Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1737/20
Провадження № 1-кп/945/152/24
ВИРОК

Іменем України

08 квітня 2024 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження №0000213, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.04.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зоря Веселинівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 30 січня 2024 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнено від відбування покарання з випробуванням та призначено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік; 05 лютого 2024 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнено від відбування покарання з випробуванням та призначено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення ОСОБА_4 , визнаного судом доведеним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно о 23:00 годині 16.04.2019 року ОСОБА_4 перебував за місцем його спільного мешкання з ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , де останній, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, а саме через ревнощі (звинувачення співмешканки у подружній зраді) , вчинив словесну сварку з ОСОБА_6 .

Під час конфлікту у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи зазначений протиправний намір, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпечність своїх дій, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 , яка в цей час сиділа на дивані в кімнаті зазначеної вище квартири, схопив ОСОБА_6 обома руками за ліву руку, яку завів за спину останній (заламав) та почав викручувати, а після крику потерпілої від болю наніс по викрученій руці один удар рукою.

Внаслідок вказаних вище дій, ОСОБА_4 умисно спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням, яке відноситься до категорії середнього ступеню, тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Позиція потерпілої ОСОБА_6 .

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що претензій до обвинуваченого у неї не має. Цивільний позов потерпіла не заявляла. Просила суд призначити покарання, визначене в угоді про примирення.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

08.04.2024 року у кримінальному провадженні № 0000213 між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю представника потерпілої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до угоди про примирення, потерпіла та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України.

ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину в обсязі пред`явленої йому обвинувачення.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 має понести за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а саме: позбавлення волі на строк 1 (один) рік 8 місяців позбавлення волі. Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.01.2024 року за ч.3 ст.185 КК України та вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05.02.2024 року за ч.3 ст.185 КК України виконувати самостійно.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та потерпілій.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_6 просили затвердити угоду про примирення між ними та призначити узгоджене сторонами покарання. При цьому прокурор, захисник та представник потерпілої підтримали затвердження угоди.

Розглядаючи в порядку ч.5 ст.474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав свою вину, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п.п.2,3,4 ч.5 ст.474 КПК України та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілою, визначена сторонами угоди про примирення є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, а також визначена з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного,який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також відсутність обставин що пом`якшують та обтяжують покарання. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_6 повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, при цьому, обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч.5 ст.474 КПК України.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення, є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

За вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

У кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 21.05.2019 року. 25.01.2021 року ОСОБА_4 звільнено з Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор», на підставі ухвали Миколаївського апеляційного суду від 22.01.2021 року, у зв`язку зі зміною запобіжного заходу на домашній арешт. Станом на дату розгляду цього кримінального провадження запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовується.

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373, 374, 375, 468, 469 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 08.04.2024 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадження №0000213, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.04.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді 1 (одного) року 8 (восьми) місяців позбавлення волі. Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 січня 2024 року за ч.3 ст.185 КК України та вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 лютого 2024 року за ч.3 ст. 185 КК України виконувати самостійно.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21.05.2019 року по 25.01.2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Початок відбування строку покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч.2 ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

08.04.2024