Справа №: 148/1986/23
Провадження № 1-кп/148/58/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України.

В С Т А Н О В И В :

В провадження Тульчинського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1КК України.

Обвинувальний акт внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000369 від 25.09.2023 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити по кримінальному провадженню судовий розгляд, також заявив клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді «тримання під вартою» строком на 60 діб, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що він може переховуватися від суду та перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення. З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження вважає доцільним застосувати вищевказаний запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 не заперечували проти призначення справи до судового розгляду, щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді «тримання під вартою» заперечували, пояснивши, що на даний час ОСОБА_6 проживає в будівлі Тульчинського рибцеха за адресою Кривоноса 1а, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості призначення судового розгляду та застосування запобіжного заходу, дослідивши обвинувальний акт та клопотання прокурора щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді «тримання під вартою», суд приходить до наступних висновків.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст. ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Тульчинському районному суду Вінницької області.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення судового розгляду по кримінальному провадженню.

Враховуючи думку учасників судового провадження, судовий розгляд слід провести у відкритому судовому засіданні.

Щодо застосування запобіжного заходу, суд виходить зі слідуючого.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбанні, носінні та зберіганні, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Сама по собі суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому, слід відмітити, що тяжкість покарання хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, із матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який вчинений в умовах воєнного стану та відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, суд враховує тяжкість покарання, яка йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, особу обвинуваченого, який не має стабільного доходу та постійного місця роботи та постійного місця проживання, оскільки зареєстрований у АДРЕСА_1 , також не має стійких соціальних зв`язків, та стримуючих факторів оскільки не одружений та на утриманні неповнолітніх дітей не має, неодноразово не з`являвся у призначені підготовчі засідання, приводи відносно останнього не виконані, оскільки за місцем проживання обвинувачений відсутній.

Також суд враховує, що обвинуваченому ОСОБА_5 було відомо, що на розгляді Тульчинського районного суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт відносно останнього за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки у підготовчих засіданнях захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_4 повідомляв, що особисто неодноразово повідомляв обвинуваченого про місце, дати та час проведення судових засідань, але останній ухилявся від явки у судові засідання.

Також встановлено, що слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18 грудня 2023 за № 0004970, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за фактом не прибуття вчасно з відпустки до місця служби військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , а саме: солдата ОСОБА_5 .

Разом з цим, оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Відтак, встановлені в провадженні обставини свідчать про те, що заявлені прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від суду, а також вчинення нового злочину наявні, що є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується матеріалами клопотання, та свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, рахуючи строк дії ухвали з моменту затримання з 21.07.2024 року.

Що стосуються заявленого клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті, оскільки обвинувачений являється військовослужбовцем, суд зазначає, що прокурором не надано жодних доказів того, що ОСОБА_5 на даний час являється військовослужбовцем, оскільки з клопотання прокурора про відновлення судового провадження від 11.04.2024 за вих. № 10/1127 (а.с.36), останній зазначав, що 10.04.2024 на адресу Вінницької спеціалізованої прокуратури надійшов лист від ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську, згідно якого встановлено, що 03.10.2023 механік водій-санітар медичного пункту 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_7 не прибув із відпустки до військової частини, у зв`язку із чим, виведений поза штат та йому зупиненні всі види забезпечення.

Щодо клопотання обвинуваченого та його захисника, щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу, суд зауважує, що ні обвинуваченим ні його захисником не надано жодних переконливих доказів стосовно відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та обрання більш м`якого запобіжного заходу зможе запобігти ризикам передбачені ст. 177 КПК України.

Крім цього суд надану захисником обвинуваченого довідку про те, що ОСОБА_6 проживає в будівлі Тульчинського рибцеха за адресою м. Кривоноса 1а, не бере до уваги, оскільки не надано жодних документів хто саме являється власником даної будівлі та чи придатна дана будівля для проживання та на якій підставі обвинувачений проживає в ній.

Також захисником обвинуваченого не надано суду переконливих доказів щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості подальшого перебування підозрюваного під вартою.

При обрані запобіжного заходу слідчий суддя вважає необхідним визначити розмір застави в межах передбачених вимогами ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60560,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 183,193-196,314-316, 369-372 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тульчинського районного суду Вінницької області на 14.00 годину 28 серпня 2024 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати одноособово.

Про місце та час розгляду кримінального провадження повідомити учасників кримінального провадження.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою» строком на шістдесят днів, взявши під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання з 21.07.2024 року по 12.20 год. 18.09.2024 року.

Визначити розмір застави обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 60560,00 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

У випадку внесення застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до суду та покласти наступні обов`язки:

-заборони залишати межі Тульчинського району, Вінницької області, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- здати до відповідних державних органів паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1