Провадження № 1-кп/761/3260/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представників потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції із захисником ОСОБА_6 в ході підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000306 від 07.04.2024, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, працюючого в Управлінні державної охорони України співробітником охорони, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000306 від 07.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

В межах даного кримінального провадження прокурором подано клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час судового провадження, яке мотивоване тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, ризики, які враховувались раніше при застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати та не зменшились, менш суворіші запобіжні заходи не забезпечать ненастання існуючих ризиків та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

У судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання з мотивів у ньому наведеним.

Захисник ОСОБА_6 просив залишити клопотання прокурора без задоволення, вважаючи обвинувачення не обґрунтованим, а ризики заявлені прокурором надуманими та не підтвердженими доказами, при вирішенні заявленого клопотання просив врахувати те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався та застосувати більш м`який запобіжний захід на час судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника.

Представники потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо поданого клопотання, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, інші матеріали кримінального провадження наявні у розпорядженні суду, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як убачається з обвинувального акта ОСОБА_7 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.

Відповідно до ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання визначеним ризикам, перелік яких зазначений у п.п. 1-5 цієї статті, на запобігання яких спрямоване застосування запобіжних заходів.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

До обвинуваченого ОСОБА_7 під час досудового розслідування було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В ході вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу слідчим суддею під час здійснення досудового розслідування перевірялося питання щодо наявності достатніх даних, які поза розумним сумнівом свідчили про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Наразі ОСОБА_7 набув вже статус обвинуваченого та обґрунтованість висунутого обвинувачення перевірятиметься судом в ході судового розгляду.

Зі змісту висунутого обвинувачення убачається, що, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини.

При цьому, виходячи зі змісту поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Зважаючи на доводи учасників кримінального провадження, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що доводи прокурора про наявність у нього достатніх доказів для доведення висунутого обвинувачення є очевидно необґрунтованими та довільними.

Також, судом при вирішенні питання доцільності обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуються наступні дані щодо особи обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 , раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, військовослужбовець, одружений, неповнолітніх дітей не має.

На момент вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обставини, які враховувалися судом раніше не змінилися, ризики не зменшились та продовжують існувати.

Так, при вирішенні питання про доцільність застосування заходу забезпечення, під час досудового розслідування судом, враховувались існування ризиків можливої неправомірної поведінки ОСОБА_7 , передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Перелік доказів, зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування свідчить про їх вагомість, однак ретельнішу оцінку цим доказам, суд надаватиме під час їх дослідження та вивчення змісту.

Також, судом враховується міра покарання, яка може бути призначена обвинуваченому у разі доведення його винуватості та характер висунутого обвинувачення, суспільна небезпека інкримінованого кримінального правопорушення, фактичні обставини за яких інкримінується вчинення кримінального правопорушення, усвідомлення обвинуваченим, що в разі доведення винуватості йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, що переконливо дає підстави для висновків про реальне існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, експертів та вчинення іншого кримінального правопорушення.

На переконання суду ненастання вказаних ризиків зумовлене саме застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_7 , наявність постійного місця проживання та місця роботи, наявність дружини, у своїй сукупності, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки, що враховані судом.

Крім того, суд, зважаючи на наявні ризики, враховуючи підвищену суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дійшов до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес у даному випадку, переважає інтереси конкретної особи, а саме обвинуваченого ОСОБА_7 на особисту свободу, та про відсутність, у зв`язку з цим, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У даному випадку, застосований раніше захід забезпечення у вигляді тримання під вартою є виправданими, як захід процесуального примусу, з огляду на фактичні обставини за яких ОСОБА_7 інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення та наслідки, які настали згідно змісту висунутого обвинувачення.

У зв`язку із наведеним у сукупності, суд вважає, що менш суворіший запобіжний захід не здатен буде забезпечити ненастання існуючих ризиків.

При цьому, суд в силу ч. 4 ст. 183 КПК України не знаходить підстав для визначення ОСОБА_7 , розміру застави, оскільки останньому інкримінується вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого настала загибель людини, що виключає можливість визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу.

Отже, клопотання прокурора слід задовільнити та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 на час судового провадження запобіжний захід у вигляді тримання.

Строк дії ухвали слід встановити 60 днів.

Керуючись ст. ст. 132, 177, 178, 180, 183, 201, 202, 206, 331 КПК України, суд

П ОСТ А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 на час судового провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів по 01 серпня 2024 року включно.

Строк дії ухвали встановити 60 днів, тобто по 01 серпня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів, з моменту її проголошення, а особою, що утримується під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголосити об 11 год. 00 хв. 07.06.2024.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3