Дата документу 16.04.2024 Справа № 335/1795/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/1795/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/231/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07 березня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, вилучене 29 лютого 2024 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 .

Представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07 березня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вилучене 29 лютого 2024 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , наступне майно:

- мобільний телефон «Ноnоr 9 Lite» IMEI: НОМЕР_1 з SIM-картами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

- ноутбук «НР»;

- системний блок персонального комп`ютера «LG» з маркуванням «TУУ 25483943.001-2000»;

- системний блок персонального комп`ютера «Logic Power»;

- системний блок персонального комп`ютера «FRIME»;

- системний блок персонального комп`ютера «OTL»;

- портативний жорсткий диск «Transcend» з маркуванням «B06245 0032»;

- Wi-Fi роутер «TP-Link» S/N: 362;

- Wi-Fi роутер «TP-Link» S/N: 931;

- Wi-Fi роутер «TP-Link» S/N: 2189A780002056.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

В обґрунтування своєї скарги апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі присутнє істотне порушення КПК України та норм європейського права, ухвала є незаконною та такою, що прийнята без з`ясування усіх належних обставин.

Апелянт вказує на порушення підслідності та звернення із клопотанням про накладення арешту посадовими особами не уповноваженого органу досудового розслідування.

Зазначає, що згідно ст.216 КПК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст.436-2 КК України, віднесено до підслідності слідчих органів Служби безпеки України.

Апелянт посилається на той факт, що законний володілець, який не є фігурантом та немає жодного відношення даного кримінального провадження, в межах якого слідчий просить накласти арешт, відповідно до ст.64-2 КПК України, перебуває в статусі третьої особи.

Крім того, звертає увагу, що в зазначеному кримінальному проваджені не пред`явлено жодної підозри, а законного володільця тимчасово вилученого майна не було допитано в якості свідка.

Апелянт зазначає, що у майна відсутні ознаки речового доказу у даному кримінальному провадженні, а також відсутні підстави, у зв`язку з якими потрібно накласти арешт на майно. В клопотанні слідчого не зазначені власники майна та не надано відповідні документи.

Також, вказує, що слідчий суддя не дотримався вимог ст.173 КПК України, оскільки не доведено, що не накладення арешту майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, а також не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001006 від 23 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України, досудове розслідування у якому здійснюється СУ ГУНП в Запорізькій області, в обґрунтування якого зазначив таке.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , маючи у користуванні обліковий запис в соціальній мережі «Вконтакте» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 з прив`язкою до абонентського номеру оператора стільникового зв`язку НОМЕР_2 , поширює відеоматеріали, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, а також глорифікацію представників збройних формувань держави-агресора, крім того, в соціальні мережі «Вконтакте» є учасником спільнот з антиукраїнським, проросійським контентом.

29 лютого 2024 року на підставі ухвали слідчого судді за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено наступне майно: мобільний телефон «Honor 9 Lite» ІМЕІ: НОМЕР_1 з SІМ-картами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; ноутбук «НР»; системний блок персонального комп`ютера «LG» з маркуванням «ТУУ 25483943.001 - 2000»; системний блок персонального комп`ютера «Logic Power»; системний блок персонального комп`ютера «FRIME»; системний блок персонального комп`ютера «ОTL»; портативний жорсткий диск «Transcend» з маркуванням «В06245 0032»; Wi-Fi роутер «ТР-Link» S/N: 362; Wi-Fi роутер «ТР-Link» S/N: 931; Wi-Fi роутер «ТР-Link» S/N: 2189А780002056, яке визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

Посилаючись на те, що вилучене майно має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням про арешт вищезазначеного майна.

Заслухавши доповідь судді; власника майна ОСОБА_7 ; представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з вимогами ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до положень ч.2 ст.173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, дотримався вимог, передбачених ст.ст.172, 173 КПК України, дослідив додані до клопотання матеріали кримінального провадження, врахував правову підставу для арешту майна та обставини кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001006 від 23 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України.

У органу досудового розслідуванням є підстави вважати, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , маючи у користуванні обліковий запис в соціальній мережі «Вконтакте», поширює відеоматеріали, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, а також глорифікацію представників збройних формувань держави-агресора.

29 лютого 2024 року на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 16 лютого 2024 року, був проведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено: мобільний телефон «Honor 9 Lite» ІМЕІ: НОМЕР_1 з SІМ-картами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; ноутбук «НР»; системний блок персонального комп`ютера «LG» з маркуванням «ТУУ 25483943.001-2000»; системний блок персонального комп`ютера «Logic Power»; системний блок персонального комп`ютера «FRIME»; системний блок персонального комп`ютера «ОTL»; портативний жорсткий диск «Transcend» з маркуванням «В06245 0032»; Wi-Fi роутер «ТР-Link» S/N: 362; Wi-Fi роутер «ТР-Link»S/N: 931; Wi-Fi роутер «ТР-Link» S/N: 2189А780002056.

29 лютого 2024 року постановою слідчого вилучене майно, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

Старший слідчий відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_9 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про накладення арешту на вище вказане на майно.

Зі змісту клопотання убачається, що вилучені предмети мають доказове значення у кримінальному провадженні, так як зберегли на собі сліди злочину.

Клопотання слідчого містить необхідні для його розгляду відомості, передбачені ст.171 КПК України.

На підтвердження доводів клопотання слідчого наданий витяг з ЄРДР за №0001006, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 червня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.436-2 КК України; доручення про проведення досудового розслідування; постанову про здійснення досудового розслідування слідчою групою; повідомлення про початок досудового розслідування; повідомлення про виявлення кримінального правопорушення (протиправного діяння, що містить ознаки злочину); акт огляду та аналізу Інтернет-ресурсу на якому розміщено інформацію щодо можливої злочинної діяльності громадянина України ОСОБА_7 з додатками; про виконання доручення з протоколом огляду; протокол обшуку від 29 лютого 2024 року; постанову про визнання предметів речовими доказами; пояснення ОСОБА_7 та інші копії документів, які підтверджується необхідність зазначеного арешту.

З огляду на обставини кримінального правопорушення, яке розслідується, та виходячи з матеріалів, доданих до клопотання (на які міститься посилання в ухвалі слідчого судді), слідчий належним чином та у відповідності до вимог ст.170-173 КПК України обґрунтував необхідність накладення арешту на вказане у клопотанні майно.

Посилання апелянта про порушення підслідності та звернення із клопотанням про накладення арешту посадовими особами не уповноваженого органу досудового розслідування, колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно з вимогами ч.5 ст.36 КПК України, генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки), керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування або за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування відповідного органу досудового розслідування чи здійсненням ним досудового розслідування в умовах воєнного стану.

В ході апеляційного розгляду прокурором надано постанову Першого заступника керівника Запорізької області прокуратури ОСОБА_10 від 18 жовтня 2023 року про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування.

Зі змісту цієї постанови убачається, що слідчим відділом Управління СБ України в Запорізькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001006 від 23 червня 2023 року, однак у зв`язку з високим навантаженням та великою кількістю кримінальних проваджень, у яких СВ УСБУ в області здійснює досудове розслідування та указаним органом досудового розслідування не вжито усіх передбачених чинним кримінальним процесуальним законодавством заходів, спрямованих на дослідження обставин кримінального провадження, з метою забезпечення ефективного, швидкого, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, досудове розслідування було доручено іншому органу досудового розслідування, а саме слідчому управлінню ГУ НП в Запорізькій області.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що в клопотанні слідчого не зазначені власники майна та не надано відповідні документи, є непереконливими, оскільки в клопотанні прямо вказано, що вищевказане майно вилучене за місцем мешкання ОСОБА_7 .

Згідно з оскаржуваною ухвалою, ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердив належність йому майна, вилученого в ході обшуку за місцем його мешкання.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Зі змісту оскаржуваної ухвали убачається, що задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучене майно під час проведення обшуку у ОСОБА_7 відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, та може містити на собі відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

З огляду на правову кваліфікацію та обставини кримінального правопорушення, яке розслідується, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК України.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення на цій стадії провадження арешту на вилучене майно, з метою його збереження задля встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що законний володілець, який не є фігурантом та немає жодного відношення до кримінального провадження, в межах якого слідчий просить накласти арешт, відповідно до ст.64-2 КПК України, перебуває в статусі третьої особи, є передчасними. Досудове розслідування ще триває та всі обставини провадження встановлюються. В свою чергу, всі докази у провадженні мають оцінюватися у порядку, передбаченому ст.94 КПК України - у їх сукупності за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Слідчий суддя перевірив наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказане у клопотанні майно має доказове значення у даному провадженні і наявні ризики того, що у разі не накладення арешту існує можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна до закінчення досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що потреби досудового розслідування виправдовують втручання у право власності на вилучене майно; без застосування заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, неможливо досягти дієвості цього кримінального провадження.

Доводи апелянта про те, що арешт не може бути накладено на майно у кримінальному провадженні, в якому жодній особі не повідомлено про підозру, є помилковими, оскільки відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (в т.ч. з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що рішення слідчого судді ухвалено з порушеннями, також є непереконливими.

Твердження апелянта про неповноту з`ясування обставин справи судом, є безпідставними, суперечать матеріалам справи і змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді.

В свою чергу, вказана ухвала слідчого судді містить всі відомості, передбачені ст.173 КПК України, та є належним чином вмотивованою.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків слідчого судді теж не спростовують та мають перевірятися в ході досудового розслідування у встановленому законом порядку.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства з боку слідчого судді під час розгляду клопотання не убачається.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання повно і всебічно з`ясував обставини, які мають значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення, та свої висновки належним чином вмотивував.

Наявні в матеріалах провадження відомості дають обґрунтовані підстави вважати, що слідчим доведено необхідність накладеного арешту, а доводи апелянта про протилежне спростовуються матеріалами провадження.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою і підстав для її скасування, а відповідно і для задоволення поданої апеляційної скарги, не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07 березня 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арештна майно вилучене 29 лютого 2024 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4