Справа № 296/6022/24
УХВАЛА

Іменем України

03 липня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000451 від 03 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, -

встановив:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Житомирській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира із клопотанням, погодженим прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , відповідно до змісту якого просить накласти арешт із позбавленням права на відчуження, розпоряджання та користування майном, яке вилучене в ході обшуку 26.06.2024 за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: грошові кошти в загальній сумі 15 тисяч гривень.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначає, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000451 від 03 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом, з метою отримання неправомірної вигоди, усвідомлюючи суспільно небезпечність свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, повідомив ОСОБА_7 , що він має вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме: військових посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , які є операторами АІТС «Оберіг», та уповноважені на збирання, зберігання, обробку та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, здійснюють контроль за повнотою і коректністю внесення відомостей до Реєстру, а також уповноважені на прийняття рішення, щодо внесення, корегування та видаленні відомостей із вказаної інформаційної системи, а також посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , які приймають рішення, щодо виключення військовослужбовців із військового обліку, вносять відомості до військово-облікових документів шляхом здійснення записів та проставлення відповідних печаток та відміток. 31.05.2024 ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 перевірити інформацію в АІТС «Оберіг» відносно нього та його знайомого, громадянина ОСОБА_9 та надіслав фотозображення відповідних документів. У подальшому, ОСОБА_6 висловив ОСОБА_7 пропозицію надати йому неправомірну вигоду за вплив на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою вчинення останніми дій, що спрямовані на видалення відомостей, які свідчать про ухилення громадянином ОСОБА_9 , від проходження військової служби, із Єдиного електронного реєстру «Оберіг» та проставлення відповідних печаток та відміток у військово-обліковому документі останнього, щодо виключення ОСОБА_9 із військового обліку, у розмірі 1000 доларів США. На виконання незаконної вказівки ОСОБА_8 про надання неправомірної вигоди, ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, усвідомлюючи незаконність дій ОСОБА_8 , а також те, що має надати за прийняття рішення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 неправомірну вигоду, передав на незаконну вимогу ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 500 доларів США та військовий квиток ОСОБА_9

26.06.2024 о 08 год. 48 хв. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 369-2 КК України.

26.06.2024 у період часу з 09 год 53 хв по 11 год 12 хв, на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомир №296/5818/24 від 25.06.2024 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено грошові кошти в загальній сумі 15 тисяч гривень.

26.06.2024 постановою слідчого вищезазначені грошові кошти визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Необхідність арешту майна слідчий ОСОБА_3 обґрунтовує метою збереження вилучених грошових коштів як речового доказу та спеціальної конфіскації.

Слідчий ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просить клопотання задовольнити та розглядати справу без його участі.

Власник майна ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась, про розгляд клопотання повідомлена належним чином за номером телефону, наданим слідчим.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді від 25.06.2024 в справі № 296/5819/24 надано дозвіл слідчим слідчої групи, визначеній для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000451 від 03.06.2024, на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання і вилучення: грошових коштів (неправомірної вигоди у сумі 1000 доларів США), а саме 10 купюр номіналом 100 доларів США: KC 46348621А, FF38038023C, HB 89377907N, FL 85496177B, HL 22605974E, DB 63475526 A, KB 68662228 F, KB 35771040C, HD 97561328A, HL 13323935E.

26.06.2024, в період часу з 09:53 до 11:12, слідчим ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , за участю ОСОБА_10 , проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 15 000 грн.

Постановою слідчого від 26.06.2024 грошові кошти в сумі 15 000 грн визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000451 від 03 червня 2024 року.

27.06.2024 (засобами поштового зв`язку) слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 .

Враховуючи наведене, строк звернення до суду із клопотанням про арешт майна не пропущено.

Положеннями статті 170 КПК України закріплено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України); спеціальної конфіскації (п.2 ч.2 ст.170 КПК України); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (абз.1 ч.3 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Частиною 10 статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В межах кримінального провадження № 0000451 від 03 червня 2024 року ОСОБА_8 26.06.2024 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

Як вбачається із матеріалів клопотання, зокрема, протоколів огляду та вручення грошових коштів від 05.06.2024, від 07.06.2024, протоколів НСРД, протоколів допиту свідка, вилучені 26.06.2024 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти в загальному розмірі 15 000 грн не є предметом неправомірної вигоди, а ОСОБА_10 не було пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Також, як встановлено із ухвали слідчого судді від 25.06.2024 в справі № 296/5819/24, органу досудового розслідування було надано дозвіл на відшукання та вилучення виключно предмету неправомірної вигоди грошових коштів у доларах США з відповідними серіями та номерами.

Таким чином, слідчим не доведено необхідність арешту вилученого майна (грошових коштів) з метою забезпечення його збереження як речового доказу, а також не надано взагалі будь-яких доказів на підтвердження того, що вилучені у ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 15 000 гривень відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто можуть бути речовим доказом в межах кримінального провадження № 0000451, з урахуванням досліджених судом матеріалів клопотання.

Щодо можливості накладення арешту з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

У випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України (ч.4 ст.170 КПК України).

Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених КК, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого ч.1 ст.150, ст.154, ч.2 і 3 ст.159 1, ч.1 ст.190, ст.192, ч.1 ст.204, 209-1, 210, ч.1, 2 ст.212, 212-1, ч.1 ст.222, 229, 239-1, 239-2, ч.2 ст.244, ч.1 ст.248, 249, ч. 1, 2 ст.300, ч.1 ст.301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, ст.363, ч.1 ст.363-1, 364-1, 365-2 КК (ч.1 ст.96-1 КПК).

Згідно ч.1 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті. (ч.4 ст.96-2).

Органом досудового розслідування не доведено та жодним чином в клопотанні не обгрунтовано, що наявні достатні підстави вважати, що грошові кошти в сумі 15 000 грн підлягатимуть спеціальній конфіскації у ОСОБА_10 за критеріями, передбаченими ч.4 ст.170 КПК України та статтею 96-2 Кримінального кодексу України.

Також слідчий суддя враховує, що положеннями ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Отже, накладення арешту на грошові кошти, власником яких є ОСОБА_10 , у світлі обставин цієї справи не буде співмірним із завданнями кримінального провадження, які передбачені ст.2 КПК України.

Враховуючи наведене у сукупності, клопотання слідчого ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 98, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000451 від 03 червня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, а саме: грошових коштів в сумі 15 000 грн - відмовити.

Майно, в арешті якого відмовлено ухвалою слідчого судді, підлягає негайному поверненню власнику майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1