисника про повернення обвинувального акта судом не встановлено таких недоліків обвинувального акта, які б перешкоджали суду проводити судовий розгляд. В той же час розгляд судом відповідних доводів захисника можливий під час судового розгляду, коли суд за участю сторін на підставі дослідження наданих доказів здійснює розгляд кримінального провадження і ухвалює за наслідками цього судове рішення.

З огляду на перелік обов`язкових відомостей, які повинен містити обвинувальний акт відповідно до статті 291 КПК України, суд приходить до висновку, що вказані захисником обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта, а тому у задоволенні його клопотання слід відмовити.

Суд звертає увагу на те, що саме за результатами судового розгляду шляхом всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки відповідно до закону доказів, можливо буде зробити висновок про доведеність чи безпідставність висунутого обвинувачення, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Окрім того, обвинувачення як складова частина обвинувального акта, яке лише підлягатиме доведенню під час судового розгляду, не завжди може бути остаточним на момент надходження обвинувального акта до суду, оскільки відповідно до приписів ст. 338, 339, 340 КПК України під час або в результаті судового розгляду прокурор може як змінити обвинувачення чи висунути додаткове, так і відмовитись від підтримання державного обвинувачення.

Безпідставне повернення обвинувального акта прокурору призводить до порушення судом першої інстанції вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків кримінального провадження.

Таким чином, суд встановив, що дане кримінальне провадження підсудне Тростянецькому районному суду Вінницької області відповідно до ст. ст. 33, 34 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито за участі сторін кримінального провадження та представника потерпілого.

Згідно ч.1 ст.314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Відповідно до ч.2 ст.314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України є нетяжким злочином, тому щодо обвинуваченого повинна бути складена досудова доповідь.

Враховуючи вищенаведене, слід доручити Гайсинському районному сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Щодо клопотання потерпілої про призначення судової автотоварознавчої експертизи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

В свою чергу, ст. 242 КПК України визначає, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених ст. 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: 1) встановлення причин смерті; 2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; 3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; 4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; 6) визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Суд вважає, що заявлене потерпілою клопотання є передчасним, оскільки ні обвинуваченим, ні потерпілою не надавались пояснення та не досліджувались письмові докази.

Крім того, потерпілою на даному етапі не доведено перед судом необхідності проведення експертизи, оскільки не відомо змість експерних висновків, проведених під час досудового розслідування, так як вони ще не досліджені судом.

Враховуючи те, що підстав, які передбачені законодавством для призначення судової автотоварознавчої експертизи на даний час не встановлено, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання потерпілої слід відмовити.

Окрім того, потерпілою ОСОБА_6 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Якщо процесуальні відносини, які виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Форма і зміст позовних заяв відповідають вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 10 ст.56 КПК України потерпілий має право протягом кримінального провадження на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди та, яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно ч. 1, 2 ст. 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, судом встановлено, що остання подана з додержанням вимог ст. 128 КПК України, подана із додержанням строків передбачених КПК України, відповідають вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, підстав для залишення їх без руху, повернення, а також будь-яких інших, що перешкоджають прийняттю даних позовів до розгляду, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та матеріальної шкоди слід прийняти до розгляду, визнавши потерпілу сторону цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_4 - цивільним відповідачем.

Разом з тим, суд вважає, що відсутні підстави для надання ОСОБА_4 строку для подання до суду відзиву на поданий потерпілою цивільний позов, оскільки такий було подано в підготовчому судовому засідання та суд його долучає до матеріалів кримінального провадження.

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст.53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов`язки щодо однієї із сторін. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі в справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, або з ініціативи суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 ЦПК України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Враховуючи, що судове рішення щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 може вплинути на права та обов`язки ПАТ «НАСК «Оранта», у якому була застрахована цивільно-правова відповідальність цивільного відповідача ОСОБА_4 на момент ДТП, що підтверджується полісом №АТ/2685266, суд вважає за необхідне залучити дане товариство до участі у даному кримінальному провадженні при розгляді цивільного позову в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 128, 314-317 КПК України, суд -

постановив :

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору, відмовити.

В задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_6 про призначення судової автотоварознавчої експертизи, відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, у відкритому судовому засіданні на 14.30 год. 17.04.2024.

Розгляд справи на підставі ст. 31 КПК України здійснювати суддею одноособово.

Доручити Гайсинському районному сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області скласти та подати до Тростянецького районного суду в строк до 17.04.2024 досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Тростянець Тростянецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, працюючого, раніше не судимого.

Копію ухвали направити до Гайсинського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області - для виконання.

Цивільний позов ОСОБА_6 прийняти до розгляду в межах кримінального провадження та долучити до матеріалів справи.

Визнати цивільним позивачем ОСОБА_6 .

Визнати цивільними відповідачами ОСОБА_4 .

Долучити до матеріалів кримінального провадження відзив ОСОБА_4 на цивільний позов ОСОБА_6 .

Залучити в якості третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Копію ухвали суду, копію позовної заяви та копію відзиву направити третій особі - для відома.

Третя особа у п`ятиденний строк із дня вручення ухвали має право подати письмові пояснення у відповідності до ст.181 ЦПК України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, має процесуальні права і обов`язки, встановлені статтею 43 цього Кодексу.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження та потерпілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 08.30 год. 12.04.2024.

Суддя ОСОБА_1