Справа № 277/977/24
УХВАЛА

"15" липня 2024 р. смт Ємільчине

Слідчий суддя Ємільчинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт Ємільчине клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 11.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України про арешт майна

В С Т А Н О В И В:

До Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшло вищевказане клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на банківську картку AT КБ «ПриватБанк» номер НОМЕР_1 , яку добровільно видав ОСОБА_5 під час проведення огляду місця події 11.07.2024 року, яка є речовим доказом в кримінальному провадженні, шляхом тимчасового позбавлення права на розпорядження, відчуження.

В клопотанні зазначено, що 23.06.2024 року приблизно о 21 год. невідома особа з банківської картки «ПриватБанк» з номером НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 умисно, таємно, в умовах воєнного стану викрала грошові кошти в сумі 1376 гривень.

Під час проведення огляду місця події 11.07.2024 року в період часу з 14 год. 30 хв. по 14 год. 55 хв. на узбіччі дороги по АДРЕСА_1 у громадянина ОСОБА_5 було виявлено та вилучено банківську картку AT КБ «ПриватБанк», яка має номер НОМЕР_1 , яку ОСОБА_5 добровільно видав, та яку поміщено до паперового конверту, опечатано згідно правил пакування речових доказів та вилучено до ВП №1.

Під час проведення вказаного огляду місця події ОСОБА_5 пояснив, що добровільно видає майно, а саме банківську картку, яку він привласнив та якою в подальшому 23.06.2024 року розраховувався в магазині «Джерело», про що власноручно написав заяву.

Вказане майно 11.07.2024 року визнано речовим доказом.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що з вилученим майном необхідно провести ряд слідчих дій, а зокрема проведення судових експертиз, та з метою забезпечення збереження даних речових доказів, оскільки на них можуть зберігатись сліди кримінального правопорушення та міститись інші відомості, які можуть бути використані, як докази по даному кримінальному провадженню, слідчий вважає за необхідне накласти арешт у формі тимчасового позбавлення права на розпорядження та користування вказаним майном.

Прокурор в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути клопотання слідчого, вказала, що клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, що додані до клопотання і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що є передбаченні законом підстави для задоволення даного клопотання слідчого, виходячи з таких підстав.

11.07.2024 року внесено відомості до ЄРДР за №0000091 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме про те, що 23.06.2024 року приблизно о 21 год. невідома особа з банківської картки «ПриватБанк» з номером НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 умисно, таємно, в умовах воєнного стану викрала грошові кошти в сумі 1376 гривень.

Згідно протоколу огляду місця події від 11.07.2024 року узбіччя автодороги по вул. Горького в смт Ємільчине де знаходився також ОСОБА_5 , який в присутності понятих видав працівникам поліції банківську картку АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 11.07.2024 року вилучену під час огляду місця події банківську картку визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000091.

Частинами 1, 2 статті 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту є забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, з урахуванням наведеного слідчий суддя вважає, що є достатні підстави для задоволення клопотання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170-173, 233, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 11.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на банківську картку AT КБ «ПриватБанк» номер НОМЕР_1 , яку добровільно видав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проведення огляду місця події 11.07.2024 року в період часу з 14 год. 30 хв. по 14 год. 55 хв. на узбіччі дороги по вул. Горького в смт Ємільчине Звягельського району Житомирської області та яку поміщено до перового конверту, шляхом тимчасового позбавлення права на розпорядження та користування цим майном.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1