ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000550від 17.07.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харків, громадянина України, із не закінченою вищою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого малолітню дитину 2016 року народження, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.09.2000 Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст.140, ч.2 ст.140, ст.42 КК України 1960 до позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна;

- 25.03.2008 Харківським районним судом Харківської області за ч.5 ст. 185, ч.5 ст.186, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна;

- 28.03.2023 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, -

встановив:

ОСОБА_9 достовірно знаючи про те, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_10 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-XI введено воєнний стан на всій території України, дію якого неодноразово продовжено і який діє до наявного часу, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 17 липня 2023 року приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_9 перебував біля магазину мобільних аксесуарів та смартфонів «MOBILE.COM» ФОП « ОСОБА_11 » за адресою: АДРЕСА_3 , де помітив відсутність у приміщенні вказаного магазину продавця, раніше не знайому йому ОСОБА_12 , після чого у нього виник умисел, спрямований на заволодіння майном ФОП « ОСОБА_11 » з метою особистого незаконного збагачення.

В подальшому, ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, не бажаючи бути викритим при вчинені правопорушення, як спосіб вчинення своїх протиправних дій обрав таємне заволодіння чужим майном, та користуючись відсутністю у вказаному магазині продавця ОСОБА_12 , яка у той час знаходилася поруч із магазином, шляхом примусового провертання циліндру з поводком урізного замку з циліндровим механізмом, заздалегідь заготовленим стороннім предметом, відчинив вхідні двері до магазину, тим самим за відсутності права перебувати в місці, у якому знаходиться майно, всупереч волі законного володільця, проник у приміщення магазину, де одразу приступив до пошуку цінного майна, яким можливо таємно заволодіти.

В результаті пошуків ОСОБА_9 обрав безпосередньо предметом свого злочинного посягання мобільні телефони (смартфони), які знаходилися на вітрині за зачиненими скляними дверцятами, а саме: Samsung Galaxy A04, вартістю 5100 грн., Samsung Galaxy A04е, вартістю 4500 грн., XIAOMI Redmi 10, вартістю 6800 грн., XIAOMI Redmi 9С, вартістю 4500 грн., XIAOMI Redmi 9А, вартістю 4000 грн., XIAOMI Redmi 12С, вартістю 5500 грн., ZTE BLADE A51, вартістю 3300 грн., ZTE Blade L9, вартістю 1900 грн., які належать ФОП « ОСОБА_11 ».

В цей час ОСОБА_12 разом із ОСОБА_13 повертались до приміщення магазину.

Підійшовши до вказаного магазина, ОСОБА_12 виявила, що двері магазину знаходяться у відкритому положенні зі слідами взлому.

Зайшовши до приміщення магазину, ОСОБА_12 виявила ОСОБА_9 , який, усвідомлюючи, що його злочинні дії викрито ОСОБА_12 , розуміючи протиправність своїх дій і настання суспільно небезпечних наслідків, діючи відкрито, з метою отримання доступу до майна, заздалегідь заготовленим стороннім предметом, розбив зачинені скляні дверцята вітрини із мобільними аксесуарами та смартфонами та намагався ними заволодіти.

Проте, довести свій умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_9 не зміг, оскільки його дії були припиненні ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_9 з метою залишення місця вчинення кримінального правопорушення, відштовхнувши ОСОБА_12 , вибіг з приміщення магазину на вулицю, однак був затриманий продавцями інших сусідніх магазинів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав, пояснивши суду, що 17.07.2023 року він разом із ОСОБА_15 в районі 6 ст. Фонтану, де розташований ряд ОСОБА_16 магазинчиків. В ході прогулянки він побачив відкритий магазин телефонів, хотів зайти придбати телефон доньці. Приблизно о 14:00 год. він зайшов до магазину, двері до якого були відчинені навстіж, коли він зайшов у магазині нікого не було, він почав дивитись телефони, проте через 10-20 секунд зайшла жінка та плеснула йому кофе в очі, після зайшли ще 2 чоловіка та почалась штовханина, він почав виходити, водночас на вулиці його повалили та зав`язали ременем. Обвинувачений був впевнений, що продавець зайшов за ним, оскільки магазинчики усі були з відкритими дверима, як базарчик, та він думав, що продавці сидять на вулиці, так як поруч були люди. Проте, коли зайшла продавчиня, він розвернувся оскільки почув що вони зайшли, жінка стояла прямо перед ним та без пояснень плеснула йому кофе в обличчя. Окрім того, обвинувачений зазначив, що вітрину він не розбивав, вона була відкрита навстіж коли він зайшов, можливо вітрина розбилась під час штовханини. При цьому, обвинувачений зазначив, що він завідомо знав, що на території України введено воєнний стан та його дію, пройшов ВЛК та хотів йти служити.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, його вина у вищезазначеному протиправному діянні повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які досліджені судом.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується дослідженими судом письмовими доказами.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.07.2023 року від ОСОБА_12 про прийняття заходів правового характеру до невідомого чоловіка, який 17.07.2023 року близько о 14:30 год. шляхом пошкодження замку проник у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , де розбив скляні дверцята вітрини звідки намагався викрасти мобільні смартфони та аксесуари, та був затриманий біля виходу з магазину.

Протоколом огляду місця події від 17.07.2023 року, відповідно до якого безпосереднім об`єктом огляду є приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , являє собою тимчасову споруду на ринку розташованому на 7 станції Великого Фонтану. Споруда приміщення магазину (фасадна частина) виконана: з металопластику у вигляді металопластикового вікна із суміжними металопластиковими дверима, які обладнані врізним замком із циліндровим механізмом та внутрішньою фіксуючою ручкою, який під час огляду має віддаленні пошкодження. На момент огляду у серцевині циліндрового механізму перебуває предмет металевий, віддалено схожий на відмичку для підбору коду механізму. На бетонному покриті у приміщенні самого магазину, на підлозі виявлено предмет металевий, невідомого походження для провертання вищевказаної відмички (зручності провертання). У приміщенні самого магазину розташовані вітрини із товарами: мобільні аксесуари, смартфони. Вітрини обладнані скляними дверцятами із внутрішніми замками. З лівої сторони розташований стенд із товарами. З правої сторони на вітрині із мобільними аксесуарами та смартфонами виявлено відсутність крайніх лівих скляних дверцят, які на момент огляду розбиті. На підлозі у приміщенні магазину наявні множинні фрагменти битого скла. Під час огляду поверхню скла правих дверцят оброблено дактилоскопічними порошками та виявлено сліди папілярних візарунків пальців руки, які перекопійовані на 4 відрізки прозоро липкої стрічки та вилучено у полімерному сейф-пакеті №PSP0014853. Циліндровий механізм замку із відмичкою та металевими предметами невідомого походження поміщено до полімерного сейф-пакету №WAR1183952. З лівої сторони на відстані 3-х метрів від входу до магазину виявлено та вилучено полімерний пакет (фірмовий) магазину «ТРАШ» в якому знаходиться спортивна сумка, спортивний одяг, а саме: шорти (дві пари), парик, пластикова коробка маленька за розміром, помаранчевого кольору із фрагментами фольги, однаковими на розмір.

Таблицею ілюстрацій до протоколу огляду місця події від 17.07.2023 за фактом замаху на відкрите заволодіння чужим майно за адресою: АДРЕСА_3 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 17.07.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_9 застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, який передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

Висновком експерта №СЕ-19/116-23/12566-ТР від 31.07.2023 року, відповідно до якого об`єктом дослідження було циліндровий механізм замка, два металеві предмети упаковані в сейф пакет №WAR1183952. За результатами проведення судової трасологічної експертизи, експертами встановлено, що на поверхнях двох робочих штифтів наданого на дослідження двостороннього циліндрового механізму з ручкою (постійним ключем) урізного замка, вилученого під час огляду місця події за фактом намагання пограбування магазину «Mobile.com» за адресою: АДРЕСА_3 , є пошкодження зі слідами стороннього предмета (предметів). Крім того, у ключовій шпарині зазначеного циліндрового механізму виявлений сторонній предмет фрагмент фольги. Пошкодження зі слідами стороннього предмета (предметів), виявлені на поверхнях двох робочих штифтів наданого на дослідження двостороннього циліндрового механізму з ручкою (постійним ключем) урізного замка, непридатні для віднесення до групи (груп) предметів та для ідентифікації слідоутворюючого предмета (предметів). Наданні на дослідження разом з двостороннім циліндровим механізмом замка два металеві предмета, вилучені під час того ж огляду місця події, а також сторонній предмет фрагмент фольги, виявлений у ключовій шпарині зазначеного циліндрового механізму, є предметами, які входять до комплекту імпресійних відмичок для відмикання замків із циліндровими механізмами, шляхом самоімпресії. Відповісти на запитання «чи залишені сліди сторонніх предметів на циліндровому механізмі наданими предметами (відмичками)» не представляється можливим у зв`язку з тим, що пошкодження зі слідами стороннього предмета (предметів), виявлені на поверхнях двох робочих штифтів наданого на дослідження двостороннього циліндрового механізму з ручкою (постійним ключем) урізного замка, непридатні для віднесення до групи (груп) предметів та для ідентифікації слідоутворюючого предмета (предметів).

Також вина ОСОБА_9 підтверджується показами допитаних судом потерпілої ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 .

Так, потерпіла ОСОБА_8 дала показання про те, що вона працює ФОП, орендує магазин «Мобілком» в якому було скоєно кримінальне правопорушення, яке трапилось 17.07.2023 року о 14:00 год. В цей час вона знаходилась на Фонтанській дорозі, 43, про данні події дізналась від ОСОБА_12 , яка працює продавцем у магазині. Зокрема остання їй розповіла що приїхала поліція та затримала чоловіка, який проник у магазин та вчинив замах на заволодіння мобільними аксесуарами, а саме ОСОБА_9 . При цьому ОСОБА_12 їй розповіла, що вона вийшла випити кави та коли повернулась побачила, що магазин був вскритий за допомогою відмички, а в магазині стояв чоловік в масці, вона вилила на нього каву після чого він почав тікати. З різних магазинів повиходили люди та почали затримувати ОСОБА_9 . Окрім того вона розповіла, що у останнього в сумці був парик. Також, потерпіла зазначила, що посягання було на майно, яке знаходилось за вітринною та яке належить їй, на підтвердження чого в неї є квитанції та накладні, наскільки їй відомо вартість майна на яке було вчинено посягання визначалось слідчим на основі цінників, які були на вітринах. Окрім того, потерпіла пояснила, що зазначеним злочином їй завдана майнова шкода у сумі 35000 грн. на заміну дверей, сума збитків їй не відшкодована, проте цивільний позов в рамках кримінального провадження вона не заявляла.

Свідок ОСОБА_14 дав показання про те, що він займається виготовленням ключів і має свою майстерню на ринку. Він впізнає ОСОБА_9 , оскільки останній заходив до нього за декілька днів до подій у майстерню та просив продати йому «заготовку», оскільки такі запити поступають до нього досить рідко і такі заготовки використовуються для виготовлення відмичок, тому він його запам`ятав. При цьому, свідок зазначив, що він розбирається в сфері відкриття дверей та замків, а також пояснив, що «заготовка» це металевий профіль, який використовується для виготовлення ключів. Водночас «заготовка» та «відмичка» це різні речі, так як на «заготовці» немає секретів та за її допомогою не відкрити замок. Натомість «заготовку» можна використати для виготовлення відмички, що ОСОБА_9 і хотів придбати. Так, ОСОБА_14 зазначив, що 17.07.2023 року він був в своїй майстерні, приблизно о 14:30 год. він почув гуркіт битого скла та крик, у зв`язку із чим вибіг на вулицю, та почув крики ОСОБА_18 , яка кликала на допомогу. Він прибіг до магазину, де побачив відмичку в дверях, яку впізнав, оскільки спеціалізується на цьому, також він побачив білий пакет з париком, червону коробку, розбиту вітрину на якій стояли телефони, розбиту скляну дверь шафи, на полу був товар. Після того, як він зайшов почалась бійка, оскільки ОСОБА_9 напав на нього. При цьому свідок зазначив, що зайшовши до магазину він зрозумів, що ОСОБА_9 хоче втекти, у зв`язку із чим він схопив та повалив його. Водночас ОСОБА_9 здійснював супротив, проте він ще з декількома особами його затримали, після чого приїхала поліція та в подальшому на місці події він участі не брав. Також, свідок пояснив, що у обвинуваченого в руках він відмичку не бачив, та те, що він намагався вкрасти телефон це його припущення, зроблені в світлі подій, що розвивались. Обвинуваченого ніхто не обшукував, він бачив, що хтось вийняв у нього телефон, проте йому не відомо чий це був телефон. Окрім того, свідок зазначив, що фольгу, яку він бачив у червоній коробці, це з`ємна частина відмички, і цю річ він впізнав, їх було багато. Таку саму річ він побачив у дверях, та зазначив, що це дуже специфічна річ яку ні з чим не сплутаєш.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дав покази суду про те, що події були влітку 17 числа, він був у магазині в той день, разом із ОСОБА_18 вони пішли на каву, а коли повертались вона побачила якісь коробки біля магазину, у зв`язку із чим вони почали бігти до магазину. В той час, коли ОСОБА_18 забігла до магазину, він побачив відкриті двері, зайшов та побачив відкриту вітрину, біля якої стояв ОСОБА_9 та намагався взяти телефони, а також якісь аксесуари. Після того як він побачив їх почав тікати, розуміючи, що він з ОСОБА_18 вдвох не впораються, почав кликати на допомогу, прибіг ОСОБА_19 та вони затримали обвинуваченого, якого згодом передали охоронні чи поліцейським. Окрім того, свідок зазначив, що обвинувачений стояв біля відкритої вітрини, проте вона завжди закрита та відкривається лише ключем, який є у продавця.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні дав покази суду про те, що минулого року вони з ОСОБА_9 приїхали по роботі в м. Одесу та на оздоровлення. Дату точно він не пам`ятає, можливо, що події відбувались 17.07.2023 року о 14:30 год., він разом із ОСОБА_9 проходили біля магазину та ОСОБА_9 вирішив купити телефон дитині. Він зайшов до відчиненого магазину, при цьому після того як ОСОБА_9 зайшов до магазину свідок пішов далі та дійшов до перехрестя, зупинився коли почув потасовку та повернувся туди. Коли прийшов побачив як ОСОБА_9 лежить та на ньому сидять двоє, вони дочекались поліції, після чого ОСОБА_9 він більше не бачив.

Інші свідки обвинувачення судом не допитувались через відмову прокурора про їх допит.

Також, вина ОСОБА_9 підтверджується наступними документами, які містять інформацію, яка підтверджує фактичні дані про наявність обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, і, які доведені обвинуваченням. При цьому враховує, що досліджені і наведені рапорти співробітників поліції та витяги з ЄРДР, надані прокурором в підтвердження вини обвинуваченого, є документами та не є процесуальним джерелом доказів в розумінні вимог КПК України, зокрема, ст. 84 КПК України, однак ці документи судом враховуються в сукупності з іншими дослідженими доказами.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за №0000550, згідно якого 17.07.2023 року до ЧЧ ВП №5 Одеського РУП№1 ГУНП в Одеській області із заявою звернулась ОСОБА_12 , про те, що 17.07.2023 року близько о 14:30 год., невстановлена особа, шляхом примусового провертання циліндру з поводком урізного замку з циліндровим механізмом, заздалегідь заготовленим стороннім предметом, проникла до приміщення магазину мобільних аксесуарів та смартфонів «Mobile.com» за адресою: АДРЕСА_3 , звідки відкрито намагалася викрасти мобільні аксесуари та смартфони, однак довести до кінця свій умисел на відкрите заволодіння зазначеним чужим майном не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки вищеописані дії помітили працівники магазину, які затримали на місці заволодіння майном ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рапортом про те, що 17.07.2023 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №9637 від 17.07.2023 року. В результаті опрацювання інформації встановлено, що 17.07.2023 року о 14:35 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою АДРЕСА_4 кидались на продавця магазину, чоловік бив її ногами, була крадіжка, утримують цього чоловіка, заявниця дуже кричить на питання не відповідає.

Рапортом про те, що 17.07.2023 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №9640 від 17.07.2023 року, як грабіж. В результаті опрацювання інформації встановлено, що 17.07.2023 року о 14:44 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою АДРЕСА_4 , магазин «Мобіл ком». Розбив вітрину і хотів обікрасти, але його за тримали. Охоронна фірма на місці. Заявниця ОСОБА_12 . На місці СОГ. Проводиться перевірка.

Рапортом ЗКВ №1 роти №1 БПОП ГУНП в Одеській області ОСОБА_20 від 17.07.2023 року про те, що 17.07.2023 року ним у складі А/П « ОСОБА_21 » отримано вказівку слідувати за адресою 7-ма ст. В.Фонтану. Прибувши за даною адресою до групи звернулась ОСОБА_12 , яка працює продавцем в магазині «Мобіл ком», що за адресою АДРЕСА_4 та пояснила, що вона зачинила магазин і пішла по каву. Після повернення, побачила відчинені двері свого магазину, а всередині чоловіка, який побачивши її розбив скло вітрини та намагався схопити декілька мобільних телефонів, але в цей час підбіг ОСОБА_14 та повалив злочинця на землю біля магазину, де очікували поліцію. На час прибуття поліцейських чоловік, на якого прямо вказала ОСОБА_22 , як на такого, який проник в приміщення магазину та намагався викрасти телефони, затриманий, та встановлений як ОСОБА_9 . При візуальному огляді вхідних дверей магазину виявлено у сердцевині замка відмичку, якою ОСОБА_9 відчинив двері. Також виявлено розбиту в магазині скляну вітрину. На місце викликано СОГ, після прибуття якої передано ОСОБА_9 , до якого застосовано спецзасоби.

Всі перелічені джерела інформації суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими. Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані про злочинну діяльність ОСОБА_9 , направлену на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, але недоведену ним до кінця з причин, що не залежали від його волі, а тому кладе в основу обвинувального вироку.

Таким чином, вина ОСОБА_9 у скоєнні ним незакінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, підтверджується показами допитаного судом свідка ОСОБА_14 , який дав суду показання, що саме ОСОБА_9 за декілька днів до події заходив до його майстерні та цікавився заготовками із застосуванням яких виготовляються «відмички», та коли він прибув до магазину, де відбувались події побачив «відмичку» у дверях, а в магазині перебував саме ОСОБА_9 , при цьому вітрина на якій стояли телефони була розбита. В подальшому, він та ще декілька осіб затримали ОСОБА_9 .

Також, вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується показаннями свідка ОСОБА_13 , в частині показів останнього, що коли він разом із ОСОБА_18 повернулись до магазину, він побачив, що двері магазину відкриті та зайшовши в магазин побачив відкриту вітрину, біля якої стояв ОСОБА_9 та намагався взяти мобільні телефони, а також якісь аксесуари, після того як ОСОБА_9 побачив їх, почав тікати, проте вони його затримали.

Зазначені свідки були попередженні про кримінальну відповідальність та давали покази безпосередньо перед судом під присягою та підписали її. Судом встановлено, що ці свідки були присутні на місці події, були її безпосередніми очевидцями, одразу як вона сталась. Покази свідків є послідовними, не містять істотних протирічь, узгоджуються між собою та матеріалами провадження у сукупності. При цьому у суду відсутні підстави ставити під сумнів покази цих свідків, оскільки судом не встановлено будь-якої їх заінтересованості у вирішенні цієї справи.

При цьому, посилання сторони захисту щодо розбіжностей у показах свідків в частині місця знаходження мобільних телефонів, а також часу/моменту розбиття вітрини, суд вважає не суттєвими та такими, що у своїй сукупності з іншими показами та дослідженими судом письмовими доказами, не спростовують та не ставлять під сумнів доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема ці свідки беззаперечно підтвердили обставини та події, які мають встановлюватись та доводитись у кримінальному провадженні в розумінні ч.1 ст.91 КПК України. А факт того, що вітрина, де були розміщені об`єкти посягання ОСОБА_9 , була розбита після того, як ОСОБА_9 проник в приміщення магазину та саме він її розбив, щоб заволодіти майном, підтверджується не тільки показами свідків, а й протоколом прийняття заяви про злочин ОСОБА_12 , протоколом огляду місця події, а також рапортом ЗКВ №1 роти №1 БПОП ГУНП в Одеській області ОСОБА_20 , зміст яких наведений судом вище.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_17 , в частині показів останнього, що він разом із ОСОБА_9 проходили біля магазину та останній, оскільки вирішив купити мобільний телефон зайшов до магазину, в якому не було продавця.

Також, вина ОСОБА_9 підтверджується показами самого обвинуваченого, якими він підтвердив, що в день, час та місці, що вказані в обвинувальному акті, він разом із ОСОБА_15 в районі 6 ст. Фонтану, де розташований ряд маленьких магазинчиків, в ході прогулянки він побачив магазин телефонів, та приблизно о 14:00 год. він зайшов до магазину, в якому продавця не було, а після його виявлення в магазині, його запідозрили у намаганні викрасти майно, а він в свою чергу став втікати. При цьому, сам обвинувачений не дав суду раціонального пояснення законності своїх дій по потраплянню до приміщення магазина, в якому, за твердженням самого обвинуваченого не було продавця, а він не запитуючи хто є продавцем, зайшов до магазину, що також вказує на наявність переслідування ОСОБА_9 умислу на викрадення чужого майна та робить версію обвинуваченого неспроможною.

Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду дійти висновку, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_9 вчинив незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) потерпілої ОСОБА_8 , із проникненням у інше приміщення, повторно, в умовах воєнного стану, і, вони в своєму взаємозв`язку є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Досліджені докази спростовують позицію обвинуваченого, що ним не вчинялись кримінально карані дії, оскільки він зайшов до відчиненого магазину, з метою придбання мобільного телефону доньці та був впевнений, що продавець зайшла за ним. Суд розцінює таку позицію обвинуваченого як лінію захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин, оскільки сукупність наведених доказів по справі, спростовує доводи обвинуваченого та його захисника про недоведеність його вини у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

Доводи сторони захисту про те, що протокол огляду місця події є недопустимим доказом, оскільки зазначену слідчу дію проведено без дозволу слідчого судді, суд визнає неспроможними, та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Частиною 1 ст. 233 КПК України передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

При цьому, суд зауважує на тому, що положення ст.223 КПК України не мають на меті вирішення питань право власності. Вони захищають особу від необґрунтованого втручання у сферу її приватності, на яке вона вправі розраховувати у своєму житлі або іншому володінні. Термін «особа, яка володіє» в ч. 1 ст. 233 КПК України охоплює більш широке коло осіб, ніж титульний власник або особа, володіння якої ґрунтується на певних договірних чи інших законних підставах.

Зазначена позиція узгоджується із висновками Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах по справі №278/1306/17 від 08.12.2020 року, №344/2995/15-к від 01.11.2022 року.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_12 звернулась до ЧЧ ВП №5 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, що в свою чергу, відповідно до положень ч. 1 ст. 233 КПК України, свідчить про добровільну згоду останньої на проникнення до приміщення, отже підстав для визнання протоколу огляду місця події недопустимим доказом немає.

Окрім того, за змістом ст.ст. 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою (розшуковою дією), спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК України, а також відповідальність встановлена законом. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.

Водночас, огляд місця події це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину.

Більш того, огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів.

Разом із цим, підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі, та без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.

Аналізуючи вищевикладене, суд зауважує на тому, що при наявності очевидних даних, які вказують на вчинення кримінального правопорушення і зумовлюють необхідність проведення огляду слідчий чи прокурор приймає рішення про його проведення. При цьому, необхідність оперативного проведення огляду, надає право на таке проведення до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.09.2019 року по справі №518/203/17.

Так, відповідно до матеріалів провадження, підставою для проведення огляду місця події від 17.07.2023 року стала заява ОСОБА_12 (ЖЄО №9637 від 17.07.2023 року), з якої вбачається, що вона просить прийняти міри правового характеру до невідомого чоловіка, який 17.07.07.2023 року шляхом пошкодження замку проник у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_3 , де розбив скляні дверцята вітрини звідки намагався викрасти мобільні смартфони та аксесуари та був затриманий з виходу магазину, отже у слідчого були підстави для проведення огляду місця події до моменту внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, суд зауважує на тому, що відповідно до протоколу огляду місця події від 17.07.2023 року, огляд приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_3 , проводився у період часу з 14:50 год по 16:30 год., при цьому відповідно до витягу з ЄРДР, відомості про вчинене кримінальне правопорушення були внесені того ж дня, а саме 17.07.2023 року о 19:37 год.

З урахування вищевикладеного у всій сукупності, суд вважає голослівними твердження сторони захисту щодо незаконності проведення огляду місця події від 17.07.2023 року та його недопустимості як доказу, у зв`язку з проведенням зазначеного огляду до моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Окрім того, відповідно до протоколу огляду місця події від 17.07.2023 року, огляд приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_3 , здійснювався із застосуванням технічних засобів фіксації, зокрема фотокамери «Canon» Е2000D, більш того до зазначеного протоколу долучена таблиця ілюстрацій, у зв`язку із чим, суд визнає такими, що не відповідають дійсності твердження сторони захисту щодо проведення огляду місця події без застосування технічних засобів фіксації.

Що стосується доводів сторони захисту щодо відсутності у протоколі огляді місця події від 17.07.2023 року обвинуваченого ОСОБА_9 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії, крім особливостей, встановлених статтею 615 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 237 КПК України передбачено, що для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

Так, вищезазначені норми діючого кримінально процесуального закону не передбачають обов`язкової участі підозрюваного під час проведення огляду місця події, водночас, зі змісту протоколу огляду місця події від 17.07.2023 року приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_3 , вбачається, що огляд був проведений з дотриманням вимог КПК України, зокрема огляд був проведений за участі двох понятих, власника майна та спеціаліста, а також із застосуванням технічних засобів фіксації (фотокамери), у зв`язку із чим суд вважає необґрунтованими твердження сторони захисту з цього приводу.

Твердження сторони захисту щодо безпідставного визнання стороною обвинувачення потерпілою ОСОБА_8 , оскільки остання не подавала відповідну заяву про визнання себе потерпілою, суд вважає неспроможними та зауважує на наступному.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.01.2019 року, поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожним. У кримінально-правовому розумінні потерпілий це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння).

Визначення статусу потерпілого настає з моменту вчинення щодо такої особи кримінального правопорушення, а не з моменту подання такою особою відповідної заяви, як це передбачено ч. 2 ст. 55 КПК України.

З огляду на те, що інкримінований ОСОБА_9 злочин, вчинений у магазині «Mobile.com» ФОП « ОСОБА_8 », власницею якою є ОСОБА_8 , а також враховуючи те, що відповідно до вимог ст. 477 КПК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, не відноситься до категорії кримінального провадження у формі приватного обвинувачення та не потребує обов`язкової заяви саме потерпілого щодо вчинення таких протиправних дій, а тому відсутність заяви ОСОБА_8 про визнання її потерпілої в даному кримінальному провадженні не може слугувати підставою для визнання процесуальних дій, вчинених та проведених досудовим розслідуванням такими, що проведені з істотним порушенням вимог КПК України.

Окрім того, суд вважає необґрунтованими посилання сторони захисту щодо не визнання речовими доказами мобільні телефони, з огляду на наступне.

В розумінні ч 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, з огляду на те, що обвинуваченому ОСОБА_9 інкримінується ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, зокрема незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто злочин є незакінченим, мобільні телефони, згідно із положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України, не відповідають критеріям речового доказу. Та більш того, навіть відсутність відповідної постанови слідчого про визнання цих речей речовими доказами не спростовує доведеності пред`явленого обвинувачення ОСОБА_9 в цілому, і не є істотним порушенням положень кримінального процесуального закону.

Окрім того, суд вважає, що невизнання в якості речового доказу відмички, якою обвинувачений ОСОБА_9 відчинив вхідні двері до магазину, не спростовують факту незаконного проникнення останнього до приміщення магазину за допомогою цього предмету, оскільки зазначені обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також висновком експерта №СЕ-19/116-23/12566-ТР від 31.07.2023 року, відповідно до якого на поверхнях двох робочих штифтів наданого на дослідження двостороннього циліндрового механізму з ручкою (постійним ключем) урізного замка є пошкодження зі слідами стороннього предмету, при цьому у ключовій шпарині зазначеного циліндрового механізму виявлено сторонній предмет фрагмент фольги, окрім того два металеві предмета, які були надані на дослідження разом з двостороннім циліндровим механізмом, разом із фрагментами фольги, яка виявлена у шпарині зазначеного циліндрового механізму, є предметами, які входять до комплекту імпресійних відмичок для відмикання замків.

Разом із цим, відповідно до постанови слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 від 19.07.2023, було визнано та долучено до матеріалів кримінального провадження №0000550 як речові докази: шорти сірого кольору, шорти чорного кольору, перука, окуляри та коробочка в якій знаходиться фольга в якості речового доказу, належність яких саме ОСОБА_9 визнав та не спростовував сам обвинувачений.

З урахуванням того, що вищевказаною постановою в якості речового доказу була визнана коробочка в якій знаходиться фольга, суд вважає безпідставними твердження сторони захисту щодо не визнання фольги в якості речового доказу.

Щодо доводів сторони захисту про те, що по справі не було проведено товарознавчої експертизи для визначення вартості майна, яке намагався відкрито викрасти ОСОБА_9 , то суд вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 242 КПК експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

В окремих кримінальних провадженнях для встановлення розміру матеріальних збитків не потрібні наукові, технічні або інші спеціальні знання, а достатньо загальновідомих і загальнодоступних знань для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування, про найменування викраденого товару та його вартості (наприклад, щодо вартості викраденої безпосередньо з магазину роздрібної торгівлі товарної продукції, на яку є роздрібна ціна, чи проведення інших арифметичних розрахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, предметом злочину у цій справі є мобільні телефони: Samsung Galaxy A04, вартістю 5100 грн., Samsung Galaxy A04е, вартістю 4500 грн., XIAOMI Redmi 10, вартістю 6800 грн., XIAOMI Redmi 9С, вартістю 4500 грн., XIAOMI Redmi 9А, вартістю 4000 грн., XIAOMI Redmi 12С, вартістю 5500 грн., ZTE BLADE A51, вартістю 3300 грн., ZTE Blade L9, вартістю 1900 грн., які належать ФОП « ОСОБА_11 » та продавались у магазині із зазначенням їх роздрібної ціни, отже на переконання суду така інформація є загальновідомою та загальнодоступною і спеціальних знань не потребує, тому у слідчого не було підстав для призначення відповідної експертизи. Суд зазначає, що зазначення ціни на товари надавала слідчому і суду можливість встановити роздрібну ціну майна, яке намагався відкрито викрасти ОСОБА_9 без проведення відповідної експертизи, а відтак підстави вважати визначення вартості об`єктів посягання з цінників в магазині неналежним та недопустимим доказом відсутні.

Водночас суд підкреслює, що сторона захисту ні під час досудового розслідування, ні судового провадження не оспорювала вартість майна, яке намагався викрасти обвинувачений (мобільних телефонів), не зазначала, що ця вартість є більшою/меншою, ніж встановлено органом досудового розслідування, і не порушувала питання про необхідність призначення у зв`язку з цим товарознавчої експертизи. Попри те, що потерпіла стверджувала про відповідність вартості мобільних телефонів в її магазині даним, зазначеним в обвинуваченні, клопотань про призначення відповідної експертизи сторона захисту не заявляла. Більш того, у ситуації, що розглядається за обставин вчинення обвинуваченим незакінченого замаху на грабіж, оцінка майна хоча і має значення, але не є основною кваліфікуючою ознакою для встановлення наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.186 КК України.

Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_9 у вчиненні ним злочину, та, діючи згідно ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 вчинив умисний корисливий злочин проти власності, який у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_9 громадянин України, не працюючий, має цивільну дружину та малолітню доньку, має зареєстроване місце проживання, відомості щодо його перебування на обліку лікарів психіатра або нарколога відсутні, раніше неодноразово судимий за вчинення у тому числі особливо тяжких умисних корисливих злочинів, направлених проти власності, при цьому суд також враховує, що на розгляді Харківського районного суду Харківської області перебувають обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні корисливих злочинів проти власності.

Серед цього, судом також враховується патріотична позиція обвинуваченого, який заявляв перед судом про те, що готовий бути мобілізованим та стати на захист України, а також той факт, що потерпіла у цій справі хоча й заявила, що злочином їй завдано шкоди, оскільки двері магазину та вітрина потребують відновлення, але претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не заявляла, а також не наполягала на суворому покаранні винного.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини даного кримінального провадження, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість скоєного ним злочину, керуючись вимогами кримінального закону та передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховування обвинуваченого ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 покарання пов`язане з позбавленням волі, з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, згідно якої за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

До такого висновку суд приходить виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_9 будучи судимим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, які вчиняв з певною систематичністю, висновків для себе не зробив, протиправну діяльність не припинив. Більш того, обвинувачений ОСОБА_9 будучи засудженим 28.03.2023 року Полтавським районним судом Полтавської області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, довіри суду до нього не виправдав та знову, через короткий проміжок часу від дня ухвалення вироку, в період призначеного судом іспитового строку, вчинив умисний корисливий тяжкий злочин проти власності. Такі обставини безумовно свідчать про стійке та вперте небажання ОСОБА_9 стати на шлях виправлення, відчуття безкарності за вчинене та схильність до вчинення умисних корисливих злочинів.

Отже, з урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону та передбачених цих законом санкцій, обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно для його виправлення та припинення нових злочинів призначити покарання, пов`язане з позбавленням волі. Визначаючи строк такого виду покарання, суд враховує відсутність претензій будь-якого характеру з боку потерпілої до обвинуваченого, його достатньо молодий вік та стан здоров`я, тому призначає обвинуваченому ОСОБА_9 покарання в мінімальних межах такого строку визначеного санкцією часини статті, за якою він визнається винуватим, з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України.

Остаточне покарання за цим вироком суд визначає у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 71 КК України, за принципом часткового складання покарань, а саме: винному ОСОБА_9 , що не відбув повністю призначеного покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 28.03.2023 року, з невідбутих ним чотирьох років позбавлення волі, слід частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, у виді одного року позбавлення волі.

В даному випадку, за переконанням суду, таке покарання та принцип його призначення повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки і не становитиме для нього особистого надмірного тягаря, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Відтак, за встановлених обставин, суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі, не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки він довіри суду за попереднім вироком не виправдав та в період іспитового строку знов вчинив замах на тяжкий умисний корисливий злочин, що безумовно виключає застосування положень ст.75 КК України.

Судом також встановлено, що у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_9 затриманий 17 липня 2023 року та перебуває під вартою у зв`язку із застосуванням до нього ухвалою слідчого судді Приморського районного суду від 19 липня 2023 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому в силу положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_9 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд враховуючи ризики, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що були підставою для застосування відносно ОСОБА_9 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, не вбачає підстав для зміни або скасування обраного відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, зокрема речові докази, визнані такими постановою слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 : шорти сірого кольору, шорти чорного кольору, спортивна сумка чорного кольору, перука, окуляри та коробочка в якій знаходиться фольга слід повернути власнику.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-375 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_9 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання за ч.3 ст.15, ч.4 ст.186 КК України з урахуванням положень ч.3 ст.68 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців.

В силу ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_9 за даним вироком, приєднати частково 1 (один) рік позбавлення волі з невідбутого ним повністю покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 28.03.2023 року, та остаточно ОСОБА_9 до відбування призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 17 липня 2023 року.

Зарахувати в строк призначеного ОСОБА_9 покарання, строк його попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, в період з 17 липня 2023 року до дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_9 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Речові докази по справі:

- шорти сірого кольору, шорти чорного кольору, спортивна сумка чорного кольору, перука, окуляри та коробочка в якій знаходиться фольга повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

31.05.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/15011/23

Номер провадження № 1-кп/522/2437/24

Головуючий суддя ОСОБА_1