Справа № 487/1982/23
Провадження № 1-кс/487/1315/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000231 від 18.04.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Єланець Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, що проходить військову службу на посаді стрільця відділення охорони 136 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 414, ч. 5 ст. 407 КК України

встановив:

08.02.2024 старший слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

У клопотанні слідчий зазначає, що Першим СВ (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 від 18.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 414, ч. 5 ст. 407 КК України.

09.06.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 414, ч. 5 ст. 407 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні нетяжкого та тяжкого злочинів, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила про його задоволення.

Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на порушення порядку повідомлення про підозру ОСОБА_4 , а також на відсутність доказів переховування останнього та не доведення ризику знищення речей та документів, оскільки вже проведені усі експертні дослідження та вилучені речові докази. Крім того вказав, що його підзахисний був офіційно працевлаштований, має цивільну дружину, тобто міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, підтримав думку захисника, з приводу підозри зазначив, що наміру стріляти у ОСОБА_8 у нього не було, останній хотів пошуткувати, стягувавши його за ноги з ліжка, проте він з просоння на автоматі вистрелив у потерпілого. Крім того вказав, що у військовій частині його тримали у зачиненому гаражі, де він просидів пів року. Потім з військової частини його вивезли та він був вдома за місцем реєстрації.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що слідчими Першого СВ (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєвіі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000231 від 18.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 414 та ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.04.2022 близько 22:10 год стрілець відділення охорони 136 роти охорони військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 перебуваючи у місці відпочинку на позиції з північної сторони військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 13, 16, 17, 21, 22, 49, 127, 128 та 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 та 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 33, 52, 101 та 110 «Настанови зі стрілецької справи. 5,45-мм автомати Калашникова (АК-74, АКС-74, АК-74Н, АКС-74Н) та 5,45-мм ручні кулемети Калашникова (РПК-74, РПКС-74, РПК-74Н, РПКС-74Н)» та п. 14 «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», без нагальної на те потреби, самостійно перевів запобіжник закріпленого за ним 5,45 мм автомата АК-74 заводський номер № НОМЕР_2 в положення для здійснення стрільби, дослав патрон в патронник та тримаючи без необхідності палець на спусковому гачку, допустив випадкове натискання на курок автомату, тим самим, спустивши курок з бойового взводу, внаслідок чого було здійснено незапланований постріл із автомату у приміщенні та заподіяно старшому солдату ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального сліпого поранення верхньої третини правого стегна, що проникає у порожнину малого тазу з вогнепальним переломом шийки правої стегнової кістки, зі зміщенням відламків, вертлюгової западини з права та S1 хребця; місцевого відмежування калового перитоніту, з наявністю стороннього тіла (кулі), які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк більше 21 дня.

Окрім того 11.08.2022, близько 20:40 год., будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді стрільця відділення охорони 136 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та незаконно перебуває поза її межами, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину.

09.06.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 414, ч. 5 ст. 407 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у зв`язку із неможливістю вручення, було направлено рекомендованим повідомленням за місцем служби ОСОБА_4 у ВЧ НОМЕР_1 та за місцем проживання останнього.

30.06.2023 старший слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві своєю постановою оголосив підозрюваного у розшук та зупинив провадження.

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва своєю ухвалою від 28.02.2024 надав дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

18.03.2024 ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали слідчого судді.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 414, ч. 5 ст. 407 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом від 18.04.2022 огляду місця події; показаннями потерпілого ОСОБА_9 ; показаннями свідків з числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; протоколом від 27.05.2022 огляду автомату; висновком експерта № СЕ-19/115-22/4238-БЛ від 05.08.2023; висновком судово-медичної експертизи № 876 від 29.12.2022.

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих у судовому засіданні, слідчий суддя доходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що свідчить таке: санкцією ч. 5 ст. 407 КК України передбачено основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а отже, враховуючи одержані під час досудового розслідування беззаперечні докази вчинення тяжкого злочину, наведене дає достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 розраховує на уникнення кримінальної відповідальності та не бажає настання для себе негативних наслідків у вигляді призначення зазначеного вище покарання. Усвідомлюючи, що вжиті ним заходи можуть забезпечили досягнення бажаного результату, а по справі фактично виконано всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, ОСОБА_4 може досягти необхідного йому результату лише шляхом створення таких перешкод у здійсненні досудового розслідування, які б унеможливили звернення до суду з обвинувальним актом; у розпорядженні підозрюваного ОСОБА_4 військовий квиток, виданий Міністерством оборони України, який містить всі необхідні відомості щодо призову на військову службу та подальшого її проходження, присвоєння військових звань тощо. Цей факт дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може сховати або знищити цей документ з метою створення перешкод досудовому розслідуванню у встановленні фактичних обставин проходження ним військової служби, починаючи з моменту призову; ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, про що може свідчити той факт, що останній вчиняв злочини неодноразово, а також те, що в силу ухилення від проходження військової служби він не має можливості офіційно працевлаштуватися та мати постійне законне джерело доходів.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 неодружений, раніше судимий, має зареєстроване місце проживання, вчинив кримінальне правопорушення будучи військовослужбовцем військової служби на посаді стрільця охорони 136 роти охорони ВЧ НОМЕР_1 під час дії воєнного стану.

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків. Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи встановленні при розгляді клопотання дані про особу підозрюваного, тяжкість правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, та його роль у вчиненні, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою з утриманням в СІЗО м. Миколаєва до 26.04.2024 року.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Миколаївській слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 26.04.2024 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Заводського

районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1