ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року

м. Київ

справа № 756/3924/20

провадження № 51-5550км23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 червня 2023 року в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005338, № 0007863, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ), зареєстрованого у АДРЕСА_2 ),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Оболонського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України його звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирішено питання щодо судових витрат.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

19 липня 2019 року близько 17:00 ОСОБА_7 поблизу будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи свій умисел, спрямований на придбання та зберігання наркотичного засобу для власного вживання без мети збуту, незаконно придбав у невстановленої досудовим слідством особи фрагмент пластини зі вмістом однієї таблетки наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону), який зберігав для особистого вживання без мети збуту при собі приблизно до 17:00 того ж дня, коли працівники поліції виявили та вилучили в нього цей наркотичний засіб масою 0,5 г. Маса метадону в таблетці становила 0,022 г.

26 жовтня 2019 року близько 11:00 ОСОБА_7 поблизу будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу для особистого вживання без мети збуту, придбав у не встановленої досудовим слідством особи фрагмент пластини зі вмістом трьох таблеток наркотичного засобу, обіг якого обмежено, - метадоном (фенадоном) масою 1,50 г, який був виявлений та вилучений працівниками поліції. Маса метадону в таблетках становила 0,066 г.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 червня 2023 року апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 - без змін.

Вимоги касаційної скарги й узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_6 , який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо засудженого ОСОБА_7 через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), оскільки суд не перевірив доводів апеляційної скарги прокурора в частині порушення судом першої інстанції приписів ч. 2 ст. 373, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, та не призначив ОСОБА_7 обов`язкове покарання за ч. 1 ст. 309 КК України. На думку прокурора, суд першої інстанції помилково послався на висновок Верховного Суду, зазначений у постанові від 18 червня 2020 року (справа № 756/6876/19), а апеляційний суд безпідставно погодився з його рішенням.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.

За змістом положень ч. 1 указаної статті суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У статті 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з касаційної скарги, доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та кваліфікація його дій у скарзі прокурора не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, і до набрання вироком законної сили минуло три роки.

Також за вимогами ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» під час застосування норм права суди повинні враховувати висновки Верховного Суду, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи прокурора про те, що суди першої та апеляційної інстанцій на обґрунтування своїх рішень помилково послалися на постанову Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 червня 2020 року (справа № 756/6876/19, провадження № 51-5464км19), не є слушними. Так, у вказаній постанові зазначено, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (частини 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (статті 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів у цілому.

Отже, колегія суддів Верховного Суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнив його від покарання без визначення його виду і розміру, із чим правильно погодився апеляційний суд, а тому доводи касаційної скарги прокурора вважає необґрунтованими.

При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку суд відповідно до вимог ст. 419 КПК України ретельно перевірив доводи, наведені в апеляційній скарзі першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , дав на них мотивовані відповіді. Зазначив, на яких підставах апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а вирок місцевого суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідає приписам статей 370, 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону у кримінальному провадженні колегією суддів не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення касаційних вимог прокурора ОСОБА_6 , який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Ухвалу Київського апеляційного суду від 13 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, - без задоволення.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3