Справа № 748/1965/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/642/24
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного 25 січня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 травня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Білібіно, Магаданської області, російської федерації, громадянина України, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зі слів маючого на утриманні неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 травня 2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 17273 грн 96 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2023 року скасовано.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду адвокат ОСОБА_7 подала в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок суду та перекваліфікувати дії її підзахисного на ст.. 118 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в ході судового провадження в суді першої інстанції не було забезпечено присутність свідків обвинувачення, а в основу рішення суду покладено показання, які не сприймалися судом безпосередньо. В зв`язку з чим вважає, що протоколи допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не можуть бути належними та допустимими доказами через порушення вимог ст.. 615 КПК України щодо фіксації ходу та результатів допиту свідків і стороні захисту не було надано доказів на підтвердження неможливості виклику вказаних свідків до зали суду.

Щодо необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_8 на ст.. 118 КК України захисник зазначає, що в сукупності з показаннями свідків, які підтверджували наявність в руках потерпілого сокири та ножа, його протиправної поведінки, в тому числі щодо обвинуваченого, що мала місце безпосередньо перед вчиненням злочину, реальне побоювання за своє життя ОСОБА_8 , через побиття і словесні погрози, наявність у потерпілого сторонніх предметів, стало підставою для застосування обвинуваченим зброї без наміру вбити потерпілого, а лише з метою припинення суспільно небезпечного посягання на життя та здоров`я.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу сторони захисту прокурор просить відмовити у її задоволенні, а вирок залишити без змін.

Як встановлено судом першої інстанції Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2022 №262 ОСОБА_8 призначено на посаду заступника командира бойової машини - навідника-оператора 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 .

25 січня 2023 року близько 16 год. 42 хв. військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації заступник командира бойової машини - навідник-оператор 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в місці тимчасової дислокації підрозділу, в будинку для відпочинку особового складу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , у ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реагуючи на висловлені ОСОБА_13 образи на адресу ОСОБА_8 та нанесення ним ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, діючи з прямим умислом, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді смерті іншої людини та бажаючи їх настання, взяв до рук закріплену за ним зброю - АК-74 № НОМЕР_2 , зняв із запобіжника, перевівши в положення «AB» (автоматичний вогонь), після чого двома чергами здійснив не менше 6 пострілів у ОСОБА_13 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді множинних вогнепальних наскрізних та сліпих поранень тулуба, лівого плеча з ушкодженням легені, печінки, аорти, переломами грудини, ребер, лопатки, лівої плечової кістки з наступними раневими каналами: рана №1 передньої поверхні грудей зліва - грудина, верхня доля правої легені, 5 ребро, рана №12 по напрямку спереду назад, зліва направо, дещо зверху вниз (наскрізне проникаюче вогнепальне кульове поранення); рана №2 передньої поверхні грудної клітки зліва - 3 ребро, середостіння, висхідна аорта, права легеня, 5 ребро, лопатка, рана №13 по напрямку спереду назад, зліва направо, дещо зверху вниз (наскрізне проникаюче вогнепальне кульове поранення); рана №3 по зовнішній поверхні лівого плеча, плечова кістка, 6 ребро (оболонка кулі в оточуючих тканинах), отвір 9 міжребер`я зліва по напрямку зліва направо, зверху вниз, дещо спереду назад (сліпе проникаюче вогнепальне кульове поранення); рана №10, 11 на спині справа - 9 ребро, правий купол діафрагми, печінка, 7-8 ребра, рани №4, 5 по напрямку зліва направо, ззаду наперед, дещо зверху вниз (наскрізні проникаючі вогнепальні кульові поранення); рана №6 дотична по напрямку дещо зверху вниз та ззаду наперед, рани спини №7, 8, 9 - поверхневі по напрямку ззаду наперед, зліва направо, дещо зверху вниз. Вказані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_13 .

Смерть ОСОБА_13 настала 25.01.2023 в приміщенні будинку АДРЕСА_3 від масивної крововтрати, внаслідок множинних наскрізних та сліпих вогнепальних поранень тулуба, лівого плеча з ушкодженням легенів, печінки, аорти, переломами ребер, лопатки.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 115 КК України судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви.

За матеріалами провадження місцевим судом ретельно перевірено доводи сторони захисту щодо перебування ОСОБА_8 , в момент вчинення кримінального правопорушення, в стані необхідної оборони. Зазначені в судовому рішенні мотиви про визнання цих доводів безпідставними, апеляційний суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідив і проаналізував показання:

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні не визнав, пояснивши, що 25 січня 2024 року, під час обіду з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 він вжив невелику кількість спиртних напоїв та пішов відпочивати, оскільки ввечері мав заступати на чергування. Він прокинувся від того що його стягують з дивану за ноги та починають бити, при цьому ОСОБА_13 кричав, що всіх порубає та кине гранату, після чого вибіг. Потім він почув кроки, зайшов потерпілий, він взяв автомат та перезарядив затвор, потім ОСОБА_13 почав рухатись та він побачив в його правій руці сокиру та зробив постріл, була автоматна черга, ОСОБА_13 кинув сокиру та подивився на нього і праву руку направив до лівої кишені, він подумав, що там граната та здійснив другий постріл, цілився у ліве плече;

- потерпілого ОСОБА_14 , який пояснив, що він є вітчимом ОСОБА_13 , проживали разом з 2006 року і до 2017 року. Його пасинок проходив військову службу по мобілізації. Про обставини того, що сталося йому відомо з матеріалів кримінального провадження;

- експерта ОСОБА_15 , який пояснив, що було виявлено 12 раневих каналів. Наявні раневі канали на спині та напрям входу був ззаду наперед. Постріли здійснено з неблизької відстані;

- свідка ОСОБА_10 , допитаного в порядку ч.11 ст.615 КПК України, який пояснив, що 25 січня 2023 року він прокинувся від автоматної черги та побачив ОСОБА_8 з автоматом у руках на дивані протилежному від того, де він спав, ОСОБА_13 лежав на підлозі біля дивану ногами до дверей на лівому боці, на спині були сліди дірок в одязі;

- свідка ОСОБА_11 допитаного в порядку ч.11 ст.615 КПК України, який пояснив, що 25 січня 2023 року, після обіду, ОСОБА_8 і ОСОБА_10 відпочивали. ОСОБА_13 почав кричати на обвинуваченого, який спав, що наб`є йому обличчя, потім почав його стягувати з ліжка та наніс удари в область голови. Коли йому зателефонували він вийшов, а хвилин через п`ять почув постріли, а саме дві короткі автоматні черги, зайшовши до будинку, у кімнаті побачив на підлозі тіло ОСОБА_13 з пораненнями;

- свідка ОСОБА_12 допитаного в порядку ч.11 ст.615 КПК України, який пояснив, що 25 січня 2023 року зустрів ОСОБА_13 , який зайшов до другої кімнати, у руках тримав пляшку пива 2 літри, сокиру та ніж. Коли виходив з будинку, то чув крики. В подальшому хвилин через 10 почув звуки пострілів. ОСОБА_11 йому повідомив, що ОСОБА_8 вбив ОСОБА_13 .

На підтвердження встановлених обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, судом першої інстанції також враховано дані, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду місця події від 25 січня 2023 року, під час огляду місця події в с.Андріївка виявлено та вилучено предмет зовні схожий на АК 74 № 5912765 з магазином, 19 предметів зовні схожих на набої калібру 5,45х39, 1 предмет зовні схожий на набій, предмет зовні схожий на ніж, сокиру, предмет зовні схожий на частину кулі, предмет зовні схожий на фрагмент кулі, залишки предмету зовні схожого на кулю, змив та контрольний змив речовини бурого кольору, мобільний телефон «Nokia», мобільний телефон «Samsung», 4 картки мобільного оператора «Київстар», ніж в чохлі, чотки та особисті документи на ім`я ОСОБА_13 , 7 предметів зовні схожих на гільзи, труп ОСОБА_13 ;

- протоколі затримання ОСОБА_8 від 25 січня 2023 року, відповідно до якого у останнього вилучено светр сірого кольору на замку, мобільний телефон «Realme C25Y»;

- роздруківці тесту № 00001826 від 25 січня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння;

- виписці 185 із медичної карти амбулаторного хворого від 25 січня 2023 року, згідно якої у ОСОБА_8 встановлено стан алкогольного сп`яніння;

- лікарському свідоцтві про смерть № 116 від 26 січня 2023 року, відповідно до якого дата смерті ОСОБА_13 25 січня 2023 року, причини смерті: множинні вогнепальні поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів;

- висновку експерта № 96 за результатами проведення судово-медичної експертизи відповідно до якого смерть ОСОБА_13 настала 25 січня 2023 року від масивної крововтрати, внаслідок множинних наскрізних та сліпих вогнепальних поранень тулуба, лівого плеча з ушкодженням легенів, печінки, аорти, переломами ребер, лопатки. При дослідженні трупа виявлені 4 наскрізні, 1 сліпе, 1 дотичне поранення тулуба та лівого плеча, що утворилися від не менше як від 6 пострілів з вогнепальної зброї снарядами, що ранять з неблизької відстані за межами дії додаткових факторів пострілу При досліджені виявлені наступні раневі канали, зокрема, як на грудній клітці так і на спині. Виявлений комплекс тілесних ушкоджень утворився безпосередньо перед смертю 25 січня 2023 року, не менше як від 6 пострілів з вогнепальної зброї снарядами, що ранять з неблизької відстані за межами дії додаткових факторів пострілу, та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, має прямий причинний зв`язок із настанням смерті. Розташування тілесних ушкоджень по різних поверхнях тулуба може свідчити про зміну положення потерпілого під час отримання тілесних ушкоджень;

- висновку експерта № 220 відповідно до якого в ході проведеної судово-медичної токсикологічної експертизи в крові та сечі трупа ОСОБА_13 виявлено етанол;

- висновку експерта № 13-мк за результатами проведеної медико-криміналістичної експертизи згідно якого на клапті шкіри трупа ОСОБА_13 виявлено чотири наскрізні вхідні, вогнепальні рани, що утворились за рахунок сукупної пробивної, розривної і забійної дії травмуючого снаряду або кулі. Відсутність ознак впливу «супутніх чинників» пострілу (газу й кіптяви) як на складові частини вхідних вогнепальних ран даного клаптя шкіри, так і на зовнішню поверхню оточуючої їх шкіри - може вказувати на вірогідну «неблизьку» дистанцію пострілу. Під час проведення контактно-дифузійного дослідження ділянок країв вхідних ран, слідів міді і мідно-нікелевого сплаву не виявлено;

- висновку експерта № 40 відповідно до якого за результатами проведеної судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження з яких, як усі в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Тілесні ушкодження з локалізацією в ділянці голови та правого колінного суглобу по давності утворення можуть відповідати даті 25 січня 2023 року. Садна та подряпини гомілок по давності утворення не можуть відповідати даті 25 січня 2023. При проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 не виявлено тілесних ушкоджень, які б могли свідчити про його самооборону;

- висновку експерта № КСЕ-19/125-23/1445/ФХВР від 11 березня 2023 року відповідно до якого в каналі ствола, наданого на дослідження автомату, присутні сліди продуктів пострілу нітроцелюлозним порохом;

- висновку експерта № СЕ-19/125-23/1338-Д від 10 лютого 2023 року згідно якого на поверхні наданої на дослідження сокири, вилученої 25 січня 2023 року при огляді місця події виявлені два сліди рук, які непридатні для ідентифікації. З мотивувальної частини висновку експерта слідує, що два сліди папілярних узорів виявлені на металевій робочій частині сокири;

- висновку експерта № СЕ-19/125-23/2657-БЛ від 14 квітня 2023 року за результатами проведеної судової експертизи зброї згідно якого доводиться, що наданий на дослідження об`єкт зовні схожий на автомат АК-74 № НОМЕР_2 , вилучений в ході огляду місця події в АДРЕСА_3 є нарізною вогнепальною зброєю - бойовим 5.45-мм автоматом моделі АК-74 № НОМЕР_2 , 1988 року виготовлення, виробництва СРСР. Автомат до стрільби придатний. Надані на дослідження сім гільз, що були вилучені під час проведення огляду місця події є частинами боєприпасів - стріляними гільзами бойових проміжних патронів калібру 5.45 мм ( 5.45х39), стріляні з 5.45-мм автомату Калашникова АК-74 № НОМЕР_2 , що вилучений під час проведення огляду місця події по АДРЕСА_3 . Деформована куля, що була вилучена в ході огляду місця події в АДРЕСА_3 , стріляна з 5,45-мм автомату ІНФОРМАЦІЯ_4 , що вилучений під час проведення огляду місця події в АДРЕСА_3 ;

- протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо контроль відносно ОСОБА_8 від 13 березня 2023 року з якого вбачається, що ОСОБА_8 вказує, що у ОСОБА_13 не було сокири в руках і той тільки казав, що піде за сокирою;

- протоколі слідчого експерименту від 26 січня 2023 року проведеного за участю ОСОБА_8 , на якому він вказував, що прокинувся від того, що ОСОБА_13 стягнув його з дивана та почав наносити удари в голову, в тулуб, кричав, що принесе гранату, сокиру та всіх порубає і вибіг. Він взяв автомат, зняв запобіжник та сів на диван, почув як йде ОСОБА_13 . На місці показав як побачив потерпілого у дверях, що тримав останній у руках не бачив, бачив тільки його страшні очі, той щось сказав до нього і він здійснив постріл чергою, цілився у ліве плече;

- протоколі слідчого експерименту від 06 лютого 2023 року, за участі ОСОБА_10 згідно якого свідок вказав на диван, де спав він, також на диван, де спав ОСОБА_8 , а також крісло, де перебував ОСОБА_11 , що розмовляв по телефону. В подальшому повідомив, що прокинувся від пострілів та побачив на підлозі біля дивану на боку лежав ОСОБА_13 , біля нього більше нічого не побачив. Потім повернувся та побачив ОСОБА_8 , який стояв з автоматом на дивані на протилежному боці;

- протоколі слідчого експерименту від 06 лютого 2023 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 показав на місці, де відпочивали ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , де сидів він у кріслі та де перебував ОСОБА_13 . Потім повідомив, що ОСОБА_13 почав погрожувати ОСОБА_11 та сказав, що наб`є йому обличчя. Після чого словесно почав звертатись до ОСОБА_8 , стягнув його за одяг з ліжка та кричав, що ОСОБА_8 поломав йому життя і він його зараз буде бити. Коли він вийшов та розмовляв по телефону, то почув дві автоматні черги та зайшов до будинку. На місці показав, де лежав ОСОБА_13 біля дивану та де стояв ОСОБА_8 з автоматом на дивані і наказав їм з ОСОБА_10 вийти;

- протоколі слідчого експерименту від 06 лютого 2023 року, за участі ОСОБА_12 відповідно до якого свідок на місці показав, як зайшов до будинку, де відпочивали ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , які перебували на диванах, ОСОБА_11 сидів у кріслі. Вказав, що коли виходив з будинку, то побачив як заходить Борсук та тримав пляшку пива 2 л, сокиру, яка звисала з руки, та ніж. В подальшому він чув крики у будинку та потім дві короткі автоматні черги.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і доводи, викладені стороною захисту в апеляційній скарзі, були предметом дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази та дав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що досліджені, судом першої інстанції докази, з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, свідчать про те, що стороною обвинувачення доведено, як подію кримінальних правопорушень саме в тому об`ємі, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 , так і те, що зазначений злочин вчинено саме обвинуваченим.

Доводи сторони захисту, що в суді першої інстанції не було забезпечено присутність свідків обвинувачення, а в основу рішення суду покладено показання, які не сприймалися судом безпосередньо, а тому протоколи допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не можуть бути належними та допустимими доказами через порушення вимог ст.. 615 КПК України щодо фіксації ходу та результатів допиту свідків, колегія суддів не може визнати обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ч.11 ст.615 КПК України показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

З вказаної норми Закону слідує, що участь захисника при допиті свідка в порядку ст.. 615 КПК України не передбачено, а участь останнього є обов`язкової згідно абз. 2 ч. 11 ст. 615 КПК України лише при допиті підозрюваного.

Враховуючи, що хід і результати допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відео фіксації, то протоколи допитів вказаних свідків є належними та допустимими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки такі отримані у кримінальному провадженні, що здійснювалося в умовах воєнного стану, хід і результати таких допитів фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відео фіксації, свідкам перед допитом було роз`яснено право на участь адвоката під час допиту, однак вони відмовилися від участі захисника.

Відносно доводів апеляційної скарги щодо незабезпечення присутності свідків для безпосереднього допиту в судовому засіданні, то слід відзначити, що свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 являються військовослужбовцями і в січні 2023 року перебували на території Чернігівської області для відновлення після участі в бойових діях на сході України. Судом першої інстанції, за клопотанням сторони захисту, неодноразово направлялися судові виклики вказаним свідкам за місцем останнього відомого місця їх проживання, що свідчить про сприяння судом у забезпеченні явки вказаних осіб.

При цьому, слід зазначити, що ч. 2 ст. 327 КПК України передбачено, що прибуття в суд перекладача, свідка, спеціаліста або експерта забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику. Враховуючи, що судом першої інстанції неодноразово направлялися судові виклики вказаним свідкам і саме сторона захисту заявляла клопотання про безпосередній допит вказаних свідків та не забезпечила їх участь, то відповідні доводи судова колегія не може визнати обґрунтованими.

Надаючи оцінку доводам захисту щодо відсутності у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілого, оскільки обвинувачений лише захищався від дій потерпілого, а тому ОСОБА_8 перебував у стані необхідної оборони, колегія суддів зазначає, що такі доводи не знайшли об`єктивного підтвердження.

Обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на протиправне позбавлення життя потерпілого. Тобто, особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати можливість настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Так, умисне вбивство (ч.1 ст.115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується: 1) діянням у вигляді посягання на життя іншої людини; 2) наслідком у вигляді смерті людини; 3) причинним зв`язком між вказаними діяннями та наслідком.

Розмежування умисного вбивства (ч.1 ст.115 КК України) і умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони (ст.118 КК України) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Окрім того, при визначенні вини при вбивстві, враховуються, зокрема, способи вчинення діяння, локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які є тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до них.

Згідно з положеннями ст. 36 КК України обов`язковою умовою кваліфікації вбивства за ст. 118 КК України є перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони, тобто вчинення потерпілим суспільно небезпечного посягання на життя, здоров`я, інші охоронювані законом права, інтереси винного або іншої особи, інтереси держави або суспільства, яке би викликало об`єктивну необхідність у негайному захисті шляхом заподіяння фізичної шкоди у визначених законом межах. Якщо буде встановлено, що винний не перебував у такій обстановці, вчинене ним слід кваліфікувати за ст. 115 КК України.

Таким чином, якщо визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.

При цьому судова колегія враховує наступне:

- характер взаємовідносин потерпілого та обвинуваченого, які свідчать про наявність неприязного відношення ОСОБА_8 до ОСОБА_13 , оскільки протягом певного проміжку часу останній мав негативну характеристику, чіплявся до інших військовослужбовців, як було вказано ОСОБА_8 , побив його побратима та він, в свою чергу, неодноразово вказував керівництву, що останньому не місце у підрозділі;

- події, які передували вчиненню кримінальному правопорушенню, зокрема, що під час нанесення ОСОБА_13 обвинуваченому тілесних ушкоджень, був присутній свідок ОСОБА_11 , який під час слідчого експерименту та при допиті не повідомляв про погрози з боку потерпілого вбити ОСОБА_8 , при цьому свідок спокійно розмовляв по телефону та в подальшому вийшов, що не може свідчити про загрозу життю ОСОБА_8 від дій ОСОБА_13 . Також, в ході слідчого експерименту ОСОБА_8 вказував, що коли ОСОБА_13 вийшов, він взяв зброю, зняв запобіжник та став його чекати. При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_8 пояснював, що коли повернувся потерпілий до кімнати, то став у дверях, а він взяв автомат та перезарядив затвор, а коли ОСОБА_13 почав рухатися то здійснив постріл. Наведені обставини свідчать, що коли ОСОБА_13 вийшов з будинку, та потім повернувся, то безпосередньо життю ОСОБА_8 не було реальної загрози, необхідності хапатися за зброю та знімати її з запобіжника не було;

- обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, що ОСОБА_8 здійснив дві автоматні черги в бік ОСОБА_13 , який перебував без зброї та відповідно до висновку експерта постріли були здійснені з неблизької відстані, при цьому вхід у декількох раневих каналів був зі спини. Тобто, знаходження потерпілого на відстані від ОСОБА_8 в момент здійснення останнім пострілів чергами з автомату в його бік та, зокрема, і в спину потерпілого, свідчить про умисність дій обвинуваченого та відсутність безпосередньої небезпеки його життю з боку ОСОБА_13 . При цьому в ході проведення НСРД ОСОБА_8 вказував, що не бачив в руках ОСОБА_13 сокири.

Також, щодо відсутності реальної загрози життю ОСОБА_8 , судова колегія зауважує, що відповідно до проведеної експертизи сокири, на останній відбитки потерпілого знайдено тільки на робочій металевій частині, що може свідчити про відсутність у останнього можливості нанесення ударів сокирою.

При цьому колегія суддів зауважує, що в разі наявності реальної загрози життю ОСОБА_8 , будучи військовим, маючи відповідні навички поводження зі зброєю, міг би з метою припинення протиправної поведінки відносно нього, не переводити автомат в режим стрільби чергами, а здійснити одиночний постріл, але ним, навіть до початку руху ОСОБА_13 в його бік, було приведено автоматичну зброю в бойову готовність, в режим стрільби чергами.

Враховуючи вище викладене доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений захищався від нападу потерпілого і діяв в стані необхідної оборони, є неприйнятними, оскільки положеннями ст. 36 КК України передбачено право на захист не від будь-якого протизаконного вчинку, а лише від суспільно небезпечного посягання.

Однак у матеріалах провадження немає доказів на підтвердження того, що потерпілий ОСОБА_13 вчинив дії, які за своїм характером та об`єктивними проявами могли бути розцінені як такі, що досягли ступеня суспільної небезпечності, властивого злочину, і викликали би в ОСОБА_8 стан необхідної оборони. Натомість, матеріалами справи підтверджено, що після нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , той припинив самостійно свої дії та вийшов з приміщення, а його подальші дії не становили загрози для життя ОСОБА_8 .

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що обвинувачений, цілеспрямовано, використовуючи автомат і здійснюючи постріли чергами у ОСОБА_13 , не міг не передбачити, що в результаті цих дій потерпілий помре. Вчинення таких дій ОСОБА_8 свідчить про те, що він через неприязні стосунки бажав настання смерті ОСОБА_13 , тобто діяв з умислом на його вбивство та не перебував у стані необхідної оборони і перевищення її меж, а тому його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно норм ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, що він є раніше не судимим, приймав безпосередню участь у бойових діях щодо національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванню збройної агресії рф, має нагородження, виключно позитивно характеризується, також враховано протиправну поведінку потерпілого щодо іншого військовослужбовця, що мала місце безпосередньо перед вчиненням злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, думку потерпілого. Прийняв до уваги відсутність обставини, що пом`якшують покарання і обставини, які обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання в межах встановлених санкцією інкримінованої статті.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку відносно ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а визначений обвинуваченому розмір покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального закону, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 травня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а для засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк, з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3