Номер провадження: 11-сс/813/567/24
Справа № 523/3893/20 1-кс/523/749/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 01 березня 2024 року про відмову у поновленні процесуального строку на оскарження постанови слідчого від 30 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження №0005622, внесеного до ЄРДР від 30 серпня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про поновлення процесуальних строків на оскарження постанови слідчого від 30 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження №0005622, внесеного до ЄРДР від 30 серпня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що вимоги заявника про поновлення процесуального строку на оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження без ініціювання, в тому числі, скасування самої постанови, не ґрунтується на нормах Закону та не передбачені нормами чинного Кримінального-процесуального законодавства.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що не погоджується з ухвалою слідчого судді та вважає її необґрунтованою та незаконною. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається, що слідчий суддя порушив порядок розгляду скарги, а саме не здійснив його виклик у судове засідання, а також вказує, що до теперішнього часу належним чином не повідомлений про закриття кримінального провадження.

На підставі наведено просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Оскільки, прокуратура належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомила, з клопотанням про відкладання не зверталася, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, права на справедливий суд.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Пункт 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає право оскарження рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування регламентований положеннями ст. 306 КПК України.

За змістом ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Таким чином, положеннями ч.3 ст.306 КПК України фактично закріплений обов`язок слідчого судді повідомити заявника про розгляд його скарги, але не встановлено обмежень щодо розгляду скарги у разі неявки вказаної особи до суду, а також неявки слідчого та прокурора, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, а також не визначено алгоритм дій слідчого судді, у разі неявки в судове засідання особи, яка звернулася зі скаргою на дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, при вирішенні питання щодо дії слідчого судді в таких випадках, на переконання колегії суддів, повинні використовуватися положення ч.6 ст.9 КПК, відповідно до яких, в таких випадках, мають застосовуватися загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК.

Аналіз загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст. 7, 8, 9, 20, 21, 22, 24, 26, 28 КПК, на переконання апеляційного суду, дає достатні підстави вважати, що положення ч.3 ст.306 КПК не вимагають від слідчого судді досягнути мети забезпечити обов`язкової участі заявника в судовому засіданні, оскільки належне повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги заявника, свідчить про забезпечення слідчим суддею виконання загальних засад кримінального провадження, зокрема права заявника на захист та доступ до правосуддя. При цьому, небажання заявника безпосередньо прийняти участь в судовому розгляді його скарги, є правом цієї особи.

Відповідно до вимог ст.136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Під час перевірки матеріалів провадження, встановлено, що суд першої інстанції в порушення вимог КПК України вирішив клопотання ОСОБА_6 щодо поновлення процесуального строку на оскарження постави слідчого від 30 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження №0005622 від 30 серпня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, у відсутності учасників судового провадження, яких не було належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання.

Встановлені апеляційним судом порушення, які полягали у позбавлені гарантованих Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцією України та КПК прав учасників процесу та недотримання визначеної законом процедури судочинства, враховуючи положення ч.1 ст.412 КПК, визнаються апеляційним судом істотними та такими, що тягнуть за собою безумовне скасування оскарженої ухвали.

Відповідно до ст. 372 КПК України судове рішення у формі ухвали повинно містити суть питання, що вирішується цією ухвалою, а також мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Як убачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, слідчим суддею по суті не розглядав клопотання про поновлення процесуального строку, водночас підставою для відмови у його задоволенні стала те, що ОСОБА_7 не було ініційоване питання щодо скасування самої постанови, вочевидь обмежує права такої особи на судовий захист, не дослідивши належним чином доводи клопотання, що призвело до не встановлення фактичних обставин у справі, які впливають на її правильне вирішення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи те, що встановлені колегією суддів порушення, які допущені слідчим суддею під час розгляду справи, не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду, оскільки слідчим суддею фактично не розглядалися доводи клопотання, свідчить про фактичну відсутність судового розгляду у суді першої інстанції у передбаченому процесуальним законом порядку, тому апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи апеляційної скарги в частині того, щодо теперішнього часу ОСОБА_6 належним чином не повідомлений про закриття кримінального провадження, та прийняти рішення по суті скарги, оскільки суперечитиме принципу інстанційності судового розгляду.

Відповідно до ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Статтею 412 КПК України визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали слідчого судді, а також призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду слідчому судді необхідно вирішити поставленні перед ним питання з дотриманням норм кримінального процесуального закону та прийняти законне та обґрунтоване рішення, мотивувавши його належним чином.

Водночас, ознайомившись із клопотанням ОСОБА_6 , яка надійшло 01 березня 2024 року на адресу Суворовського районного суду м. Одеси про поновлення процесуальних строків на оскарження постанови слідчого від 30 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження №0005622, внесеного до ЄРДР 30 серпня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України (а.с. 1 т.1), апеляційний суд звертає увагу, щодо передчасності висновків слідчого судді щодо призначення вказаного клопотання до розгляду, за таких підстав.

Згідно ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Положеннями ч.2 ст. 307 КПК України регламентовано, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала про:1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо подана після закінчення строку, передбаченого частиною 1 зазначеної статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Отже, при вирішенні питання щодо відкриття провадження за скаргою, слідчий суддя повинен встановити чи подана скарга в строк передбачений, частиною 1 ст. 304 КПК України.

За змістом статті 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені, зокрема законом, проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Системний аналіз вищенаведених положень КПК України вказує на те, що розгляд клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, без подання скарги, тобто предмету розгляду, який підлягає судовому контролю з боку слідчого судді, є неможливим, оскільки слідчий суддя позбавлений можливості виконати приписи ч. 2 ст. 307 КПК України.

Більш того, розгляд клопотання про поновлення строку на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, за відсутності скарги, є безпредметним, а рішення за таким клопотанням не тягне юридичних наслідків.

Отже, клопотання про поновлення строку пропущеного процесуального строку на оскарження постанови слідчого від 30 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження №0005622 від 30 серпня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, яке ініційоване ОСОБА_6 , має бути подано разом зі скаргою на вказану постанову.

Керуючись статтями 303, 304, 370, 372, 376, 404, 407, 409, 412, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 01 березня 2024 року про відмову у поновленні процесуального строку на оскарження постави слідчого від 30 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження №0005622 від 30 серпня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3