Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/849/24

Номер провадження: 1-кп/511/170/24

04 квітня 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000509 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.08.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ангелинівка, Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , у період з20.05.2023 року по 08.08.2023 року, знаходячись за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , маючи умисел на заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом розповсюдження необмеженому колу осіб у мережі Інтернет, використовуючи акаунт з нік-неймом « ОСОБА_5 » (адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у соцмережі «Тіktок» за допомогою власного смартфону Redmi Note 9Рго, умисно здійснив поширення шляхом переопублікування наступних матеріалів:

-відеозапис від 20.05.2023, на якому зображено чоловіка у костюмі, позаду нього прапори різних країн, зверху наявний надпис: «Сенатор США говорит, что будут сражататься до последнего Украинца», а також внизу зображення наявний надпис: «Русские стараються НЕ разрушать Украйну»;

- відеозапис від 08.08.2023, на якому відображається надпис: «ЦЯ БАНДЕРІВСЬКА БИДЛОТА ВЖЕ ОХАМІЛА ПОВНІСТЮ СПОЧАТКУ РОЗПАЛИЛИ ВІЙНУ ПОТІМ З ПРАПОРАМИ БІГАЛИ ПОТЦІЛОМУ СВІТІ І РОЗКАЗУВАЛИ ХТО ВОРОГ ТА ХТО НІ. ПОТІМ ВОНИ РОЗКАЗУВАЛИ ДЕРЖАВАМ ХТО І СКІЛЬКИ МАЄ ДОПОМАГАТИ ЇМ ПОТІМ РОЗКАЗУВАЛИ ХТО НА ЯКІЙ МОВІ ПОВИНЕН ГОВОРИТИ І ДО ЯКОЇ ЦЕРКВИ ХОДИТИ ТЕПЕР ВОНИ РОЗКАЗУЮТЬ СВЯЩЕННИКОВІ ЩО ВІН МОЖЕ ГОВОРИТИ В ЦЕРКВІ А ЩО НІ ГОНІТЬ БИДЛОТУ ЗІ СВОГО ДОМУ ВОНИ ЗНИЩИЛИ ПАМЯТНИКИ ЗНИЩИЛИ ДЕРЖАВУ ХОЧУТЬ ЗНИЩИТИ І НАС БИЙ БИДЛОТУ».

У вищезазначених публікаціях, поширених ОСОБА_4 на належній йому сторінці (аккаунті) з нік-неймом « ОСОБА_5 » (адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у соцмережі «Тіktок»», міститься заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Зазначені публікації були доступні для загального ознайомлення всіх користувачів соціальної мережі «Тіktок», які відвідували сторінку користувача з нік-неймом « ОСОБА_5 » ((адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи і суду пояснив, що маючи у володінні мобільний телефон-смартфон Redmi Note 9Рго, та під нік-неймом « ОСОБА_5 » ((адреса ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у соцмережі «Тіktок»» іноді викладав свої короткі відео про захоплення виращування квітів. Так переглядаючи 20.05.2023 року та 08.08.2023 року ленту зазначеної соцмережі йому на очі попались короткі відео інших користувачів в якіх були висловлювання про які вказано в обвинувальному акті. Він не розуміючи, що зазначені відеороліки містять в собі заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вирішив їх "репостнути", тобто поділився з іншими користувачами соціальної мережі. Наразі він повністю розуміє що своїми діями вчинив розповсюдження забороненої інформації необмеженому колу осіб у мережі Інтернет, однак злочинного умислу на то не мав, щиро кається, він є добропорядним громадянином України і не бажає підтримувати збройну агресію Російської Федерації, та більш такого робити ніколи не буде.

Таким чином показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не оспорює.

Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх інших учасників процесу, суд визнав не доцільним дослідження доказів та тих обставин справи, які ніким не оспорюються та роз`яснивши положення ст.349 ч.3 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 436-2 КК України - «Виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників» за кваліфікуючими ознаками поширення матеріалів, у яких міститься визнання правомірною та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується задовільно за місцем проживання (а.к.п.46), і є особою раніше не судимою (а.к.п.45), на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, відсутність тяжких наслідків кримінального правопорушення.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_4 Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. (а.к.п.30-36).

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суду необхідно виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали тощо.

Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченого покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання..

При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.

Суд враховує, що за положеннями ч.2 ст.59 КК України, конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Крім того, за змістом ст. 77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Таким чином, при звільненні від відбування основного покарання з випробуванням не може бути призначене додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Також, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.08.2023 року був накладений арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , майно, зокрема належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «REDMI 9 Pro», чорного кольору, що знаходиться в броньованому чохлі чорного кольору, з метою збереження його в якості речового доказута можливості проведення судових експертиз ( а.к.п.40-41).

У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд вважає, що арешт, накладений на тимчасове вилучене майно підлягає скасуванню.

Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно є предметом кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати по справі становлять 18528,60гривень на залучення експерта для проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи Одеського НДІСЕ Міністерства юстиції України № 23-4221 від 15.08.2023 року, які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави, згідно ч.2 ст.124 КПК України ( а.к.п.42).

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався, тому відсутні підстави для його застосування.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.96-1, 96-2, 100, 124, 314, 368, 369-371,373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3-х (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.08.2023 року на тимчасове вилучене майно під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , майно, зокрема належний ОСОБА_4 мобільний телефон марки «REDMI 9 Pro», чорного кольору, що знаходиться в броньованому чохлі чорного кольору, з метою збереження його в якості речового доказута можливості проведення судових експертиз.

Застосувати спеціальну конфіскацію щодо мобільного телефону марки «REDMI 9 Pro», чорного кольору, який належить ОСОБА_4 , та після набрання вироком законної сили, конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця с. Ангелинівка, Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи Одеського НДІСЕ Міністерства юстиції України № 23-4221 від 15.08.2023 року, в дохід держави в розмірі 18528,60 гривень.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1