Справа № 953/7639/23
н/п 1-кс/953/1939/24
"18" березня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,( в режимі відеоконференції),
представника власника
майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду клопотання представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.08.2023 у справі 646/3637/23, н/п 1-кс/646/1295/23, -
На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.08.2023 (справа № 646/3637/23) накладено арешт, в тому числі на майно, що належить ОСОБА_4 , а саме: вантажний автомобіль спеціалізований тягач синього кольору марки «MAN» р.н. НОМЕР_1 , причіп зеленого кольору р.н. НОМЕР_2 , вантажний автомобіль спеціалізований тягач маки «VOLVO» р.н., НОМЕР_3 , причіп білого кольору з р.н. НОМЕР_4 , вантажний автомобіль спеціалізований тягач синього кольору марки «MAN» р.н. НОМЕР_5 ; причеп білого кольору з р.н. НОМЕР_6 ; спеціалізований тягач «DAF»3 маніпулятором з р.н. НОМЕР_7 , причіп платформа з р.н. НОМЕР_8 .
Представник зазначив, що в порушення ч.4 ст. 173 КПК України при задоволенні клопотання слідчий суддя застосував найбільш обтяжливий спосіб арешту майна, який призвів до зупинення та надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності ОСОБА_4 , і ці наслідки, які суттєво позначаються на інтересах вказаних осіб. При цьому, в рамках вказаного провадження пред`явлено підозри іншим особам про вчинення кримінального правопорушення, протягом майже 6 місяців жодних процесуальних дій стосовно ОСОБА_4 не здійснено, тому представник просить скасувати арешт з зазначеного в клопотанні майна.
У судовому засіданні представник власника майна доводи клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання в повному обсязі, посилаючись на те, що автомобілі, ОСОБА_4 , а саме вантажний автомобіль спеціалізований тягач «MAN», р.н. НОМЕР_1 , з причепом, р.н. НОМЕР_2 , вантажний автомобіль спеціалізований тягач «VOLVO», р.н. НОМЕР_3 , з причепом, р.н. НОМЕР_9 , вантажний автомобіль спеціалізований тягач «MAN», р.н. НОМЕР_5 , з причепом, р.н. НОМЕР_6 являються знаряддями вчиненням злочину у якому підозрюються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . ОСОБА_8 та вони визнані речовими доказами у кримінальному. Також, прокурор просив врахувати, що на цей час досудове розслідування триває та проводяться слідчі дії, спрямовані та встановлення ступеню участі ОСОБА_4 у кримінальному правопорушенні.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення представника власника майна, заперечення прокурора, вивчивши документи та матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання та які надані до суду, приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.08.2023 накладено арешт, в тому числі на майно ОСОБА_4 , а саме: вантажний автомобіль спеціалізований тягач синього кольору марки MAN, р.н. НОМЕР_1 , - причіп зеленого кольору, р.н. НОМЕР_2 , вантажний автомобіль спеціалізований тягач марки VOLVO, р.н. НОМЕР_3 , причіп білого кольору, р.н. НОМЕР_9 , вантажний автомобіль спеціалізований тягач синього кольору марки MAN, р.н. НОМЕР_5 , причіп білого кольору, р.н. НОМЕР_6 , спеціалізований тягач з маніпулятором, р.н. НОМЕР_7 , причіп платформу, р.н. НОМЕР_10 , (а.с.13-17).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна заявник зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває протягом тривалого часу, за цей час підозра ОСОБА_4 не пред`явлена. Відомості причетності його до злочину не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, стосовно нього не здійснюється досудове розслідування, при цьому, накладення арешту на майно ОСОБА_4 призводить до зупинення та надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності ОСОБА_4 .
Відповідно до матеріалів справи вбачається, що дійсно, підозра ОСОБА_4 у кримінальному провадженні не пред`явлена, підозрювані у кримінальному провадженні є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного вище майна.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Однак, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, слідчий суддя вважає можливим змінити місце зберігання арештованого майна, яке належить ОСОБА_4 , та передати його на відповідальне зберігання власнику, з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, попередивши ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Керуючись ст. ст. 107, 174, 309, 372, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.08.2023 у справі 646/3637/23, н/п 1-кс/646/1295/23 задовольнити частково.
Змінити місце зберігання арештованого майна, що належить ОСОБА_4 , а саме:
- вантажного автомобілю спеціалізований тягач синього кольору марки MAN, р.н. НОМЕР_1 ,
- причіпу зеленого кольору, р.н. НОМЕР_2 ,
- вантажного автомобілю спеціалізований тягач марки VOLVO, р.н. НОМЕР_3 ,
- причіпу білого кольору, р.н. НОМЕР_9 ,
- вантажного автомобілю спеціалізованого тягачу синього кольору марки MAN, р.н. НОМЕР_5 ,
- причіпу білого кольору, р.н. НОМЕР_6 ,
- спеціалізованого тягачу з маніпулятором, р.н. НОМЕР_7 ,
- причіпу платформи, р.н. НОМЕР_10 , та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_4 з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного майна - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
В частині скасування арешту з зазначеного майна, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1