Справа № 143/81/24
УХВАЛА

04 липня 2024 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Погребище Вінницької області обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000817, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України,-

Встановив:

30.01.2024 до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000817, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

Ухвалою судді від 04.04.2024 вказане кримінальне провадження призначене до судового розгляду.

20.06.2024 від прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_7 до канцелярії суду надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.12.2023, який ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2023 продовжено до 28.02.2024.

Востаннє, ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 24.05.2024 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено до 22.07.2024 включно.

На даний час продовжують існувати ризики, які враховувалися при застосуванні і продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходуу вигляді тримання під вартою, адже він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, крім того, останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, адже йому відомі їх місце проживання, а тому, перебуваючи на волі, він зможе на них незаконно впливати, з метою їх спонукання шляхом погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід судового розгляду та його результати. Стан здоров`я та вік ОСОБА_4 дозволяють утримувати його під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. У зв`язку з цим, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Також, 20.06.2024 від прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_7 до канцелярії суду надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном на два місяці.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2024 (справа № 127/944/24) відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 28.02.2024.

Востаннє ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 14.05.2024 відносно ОСОБА_5 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 місяці включно до 12.07.2024.

Разом з цим, на думку прокурора, на час розгляду кримінального провадження у суді є вірогідність того, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які можуть бути допитані, особи та місця проживання і роботи яких відомі ОСОБА_5 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, маючи можливість вільного пересування, може вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, виникла необхідність у продовженні раніше обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на 2 місяці.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 клопотання підтримала та вважає, що є підстави для продовження раніше обраних запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з визначенням обов`язків.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2023 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.12.2023, який ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2023 продовжено до 28.02.2024. Востаннє ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 24.05.2024 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено до 22.07.2024 включно.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «Летельє (Letellier) проти Франції» від 26.06.1991, Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У п.п. 61, 62 рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 у справі «Смирнов проти Росії» наголошено, що наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Відтак, розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності запобігання ризикам, визначеним пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам та не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, суд ураховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, суть, зміст та кількість обумовлених в клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, високу ймовірність їх настання, особу обвинуваченого, який ніде не працює, постійного заробітку не має, а отже не обтяжений соціальними зв`язками та відповідальністю, а також достатньо обґрунтований, на думку суду, ризик продовження чи повторення ним протиправної поведінки.

Суд наголошує, що на даній стадії не вправі вдаватися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 дій та давати оцінку обґрунтованості обвинувачення, оскільки остаточна оцінка доведеності обвинувачення у відповідності до вимог закону буде дана лише за наслідками судового розгляду справи в суді першої інстанції, за результатами повного дослідження всіх доказів.

Суд також враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення, даних щодо стану здоров`я обвинуваченого, які унеможливлювали б продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано.

Також суд вважає достатньо вмотивованими доводи сторони обвинувачення про те, що обвинувачений ОСОБА_4 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, може переховуватися від суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).

Крім того, оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ураховані слідчим суддею та судом при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, не зменшилися і продовжують існувати.

Суд враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, не працює, не має тісних соціальних зв`язків, не одружений, має задовільний стан здоров`я та вважає, що прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, тому підстави для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою наявні та актуальні, а продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним, оскільки саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Разом із тим, суд враховує, що введення в Україні воєнного стану також є однією із обставин, що сама по собі свідчить про існування ризику можливого ухилення обвинуваченого від суду.

Розмір застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначається, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам та не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Вирішуючи по суті клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із того, що як вбачається із матеріалів кримінального провадження ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2024 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 28.02.2024. Востаннє ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 14.05.2024 відносно ОСОБА_5 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 місяці включно до 12.07.2024.

Згідно ч.1 та 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Обираючи та продовжуючи запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, слідчий суддя та суд погодився із доводами органу досудового розслідування про наявність ризику, передбаченого п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, в разі доведення вини ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні, може спонукати його до ухилення від явки до суду, а також незаконно впливати на свідків, які можуть бути в подальшому допитані, оскільки їх особи та місця їх проживання відомі ОСОБА_5 , з метою їх спонукання шляхом погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування та його результати, крім того, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та маючи можливість вільного пересування може вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку суду, на даний час означені вище ризики не зменшилися.

З огляду на викладене суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 не змінились, що унеможливлює застосування до нього більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів, крім цілодобового домашнього арешту.

Ураховуючи наведене, виходячи з принципу правової визначеності, суд вважає необхідним з урахуванням часу, необхідного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 із покладенням на нього додаткових процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, до 01 вересня 2024 року включно.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 181, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 199, 203, 369 КПК України, суд,

Ухвалив:

Клопотання прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Кашперівка Тетіївського району Київської області, жителю АДРЕСА_2 , громадянину України, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 вересня 2024 року включно.

Клопотання прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 до 01 вересня 2024 року включно.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме: не залишати місце проживання без дозволу прокурора або суду, прибувати на виклики до прокурора та суду за першою вимогою на визначений ними час, не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утримуватися від спілкування з особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, до 01 вересня 2024 року.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Копію ухвали суду вручити прокурору, направити іншим учасникам процесу та до Відділу поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області (вул. Януша Острозького, 22, м. Тетіїв, Білоцерківський район Київська область, 09801) для виконання.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартоюможе бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, в іншій частині ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали суду в частині продовження строку тримання під вартоюне зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали буде проголошено о 14 год.45 хв. 08.07.2024.

Суддя