Справа № 467/945/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 12.06. 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпилівка, Рокитнівського району, Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 11 червня 2024 року близько 18 годин 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля садового будинку, що розташований на дачній ділянці АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_5 на законних підставах, вирішив незаконно проникнути до приміщення зазначеного будинку всупереч волі самого ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, ОСОБА_4 в порушення статті 30 Конституції України, яка гарантує право на недоторканість житла особи, статті 12 Загальної декларації прав людини, відповідно до якої ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканість його житла, статті 17 Міжнародного пакту про громадські та політичні права, відповідно до якого ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного посягання на недоторканість його житла, статті 8 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на повагу до свого житла без будь-якого дозволу та всупереч волі власника, через паркан проник на вказану дачну ділянку № 477.

Після цього, продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла, ОСОБА_4 , розбивши скло на вікні, через утворений отвір незаконно проник до приміщення садового будинку ОСОБА_5 .

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України визнав, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення та пояснив, що у вечірній час, точної дати не пам`ятає, він без дозволу власника, через паркан проник на дачну ділянку № 477, садівничого товариства " ОСОБА_6 ", потім розбив скло на вікні та через утворений отвір проник до приміщення садового будинку ОСОБА_5 , оскільки достовірно знав, що там знаходиться горілка, так як минулого року допомагав потерпілому робити грубу та перебував у його будинку. Готовий нести покарання за вчинене у межах своєї вини. Кається у вчиненому.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояс6нив, що йому належить садовий будинок, що розташований на дачній ділянці АДРЕСА_4 та є членом даного кооперативу з 1990 року. 11 червня 2024 року, у вечірній час йому зателефонував сусід по дачі ОСОБА_7 та повідомив, що біля його садового будинку перебуває ОСОБА_4 , на що він відповів, щоб сусід його звідти вигнав, бо нікому не дозволяв заходити до двору. Потім відразу поїхав до садового будинку та побачив розбите вікно з подвійним склом. ОСОБА_4 там вже не було, тому він відразу викликав працівників поліції. Наголошував, що обвинуваченому дозволу на вхід до будинку, він не надавав, та того дня взагалі його не бачив. Міру покарання просив призначити на розсуд суду.

Крім визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 вважав недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, узгоджуються із показами потерпілого, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження, за відсутності сумнівів в добровільності його позиції, роз`яснивши наслідки визнання ним фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, що полягають у позбавленні права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме: їх класифікацію за ст. 12 КК України як кримінального проступку та тяжкого злочину, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, де характеризується негативно, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за розпиття алкогольних напоїв у громадських місцях, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.

Суд також враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкцій ч.1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі та зі звільненням від відбування покарання, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа передбачених ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов у справі не заявлявся

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити покарання - у виді 1 (одного) року 6 місяців обмеження волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи, навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- пластикова ємність об`ємом 5 л, пуста, що передана ОСОБА_5 , залишити власнику - ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1