Справа № 346/1037/24
Провадження № 1-кс/346/212/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання слідчого слідчого відділення Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області: ОСОБА_3 , погоджене прокурором Коломийської окружної прокуратури: ОСОБА_4 , про арешт майна фізичної особи, по кримінальному провадженню №0000186, з правовою кваліфікацією: частина 2 статті 307 КК України,

в с т а н о в и в :

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області 29 лютого 2024 року, із клопотанням про арешт майна фізичної особи, звернулась вказана слідча, додавши до нього матеріали, якими обґрунтовується клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аргументи слідчої.

28.02.2024 близько 17.30 год., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем марки «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 в напрямку м. Коломия, де на дорозі державного значення Н-10 у с. Лісна Слобідка Коломийського району, був зупинений працівниками УПП, під час спілкування із працівниками поліції ОСОБА_5 , поводив себе підозріло у зв`язку із чим відповідно до ст. 34 ЗУ "Про Національну поліції" працівникам УПП було проведено візуальний огляд вищевказаного транспортного засобу, в ході якого було виявлено у автомобілі вакумний прозорий пакет, із зіп-пакетами рожевого кольору, в середині яких була невідома речовина. Виїздом СОГ на місце події було проведено огляд вищевказаного автомобіля, в ході якого було виявлено та вилучено 21 зіп-пакет, із вмістом білої порошкоподібної речовини, зовні схожої на психотропну речовину «амфетамін» у великих розмірах, яку ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, діючи умисно та з корисливих мотивів, придбав, перевозив та зберігав з метою збуту в порушення Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними».

В ході проведення першочергових слідчих (розшукових) дій спрямованих на встановлення винної особи та притягнення її до відповідальності згідно чинного законодавства, на підставі ч.3 ст.233 КПК України, у зв`язку з невідкладним випадком, пов`язаним із безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, а також з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відшукання знаряддя кримінального правопорушення, 28.02.2024 слідчим СВ Коломийського РВП ОСОБА_6 , без ухвали слідчого судді з дотриманням вимог ст. 233 КПК України, на 146 км автодороги Н-10, що в с.Лісна Слобідка Коломийського району Івано-Франківської області було проведено огляд (за правилами обшуку, що передбачено ч.2 ст.237 КПК України) автомобіля марки «ФОЛЬКСВАГЕН ТРАНСПОРТЕР» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ГО «Воїни АТО ЧЕРКАЩИНИ». В ході проведеного огляду було виявлено та вилучено 21(двадцять один) зіп-пакет із вмістом білої порошкоподібної речовини, зовні схожої на психотропну речовину «амфетамін», мобільний телефон марки «АЙФОН 12 Про Макс» імеі: НОМЕР_2 із вмонтованою сімкартою мобільного оператора КИЇВСТАР № НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 535 євро, 1000 грн., 324 долари США. Крім того, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, було вилучено сам автомобіль марки «ФОЛЬКСВАГЕН ТРАНСПОРТЕР» н.з. НОМЕР_1 .

Наведені обставини підтверджуються витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000186 (а.с.4), рапортом працівника поліції (а.с. 5-6); протоколом огляду місця події (а.с.7-8); посвідченням водія ОСОБА_5 (а.с. 9-10), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (а.с. 11-12), протоколом допиту підозрюваного (а.с. 13), постановою про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання (а.с.14); заявою ОСОБА_5 (а.с.19).

І оскільки на думку слідчої, наведені обставини вказують на те, що могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 307 КК України, а вилучені речі відповідають ознакам речових доказів, з метою його збереження, на цю речовину слід накласти арешт із повною забороною ОСОБА_5 розпоряджатися, володіти і користуватись цими речами. Позаяк, якщо цього не зробити, з огляду на властивості речей та їх правову цінність як майбутнього доказу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, ОСОБА_5 може з легкістю їх приховати чи знищити.

Оцінка суду.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

І розглядаючи клопотання про арешт майна фізичної особи, зокрема: 21 (двадцять один) зіп-пакет із білою порошкоподібною речовиною, зовні схожою на психотропну речовину «амфетамін»; мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro Max» IMEI: НОМЕР_2 , із вмонтованою сімкартою мобільного оператора: "Київстар" № НОМЕР_3 ; грошовими коштами в сумі: 535 євро, 1000 грн., 324 долари США, а також автомобілем марки: «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які було вилучено у ОСОБА_5 , суд виходить із того, що тут має місце вирішення питання про втручання держави у право власності цієї особи на вказані речі.

Суд одразу відзначає, що в силу положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Також суд застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тож, з огляду на викладене, право власності не є абсолютним і може зазнавати втручання держави, в тому числі шляхом позбавлення особи такого права, але тільки в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

А тут суд враховує, що положеннями частини 1 статті 16 КПК України передбачено, що на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку передбаченому цим кодексом, під час кримінального провадження допускається позбавлення або обмеження права власності. А згідно з положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України у зміст права власності, яке може бути обмежено або якого може бути позбавлено під час кримінального провадження, входять всі три правомочності: володіння, користування і розпорядження майном.

В силу положень частини 1 статті 16, з урахуванням норм статті 131 та частини 1 статті 170 КПК України, під час кримінального провадження, з метою досягнення його дієвості, позбавлення або обмеження права власності будь-якої особи може мати місце при застосуванні арешту, як одного із заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому стаття 170 КПК України уточнює, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина 1); завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (частина 1); арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу (частина 2 і 3) .

Клопотання обґрунтовано тим, що вищевказані речі можуть бути речовими доказами кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, оскільки відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, і тому може бути предметом арешту.

Положення частини 2 статті 307 КК України передбачають, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, яке вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини є кримінальним правопорушенням.

При цьому суд враховує, як це вказано у частині 1 статті 98 КПК України, що речові докази це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

А тому, з огляду на викладене, суд погоджується із аргументами слідчої про те, що вилучені у ОСОБА_5 речі, можуть бути предметом арешту, оскільки є достатні підстави вважати, що ці речі відповідають критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України та може бути використано як речовий доказ по кримінальному провадженню щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України.

Також, з огляду на властивості цих речей та їх правову цінність, як доказу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, суд погоджується із тим, що ці речі, якщо вони будуть знаходитись у вільному обігу чи повернуті ОСОБА_5 , можуть бути з легкістю приховані або знищені будь-якою людиною, в тому числі й самим ОСОБА_5 , і тому з метою запобіганню цьому, на вказані речі слід накласти арешт. Внаслідок чого та з огляду на додані до клопотання матеріали, у їх сукупності, суд вважає доведеним необхідність застосування арешту, із вказаних вище правових і фактичних підстав, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

В силу положень частини 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження (а значить і арешту майна) не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Суд вважає, що доданими до клопотання матеріалами, у їх сукупності, слідча дійсно доводить, що: існує обґрунтована підозра вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 307 КК України, і ступінь його тяжкості є підставою для застосування арешту речей, які можуть бути доказом і предметом цього правопорушення; потреби досудового розслідування, зокрема збір доказів та недопущення їх приховування чи знищення, виправдовують повний арешт речей, які за своїми властивостями можуть бути легко приховані або знищені, якщо не заборонити володіння, користування і розпорядження цими речами; і саме завдяки арешту може бути виконано таке завдання, як запобігання приховуванню чи знищенню доказів.

Також, з метою повного виконання положень частини 2 та частини 4 статті 173 КПК України суд враховує і відзначає, що необхідність виконання доведеного слідчою завдання кримінального провадження, зокрема забезпечення інтересів досудового розслідування в аспекті збирання і збереження речових доказів, виправдовує той ступінь втручання у право власності ОСОБА_5 про який просить слідча (повна заборона володіння, користування і розпорядження); такий спосіб втручання є розумним, співрозмірним із вказаним завданням, а його наслідки є допустими і не суттєвими, а сам спосіб арешту є необхідним.

Таким чином, на підставі усього вище викладеного, вважаю, що слідча довела перед судом наявність усіх підстав, з наявністю яких закон дозволяє втручання у право власності людини тією мірою, тим способом і для тієї мети, для яких це просить слідча. А тому, клопотання слідчої підлягає задоволенню.

Отже, на підставі наведеного та керуючись статтями 2,3,7-33,36-40-1,84-99,103-117,131-132,167-175, 214-219,298-301,309-310,369-372,376,532 КПК України слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого слідчого відділення Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області: ОСОБА_3 , погоджене прокурором Коломийської окружної прокуратури: ОСОБА_4 , про арешт майна фізичної особи задовольнити.

Накласти арешт на майно шляхом заборони ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) розпоряджатися, володіти і користуватись: 21 (двадцять одним) зіп-пакетом із білою порошкоподібною речовиною, зовні схожою на психотропну речовину «амфетамін»; мобільним телефоном марки «Iphone 12 Pro Max» IMEI: НОМЕР_2 , із вмонтованою сімкартою мобільного оператора: "Київстар" № НОМЕР_3 ; грошовими коштами в сумі: 535 євро, 1000 грн., 324 долари США, а також автомобілем марки: «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучення яких оформлено протоколом огляду місця події від 28 лютого 2024 року, з метою її збереження, як речових доказів.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає безумовному негайному виконанню дізнавачем, слідчим, прокурором до скасування арешту, у встановленому кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Проінформувати заінтересованих осіб про ухвалу шляхом вручення або надсилання її копії.

Повний текст ухвали оголошений 06 березня 2024 року о 17 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1