ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/190/22 Номер провадження 11-кп/814/512/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000665 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 червня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Антонове Братського району Миколаївської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.115 КК України на 10 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 1029,72 грн.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 24 жовтня 2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у своєму помешканні по АДРЕСА_1 , під час сварки зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , яка виникла на побутовому ґрунті, умисно убив її, нанісши кулаками не менше 18 ударів в життєво важливі органи - ділянку грудної клітини, голови та шиї.

Причиною смерті потерпілої стала тупа травма грудної клітини, що призвела до виникнення чисельних переломів ребер справа та зліва, ушкодження плеври та ускладнилась плевропульмональним шоком.

Переконавшись у тому, що потерпіла мертва, з метою приховати свої протиправні дії, ОСОБА_8 обрав малодоступне місце за приміщенням сараю, розташованим на території вказаного домоволодіння, за допомогою лопати викопав яму, куди помістив тіло матері, обливши тканину, в якій перебував труп, хімічною рідиною для отруювання комах з метою приховування трупного запах, закидав яму землею, а місце поховання замаскував гілками дерев, щоб унеможливити виявлення місця закопування трупу.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду та виправдати ОСОБА_8 у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

При цьому зазначає, що версія обвинуваченого про виникнення у потерпілої тілесних ушкоджень внаслідок проведення їй непрямого масажу серця підтверджується висновком судово-медичної експертизи №226-Б від 12 січня 2022 року, відповідно до якої ряд тілесних ушкоджень, що стали причиною смерті ОСОБА_9 , могли утворитись від непрямого масажу серця.

Наголошує, що підзахисний заперечив побиття своєї матері та припустив, що це могла зробити інша людина.

Не погоджується з висновком суду про те, що виявлений у потерпілої перелом великих рогів під`язикової кістки свідчить про наявність умислу на позбавлення потерпілої життя, оскільки стороною обвинувачення не надано беззаперечних доказів того, що саме ОСОБА_8 здавлював шию потерпілої.

Вважає необґрунтованим посилання суду на показання свідків, які повідомили, що обвинувачений неодноразово висловлював твердження, що йому «легше спалити матір, ніж її поховати», а в подальшому зазначив, що «закопав матір», оскільки такі його висловлювання лише підтверджують факт поховання матері без дотримання морально-етичних, релігійних та національних традицій.

Також не погоджується з висновками місцевого суду про наявність ознак маскування місця поховання потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин підтверджується сукупністю достатніх, допустимих та належних доказів, зібраних у встановленому законом порядку і досліджених судом.

При цьому суд першої інстанції, виконуючи приписи ст.94 КПК України, ретельно перевірив зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку.

Суд навів переконливі аргументи на обґрунтування своїх висновків, тому колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про недоведеність винуватості ОСОБА_8 такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження і вимогах закону з огляду на таке.

Фактичні обставини поховання тіла потерпілої за приміщенням сараю, розташованим на території домоволодіння обвинуваченого, ніким із учасників провадження не оспорюються.

Версія ОСОБА_8 про те, що він міг спричинити матері тілесні ушкодження під час масажу серця з метою врятувати її життя, була належним чином перевірена місцевим судом і не знайшла свого підтвердження.

Так, відповідно до висновків судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 №226 та №226А, при обставинах, що не суперечать встановленим судом, потерпілій були заподіяні тілесні ушкодження, які могли утворитись не менш, ніж від 18 точок прикладання сили тупих твердих предметів, з силою, достатньою для їх утворення, також можливо від ударів кулаками та тупими предметами по різних частинах тіла ОСОБА_9 , що спростовує доводи захисника про необережний характер тілесних ушкоджень, які могли бути спричинені підзахисним під час масажу серця.

Причиною смерті потерпілої стала тупа травма грудної клітини, що призвела до виникнення чисельних переломів ребер справа та зліва, ушкодження плеври та ускладнилась плевропульмональним шоком.

Всупереч доводам апеляційної скарги, висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 №226-Б лише не виключає можливості утворення декількох переломів ребер по білягрудинних лініях та переломів кількох ребер по середньо-ключичних лініях при здавлюванні грудної клітини в передньо-задньому напрямку, що підтвердив допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_10 .

Водночас, у потерпілої виявлено переломи дев`яти ребер справа та одинадцяти ребер зліва в декількох анатомічних лініях (справа: 1- по лопатковій лінії, 2-5 - по білягрудній лінії, 2-9 - по середньо-ключичній лінії; зліва: 1, 5-7, 10 - по лопатковій лінії, 2-9 - по білягрудній лінії, 2, 3, 10, 11 - по середньоключичній лінії), що вочевидь спростовує версію сторони захисту.

Більше того, у потерпілої виявлено також крововиливи у м`які тканини шиї зліва та перелом великих рогів під`язикової кістки, які хоча і мають ознаки пошкоджень середнього ступеню тяжкості, проте, на думку колегії суддів, свідчать про умисний характер дій обвинуваченого та суперечать його поясненням про намагання перевірити пульс у матері.

Належним чином мотивував суд і висновки, які спростовують доводи сторони захисту про можливу причетність до злочину іншої особи.

При цьому суд обґрунтовано взяв до уваги показання свідка ОСОБА_11 - дільничного офіцера поліції, якому в присутності свідка ОСОБА_12 під час озмови 02 листопада 2021 року ОСОБА_8 повідомив, що наносив тілесні ушкодження своїй матері та завдав одного удару «під дих», а потім похоронив на території домоволодіння за місцем проживання.

Ці обставини підтвердила під час допиту слідчим суддею, в порядку ст.225 КПК України, свідок ОСОБА_12 , а також пояснила, що чула як ОСОБА_8 повідомляв своєму знайомому, що він закопав свою матір, а потім він сам (обвинувачений) підтвердив їй цей факт.

Більше того, органом досудового розслідування показання ОСОБА_12 були перевірені шляхом слідчого експерименту та судової психологічної експертизи, за результатами якої встановлено, що при відтворенні нею висловлювань ОСОБА_8 щодо обставин смерті та захоронення його матері констатуються психологічні особливості, що властиві для самостійного відтворення подій, що розслідуються за справою, суттєвих ознак психологічного впливу на неї з боку осіб, які брали участь у проведенні слідчої дії не виявлено.

Жодних даних, які б свідчили про перебування у день вчинення злочину інших осіб на території домоволодіння обвинуваченого матеріали провадження не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Не підтвердив перебування сторонніх осіб в селі, де проживає незначна кількість мешканців, і жоден з допитаних свідків.

Водночас, як правильно встановив суд, обвинувачений неодноразово говорив свідкам ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що йому легше спалити матір, ніж її похоронити, а в подальшому повідомив, що «закопав» матір.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта, ОСОБА_8 під час інкримінованого йому протиправного діяння яким-небудь хронічним психічним захворюванням не страждає, не виявляє ознак недоумства і не перебуває в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляє ознаки хворобливого стану у вигляді розладу особистості органічного походження (алкогольна енцефалопатія). В період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння і проведення експертного дослідження, наявний психічний розлад не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Підтверджує висновки суду і поведінка ОСОБА_8 , який після вбивства матері відразу закопав її тіло в малодоступному для сторонніх осіб місці, без дотримання морально-етичних, релігійних та національних традицій, замаскувавши захоронення.

Всупереч доводам захисника, про ознаки маскування захоронення свідчить вказаний вибір його місця, обробка тканини, в якій перебував труп, хімічною рідиною для отруювання комах, а також поміщення зверху землі гілок дерев.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК України та належним чином мотивував своє рішення.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.50 та ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують покарання, відсутність обставин, які його пом`якшують, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів і є справедливим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 червня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4