ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 644/5285/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/995/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.286 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 02 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України з призначенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня фактичного затримання в порядку виконання даного вироку.

Долю судових витрат вирішено відповідно до ст. 126 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , 18 03 2021 року приблизно о 09-30 годині, керуючи технічно справним автомобілем "VOLKSWAGEN PASSAT", д.р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Біблика в м. Харкові у напрямку від вул. 12 Квітня в бік вул. Миру зі швидкістю 70 км/год, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України.

Далі, в районі будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , діючи необережно, не врахував дорожню обстановку, своєчасно не зменшив швидкість руху, не зупинив керований ним автомобіль, не обрав таку швидкість руху та такі прийоми керування, щоб постійно контролювати рух автомобілю, не впорався з керуванням та виїхав за межі проїзної частини, порушивши вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Порушення вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_10 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками, виразилися у тому, що він керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем "VOLKSWAGEN PASSAT", д.р.н. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, своєчасно не зменшив швидкість руху, не зупинив керований ним автомобіль, не обрав таку швидкість руху та такі прийоми керування, щоб постійно контролювати рух автомобілю, у зв`язку з чим не впорався з керуванням та виїхав за межі проїзної частини та допустив зіткнення з деревом.

Зазначені порушення, за висновками автотехнічних експертиз №СЕ-19/121-21/10869-ІТ від 24 05 2021 року та №СЕ-19/121-21/10873-ІТ від 24 05 2021 року знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією та її наслідками.

Внслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобілю "VOLKSWAGEN PASSAT", д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, а саме: черепно-мозкову травму з наявністю гематом на обличчі, фрагментарного перелому кісток черепа, епідуральної гематоми лобово-скроневої області зліва, вогнищ контузій речовини головного мозку, забою головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить про скасування вироку та про призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про розгляд вказаного кримінального провадждення в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, не роз`яснив обвинуваченому, що у разі розгляду справи у скороченому порядку учасники не матимуть права оскаржити вирок, якщо він їх не влаштовує, з тих підстав, що останній визнає. Тобто, вказує на формальний підхід суду першої інстанції до з`ясування думки учасників судового розгляду.

Вказує, що судом першої інстанції не було виконано обов`язкову умову застосування спрощеного порядку розгляду справи, а повного визнання всіма учасниками справи події кримінального правопорушення, оскільки не було вислухано думку потерпілого, який не був належним чином повідомлений про час та дату слухання справи.

Зазначила, що в матеріалах справи наявні лише довідки про недоставлення смс-повідомлення, що самі по собі не свідчать про те, що останній відповідно до вимог ст. 136 КПК України належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи.

Крім того, вказує, що вивченням матеріалів провадження було встановлено факт відсутності технічного носія інформації на якому повинно бути зафіксовано судові засідання за 11 січня та 1 лютого 2024 року.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги, просили про задоволення апеляційних вимог у повному обсязі.

Прокурор просила залишити апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Потерпілий ОСОБА_9 про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явився. Будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, до апеляційного суду не надавав.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення, ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував його дії та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

На переконання колегії суддів, апеляційні доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , що містять твердження про незаконність та необґрунтованість вироку мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з обраною лінією захисту. Такі твердження апелянта повністю спростовуються об`єктивними відомостями дослідженими судом першої інстанції в судовому засіданні за участю сторін, внаслідок чого судом їм надано обґрунтовану оцінку в нарадчій кімнаті за наслідками проведення всього судового розгляду.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції, колегія суддів враховує, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши обсяг доказів, які підлягають дослідженню допитом обвинуваченого та наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Як регламентовано частиною 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Відсутність заперечень розуміється як погодження сторін судового розгляду із недоцільністю дослідження доказів у провадженні через те, що ніхто не оспорює ці факти.

Визнання фактичних обставин істинними означає сприйняття їх такими, що відповідають реальній дійсності й достатніми для доведення винуватості обвинуваченого.

Суд зобов`язаний перевірити добровільність та істинність позиції сторін, які виявляються в особистому волевиявленні на основі внутрішнього переконання й відсутності психічного або фізичного впливу на учасників судового процесу, а також роз`яснити наслідки застосування скороченого судового розгляду.

З метою перевірки наявності у суду першої інстанції підстав для проведення судового розгляду в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, було прослухано звукозапис судового засідання від 09 11 2023 року, відповідно до якого встановлено, що після оголошення змісту обвинувального акту, встановлення особи обвинуваченого, вислухавши його позицію, відповідно до якої суть пред`явленого йому обвинувачення зрозуміла та вину він визнає повністю, суд першої інстанції поставив перед учасниками кримінального провадження питання щодо обсягу та порядку дослідження доказів, та отримав згоду як прокурора так і обвинуваченого на здійснення скороченого порядку їх дослідження.

Як вбачається з висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 2 березня 2018 року в справі № 521/11693/16-к, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак, дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені у ст.91 КПК України. Тобто, законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст.349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Незалежно від обсягу доказів, які досліджуватимуться судом, зокрема, внаслідок визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, допит обвинуваченого здійснюється обов`язково.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, допит обвинуваченого ОСОБА_7 проводився судом. Підтвердженням цього є журнал судового засідання від 11 січня 2024 року. Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував правильність розуміння обвинуваченим ОСОБА_7 зазначених обставин.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано та належним чином мотивовано рішення про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, Позиція останнього щодо повного визнання своєї вини у скоєному, була також врахована судом.

При розгляді вказаного кримінального провадження, судом першої інстанції не порушено приписів ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - права особи на справедливий суд, а також права на захист.

Що стосується твердження апелянта щодо неврахування позиції потерпілого у вказаному кримінальному провадженні та неповідомлення його щодо розгляду кримінального провадження колегія суддів, також вважає їх безпідставними та голослівним, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_9 був належним чином повідомлений про необхідність прибути у судове засідання у якості потерпілого по справі №644/5285/21 за обвинуваченням ОСОБА_7 на 17 10 2023 року на 10-00 годину, шляхом направлення йому SMS-повідомлення на вказаний ним же номер телефону ( т. 1 а.с. 151).

В підготовче судове засідання, призначене на 17 10 2023 року на 10-00 годину потерпілий ОСОБА_9 не з`явився. Про причини своєї неявки не повідомив.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував про його проведення за відсутності потерпілого.

Повідомлення щодо наступного судового засідання у вказаному кримінальному провадженні потерпілому ОСОБА_9 доставлено не було, через тимчасову недоступність абонента, проте матеріали кримінального провадження містять заяву останнього, датовану 01 11 2023 року, відповідно до якої, ОСОБА_9 просить не викликати його у судові засідання у якості потерпілого у ДТП, що сталася 18 03 2021 року. Зазначив, що претензій до ОСОБА_7 не має (т.1 а.с. 163).

Крім того, відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_9 від 07 04 2021 року, останній зазначає про добровільність його перебування 18 03 2021 року в автомобілі ОСОБА_7 та про відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 (т.1 а.с. 40).

В судовому засіданні 09 11 2023 року обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілого ОСОБА_9 .

В той же час, головуючим було зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_7 особисто повідомити потерпілого ОСОБА_9 про дату та час наступного судового засідання. Сам же обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що має контакти з потерпілим і зобов`язується повідомити та забезпечити явку останнього у наступне судове засідання (аудіозапис від 09 11 2023 року).

В подальшому судом першої інстанції на адресу потерпілого ОСОБА_9 здійснювалися виклики у судові засідання, шляхом направлення судових повісток за адресою, наданою самим потерпілим у заяві про залучення до провадження як потерпілого, проте, вказані повістки поверталися до суду першої інстанції через відсутність адресата за вказаною адресою (т.1 а.с. 26, 54,167, т.2 а.с.15).

Здійснення повідомлення потерпілого ОСОБА_9 , шляхом направлення SMS також виявилося в подальшому неможливим через недоступність абоненту (т.1 а.с.23, 169, т.2 а.с. 12,17 ).

З урахуванням викладеного, колегія суддів переконана, що суд першої інстанції використав усі можливості та здійснив всі необхідні заходи щодо належного повідомлення потерпілого ОСОБА_9 щодо необхідності його прибуття у судові засідання з розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .

Крім того, колегія суддів констатує, що за наявності в матеріалах кримінального провадження заяв потерпілого ОСОБА_9 щодо відсутності у нього претензій до обвинуваченого та небажання брати участь у судових засіданнях, твердження захисника про неврахування під час ухвалення вироку думки потерпілого є безпідставним.

Отже, доводи захисника обвинуваченого, що судомпершої інстанції порушено вимоги кримінального процесуального закону, у зв`язкуз тим, що недопитано потерпілого, внаслідок чого необґрунтованого визнано винним ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням за ч.2 ст.286 КК України, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту задля уникнення від кримінальної відповідальності та як наслідок покарання, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні поданої апеляційної скарги.

Крім іншого, апеляційна скарга захисника містить твердження щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження технічного носія інформації на якому були б зафіксовані судові засідання за 11 січня та 01 лютого 2024 року, проте, колегія суддів вважає його безпідставним та таким, що спростовується матеріалами кримінального провадження з огляду на наступне.

Так, наказом Державної Судової Адміністрації від 06 06 2022 року №156 «Про затвердження Інструкції щодо роботи з технічними засобами фіксування судових засідань» було затверджено відмову від записів судового засідання на компакт-диски, натомість регламентовано автоматичне збереження технічного запису судового засідання в централізованому файловому сховищі, що використовується підсистемою відеоконференцзв`язку.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що технічна фіксація судових засідань по справі №644/5285/21 відносно ОСОБА_7 , які відбувалися 11 січня та 01 лютого 2024 року здійснювалася за допомогою системи технічної фіксації судових процесів «Акорд», інвентарний номер 104/001081, що підтверджено картками збереження технічного запису та протоколу (журналу) судового засідання, а також журналами судових засідань від 11 січня 2024 року та від 01 лютого 2024 року (т.2 а.с. 7, 8-9, 20, 21-22).

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що відповідно до вищевказаної Інструкції, захисник не позбавлена права отримати копію технічного запису судового засідання, шляхом подачі відповідної заяви.

Таким чином, на думку колегії суддів, вимога апелянта про скасування вироку відносно ОСОБА_7 та призначення нового розгляду у суді першої інстанції не має правового підґрунтя у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 02 2024 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4