УХВАЛА

25 березня 2024 року

м. Київ

справа № 225/5572/16-к

провадження № 51-3882ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджений не погоджується з вироками Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2021 року та Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року і порушує питання

про поновлення строку на їх касаційне оскарження.

Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України

(далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.

Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, оскаржений вирок Дніпровського апеляційного суду було проголошено 02 листопада 2023 року. Однак,

до суду касаційної інстанції засуджений, який під вартою не перебуває, звернувся

лише 14 березня 2024 року, тобто із пропуском трьохмісячного строку на касаційне оскарження судового рішення, що ним не заперечується з огляду на його прохання

про поновлення зазначеного строку.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Оскільки засуджений, як убачається зі змісту касаційної скарги, не мав можливості подати її в передбачений законом строк з незалежних від нього причин, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та необхідність його поновлення.

Разом із тим, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

пунктів 3, 4 ч. 2 та частин 3, 5 ,6 зазначеної статті.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі необхідно зазначити судові рішення, що оскаржуються.

Однак засуджений у вступній частині скарги не конкретизує, які саме судові рішення він оскаржує. Водночас у мотивувальній частині касаційної скарги засуджений зазначає про свою незгоду з вироками місцевого та апеляційного судів щодо нього,

а в мотивувальній частині скарги формулює вимоги про скасування лише рішення апеляційного суду, і в той же час просить поновити йому строк на касаційне оскарження як вироку суду першої, так і апеляційної інстанції, чим допустив суперечності, які перешкоджають суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки в касаційному порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень

при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа,

яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону,

що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи

в обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, засуджений

у касаційній скарзі не наводить конкретних порушень закону, допущених судом першої інстанції, які б відповідно до ст. 438 КПК з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу були б підставами для скасування чи зміни ухваленого вироку.

Крім того, засуджений, формулюючи у прохальній частині скарги вимоги

про скасування вироку апеляційного суду, у мотивувальній її частині не зазначає передбачених ч. 1 ст. 438 КПК підстав для цього із наведенням відповідного обґрунтування з урахуванням положень статей 412-414 КПК.

Згідно з ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Крім цього, відповідно до з ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Однак засудженим взагалі не додано до касаційної скарги копій оскаржених судових рішень.

Крім того, засуджений всупереч вимогам ч. 6 ст. 427 КПК не додав до касаційної скарги її копій з додатками у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження й усім учасникам судового провадження.

Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття

касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим

ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу засудженого без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків,

що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою,

яка подала касаційну скаргу.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК не додано усіх документів, які мають подаватися разом

з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Поновити засудженому ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2021 року та вироку Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року щодо нього.

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк

для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3