Дата документу 02.07.2024Справа № 554/6834/24
Провадження № 1-кс/554/7182/2024
У Х В А Л А

02 липня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчої СВ ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000603 від 26 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 268 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання, в якому слідча просить накласти арешт на спеціалізований вантажний сідловий тагяч «DAF FT XF 105.460», д. н. з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування. Місцем зберігання вилученого транспортного засобу слідча просить визначити територія майданчика для відповідального зберігання в АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи вимоги клопотання зазначила, що 26 червня 2024 року, близько 02 години, водій спеціалізованого вантажного сідлового тягача «DAF FT XF 105.460», д. н. з. НОМЕР_1 , з причепом «SCHMITS», д. н. з. НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , рухаючись по автодорозі М-03 «Київ-Харків-Довжанський» в районі м. Решетилівка скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , військовослужбовця Збройних сил України, внаслідок чого останній був госпіталізований до 1МКЛ.

За вказаним фактом 26 червня 2024 року СВ ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області було внесено відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР під № 0000603 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України.

26 вересня 2024 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було виявлено та вилучено спеціалізований вантажний сідловий тагяч «DAF FT XF 105.460», д. н. з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який в подальшому був поміщений на майданчик для відповідального зберігання, що в АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 спеціалізований вантажний сідловий тагяч «DAF FT XF 105.460», д. н. з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 належить ТОВ «ДЖЕНЕРАЛ ТРАНС АЛЬЯНС ЛОГІСТИК».

Постановою слідчої від 26 червня 2024 року вилучений транспортний засіб визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні.

З метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування, в зв`язку з потребою проведення з вилученим транспортним засобом експертних досліджень та слідчих дій, з метою забезпечення збереження речових доказів, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на нього арешту, так як є достатні підстави вважати, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до можливої втрати майна та його відчуження третім особам. Таке обмеження права власності буде відповідати завданням кримінального провадження й буде співрозмірним з огляду на обставини кримінального провадження.

В судове засідання слідча ОСОБА_3 не з`явилася.

Представник власника майна ТОВ «ДЖЕНЕРАЛ ТРАНС АЛЬЯНС ЛОГІСТИК» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив та заяви про відкладення судового засідання не подав. Разом із тим, неявка останнього в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує із змісту клопотання, метою накладення арешту майно у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення збереження речових доказів.

Проаналізувавши зміст клопотання й доданих до нього матеріалів, в тому числі витягу з ЄРДР, врахувавши обставини, які розслідуються в межах зазначеного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що слідчою доведено, що спеціалізований вантажний сідловий тагяч «DAF FT XF 105.460», д. н. з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому арешт вилученого транспортного засобу надасть змогу провести з ним необхідні органу досудового розслідування слідчі дії та експертні дослідження, відомості, отримані за результатами виконання яких, слугуватимуть доказами у справі.

Таким чином, зазначене майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідча довела необхідність арешту майна, а також наявність ризику можливого його відчуження третім особам.

З огляду на це, наявні визначені нормами КПК України підстави для накладення арешту на майно, шляхом позбавлення права на його відчуження, в зв`язку з чим в цій частині клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Разом із тим, слідчий суддя зазначає, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна в сукупності з потребами досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що вилучений спеціалізований вантажний сідловий тагяч «DAF FT XF 105.460», д. н. з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 після проведення з ним необхідних органу досудового розслідування слідчих дій та експертних досліджень слід передати на відповідальне зберігання та в користування його власнику, що, на переконання слідчого судді, відповідатиме справедливому балансу між завданнями кримінального провадження й вимогами захисту основоположних прав особи та не створить перешкод у проведенні досудового розслідування.

Так, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 спеціалізований вантажний сідловий тагяч «DAF FT XF 105.460», д. н. з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 належить ТОВ «ДЖЕНЕРАЛ ТРАНС АЛЬЯНС ЛОГІСТИК», а тому названий транспортний засіб необхідно передати на відповідальне зберігання та в користування відповідно ТОВ «ДЖЕНЕРАЛ ТРАНС АЛЬЯНС ЛОГІСТИК».

Передаючи на відповідальне зберігання автомобіль власнику, слідчий суддя враховує, що за вчинення незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт, передбачена кримінальна відповідальність за ст. 388 КК України, про що вважає за необхідне попередити власника цього майна.

На підставі викладеного, клопотання слідчої про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000603 від 26 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 268 КК України, підлягає частковому задоволенню.

Водночас слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень частини 1 статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчої задовольнити частково.

Накласти арешт на спеціалізований вантажний сідловий тагяч «DAF FT XF 105.460», д. н. з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , шляхом позбавлення права на відчуження до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Після проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень спеціалізований вантажний сідловий тагяч «DAF FT XF 105.460», д. н. з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , - передати на відповідальне зберігання та в користування власнику ТОВ «ДЖЕНЕРАЛ ТРАНС АЛЬЯНС ЛОГІСТИК».

Попередити власника транспортного засобу про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7