Справа № 535/592/24
Провадження № 1-кп/535/220/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ; з секретарем судового засідання: - ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в с-щі Котельва Полтавської області кримінальне провадження № 0000216 від 03.06.2024 на підставі обвинувального акта та угоди про визнання винуватості стосовно обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Котельва, Котелевського району, Полтавської області, Україна, українки, громадянки України, яка має базову загальну середню освіту, не працююча, заміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не маючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

УСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилини та Законом України № 3684-IX від 08.05.2024 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 14 травня

2024 року строком на 90 діб, який діє й по цей час.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , у період дії воєнного стану в Україні, 22.03.2024 близько

17 год. 00 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на законних підставах в автомобілі марки «ГАЗЕЛЬ» держаний номерний знак НОМЕР_1 , котрий рухався по АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу з правої кишені спортивних штанів ОСОБА_6 , вчинила крадіжку мобільного телефону «Xiaomi Redmi 12C», ІМЕІ-1: НОМЕР_2 ,

ІМЕІ-2: НОМЕР_3 , кольору Ocean Blue, вартістю 3 924 грн 30 коп. (згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи), який належить ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_5 покинула місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинила потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 3 924 гривень 30 копійок.

У судовому засіданні після роз`яснення головуючим суті обвинувачена ОСОБА_5 зазначила, що йї зрозуміло суть обвинувачення, вона беззастережно визнала себе винною повністю у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Угода про визнання винуватості від 04.07.2024 року. Сторони угоди прокурор ОСОБА_3 , та обвинувачена ОСОБА_5 , адвокат - захисник ОСОБА_4 , письмова згода потерпілого ОСОБА_6 .

Сторони угоди та адвокат підписали дану угоду, в тому числі скріпили підписами усі пункти окремо, потерпіла надала згоду прокурору на затвердження угоди про визнання винуватості.

Отже, угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.

Публічний обвинувач - прокурор ОСОБА_3 , а також обвинувачена ОСОБА_5 та адвокат-захисник ОСОБА_4 , просили суд затвердити дану угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену міру покарання.

У п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 цього Кодексу у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Частиною 4 ст. 469 даного Кодексу передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо нетяжких та тяжких злочинів.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який згідно до класифікації визначеною ст.12 КК України, є тяжким злочином. Потерпілий у кримінальному провадженню ОСОБА_6 надав прокурору згоду на укладення угоду про визнання винуватості, а також не заперечували щодо затвердження угоди судом.

З моменту ініціювання угоди, в силу п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України, приймав участь захисник - адвокат ОСОБА_4 , який також її скріпив своїм підписом.

На виконання вимог ч. 4 ст. 474 КПК України судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд, шляхом проведення опитування сторін переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені Законом.

Підстав, для відмови в затвердженні угоди, передбачених пунктами 1 - 6 частини сьомої статті 475 цього Кодексу, не встановлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України передбачено, що у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Погоджене покарання сторонами у виді позбавлення волі відповідає вимогам, передбачених ст. ст. 50,65 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, перевіркою угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК та КК України судом установлено, що зміст угоди та порядок її укладення відповідає вимогам процесуального закону України, в тому числі відповідає ця угода і вимогам закону України про кримінальну відповідальність, а саме: правильно узгоджено вид та міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку на підставі угоди і призначення обвинуваченому узгодженої виду та міри покарання.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченої. Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід обвинуваченій у вигляді особистого зобов`язання, продовжити до набрання вироком законної сили.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст. ст.374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04 липня 2024 між прокурором Котелевського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000216 за ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому, узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання, якщо вона протягом 1 (одного) річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді оособистого зобов`язання, обраний на підставі ухвали слідчого судді Зінківського районного суду Полтавської області від 19.06.2024 року продовжити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 1 514 грн. 56 коп.

Речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 12C» переданий на зберігання до камери речових доказів СПД № 1 ВП № 4 Полтавського РУП повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі якщо нероз`яснені обвинуваченому наслідки укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок складений і надрукований в нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1