справа № 208/3541/21
№ провадження 1-кп/208/233/24
ВИРОК

Іменем України

31 травня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000142 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, зі слів працюючого різноробочим, не одружений, реєстрації не має, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого за кримінальні правопорушення проти власності, останній раз 01.09.2021 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 07.07.2023 року по відбуття строку покарання,

який обвинувачується за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знов вчинив аналогічні злочини за наступних обставин.

В вечірній час 23.02.2021 року, ОСОБА_8 разом з раніше знайомою ОСОБА_9 , перебував на подвір`ї біля будинку 8, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив у користуванні останньої мобільний телефон «Samsung SM-J600F»

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з карману верхнього одягу Передистої викрав зазначений мобільний термінал, вартість якої складає 2 233 гривень.

Заволодівши телефоном, ОСОБА_8 залишив місце вчинення злочину, викраденим майном у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на зазначену суму.

Окрім цього, приблизно о 16 годині 28.03.2021 року, ОСОБА_5 разом з малознайомим ОСОБА_11 перебував біля магазину «Черемшина», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив в користуванні останнього мобільний телефон «Хіаоmі Redmi Go»

Діючи повторно та реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 попросив у ОСОБА_12 мобільний термінал начебто для здійснення дзвінка.

Погодившись на прохання, ОСОБА_12 вийняв із сумки мобільний телефон, а ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, діючи повторно, відкрито, з корисливих мотивів, вихопив з правої руки потерпілого належний тому мобільний телефон «Хіаоmі Redmi Go», вартість якого становить 1 066,67 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а протиправно здобутим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши своїми діями ОСОБА_12 майнової шкоди на зазначену суму.

У судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, обставини його скоєння, визнає у повному обсязі. Ці обставини розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

За обставин викладених в обвинувальному акті, ОСОБА_8 визнавши свою вину повністю, пояснив суду наступне.

З потерпілими по справі раніше знайомий.

Ввечері 23.02.2021 року, він проходив повз будинку по АДРЕСА_2 , де зустрів Передисту ОСОБА_13 . Далі, разом сиділи у дворі будинку, спілкувались та вживали алкоголь. В ході спілкування побачив у ОСОБА_13 мобільний телефон, який та поклала в кишеню куртки. Вирішив його викрасти, і непомітно для потерпілої витягнув з кишені її куртки телефон, після чого з місця події пішов. Телефон продав а гроші витратив на власні потреби.

В післяобідній час 28.03.2021 року, він разом з потерпілим ОСОБА_14 та ще з одним знайомим, знаходився на АДРЕСА_2 , біля магазину «Черемшина», де в ході спілкування побачив в користуванні у ОСОБА_12 мобільний телефон. Вирішив його викрасти і попросив у ОСОБА_15 телефон для начебто дзвінків. Коли ОСОБА_12 дістав з сумки мобільний телефон, він вихопив його з руки потерпілого та з місця події втік. В подальшому мобільний телефон здав до ломбарду. Виручені гроші витратив на власні потреби.

Він щиро кається у скоєному та осуджує свою поведінку. В липні 2023 року він відбув покарання призначене його за останні злочини, влаштувався на роботу, кримінальні правопорушення не вчиняє і не має намірів повертатись до протиправного життя. Просить його суворо не карати, не позбавляти волі і дати шанс для нормального життя.

Враховуючи клопотання ОСОБА_8 про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів його винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом обвинуваченого, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, вважаються встановленими в судовому засіданні, не потребують окремого дослідження у ході судового розгляду і це враховується судом при постановленні вироку.

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обсяг яких визначено, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_8 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд вважає повне визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, що вчинила злочин, має бути призначено покарання, яке є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Санкція ч.2 ст. 186 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, яке за відсутності обставин передбачених ст. 69 КК України, відповідно до ст. 70 ч.1 цього Кодексу і підлягає застосуванню за сукупністю кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому міри покарання, суд враховує характер скоєних ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпечність, особу обвинуваченого, який є раніше судимим, вину визнав повністю, скарг на його поведінку за місцем мешкання не надходило, з 2009 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом психічних та поведінкових розладів в результаті вживання психоактивних речовин, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, враховує обставини що пом`якшують його покарання, відсутність обставин які його обтяжують.

ОСОБА_16 покарання обвинуваченому ОСОБА_8 встановлюється судом з урахуванням повного аналізу досліджених матеріалів справи, з врахуванням позиції державного обвинувачення та доводів сторони захисту. Потерпілі зазначають про відсутність до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру.

Статтею 17 закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії», «Фрізен проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним»

У справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав: «для того щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи»

Призначення покарання у межах, встановлених у санкції статті «Особливої частини» КК, що передбачає відповідальність за скоєний злочин, означає, що суд має виходити із санкції тієї статті, за якою кваліфіковано скоєний злочин. Суд, виходячи з принципу справедливості покарання, має застосувати більш суворий вид покарання серед передбачених за скоєний злочин лише тоді, коли менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що беруться до уваги при призначенні покарання.

ОСОБА_8 є раніше неодноразово судимим та відбував покарання у виді позбавлення волі в кримінально-виконавчих установах, але цілі та мета покарання за рахунок саме суворості покарання не була досягнута.

На теперішній час обвинувачений зазначає про працевлаштування, що він став на шлях виправлення та не має наміру повертатись до кримінального способу життя.

Норми кримінального законодавства наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, яка є другорядною, а виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Правова система держави має забезпечувати баланс між суворістю та м`якістю заходів реагування на порушення кримінально-правових заборон і покарання, яке призначається особі, має бути справедливим.

Враховуючи викладене, принцип індивідуалізації покарання, позицію державного обвинувачення, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі, з встановленням іспитового строку, визначених в максимально можливих строках передбачених законодавством для такого виду покарання, з покладанням на ОСОБА_8 обов`язків передбачених ст. 76 КК України, в тому числі виконання заходів передбачених пробаційною програмою.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Пробаційні програми є новим, проте дієвим інструментом у роботі з особами, засудженими за рішенням суду до покарань та звільнених від його відбуття з випробуванням, який дозволяє отримати перевагу щодо подолання шкідливих звичок, зміни прокримінального мислення, формування безпечного суспільства, зниження злочинності та запобігання повторним злочинам.

Пробаційні програми це спеціальні програми соціально-психологічного психокорекційного спрямування, які зобов`язує пройти суд для того, щоб людина змінила свою поведінку, своє відношення до оточуючих, свій внутрішній світ та передбачає комплекс заходів, спрямованих на корекцію соціальної поведінки або її окремих проявів, формування соціально сприятливих змін особистості.

Суд вважає, що виконання обвинуваченим обов`язків передбачених ст. 76 КК України та заходів «Пробаційної програми», у свої сукупності буде сприяти виправленню обвинуваченого, попередженню вчиненням нових злочинів, і тому враховуючи основну мету покарання, визначене покарання є цілком достатнім, законним та справедливим.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягнення з обвинуваченого.

Цивільні позови по справі не заявлені.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обрано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_5 протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційними програмами «Зміна прокримінального мислення», «Попередження вживання психоактивних речовин»

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати по проведенню експертизи у сумі 1 340,28 гривень.

Речові докази по справі: специфікації до договорів фінансового кредиту, оптичні диски з відеозаписом камер внутрішнього відеоспостереження ПТ «Ломбард «Гарант» «Імперіал» зберігати при матеріалах справи;

- мобільний телефон «Samsung SM-J600F» який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_9 ; мобільний телефон «Хіаоmі Redmi Go», який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілому ОСОБА_11 , - знявши арешт з майна залишити у власників.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1