ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4989/23
провадження № 1-кп/753/748/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, громадянина України, працюючого на посаді директора ТОВ «Укметпром», одруженого, маючого на утриманні сина 2017 р.н., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, приблизно у червні 2019 року, діючи у власних інтересах, маючи умисел на самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці за відсутності дозволу органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування без подачі та реєстрації документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, умисно самовільно здійснив будівництво садового (дачного) будинку по АДРЕСА_2 , загальною площею 10,0 кв.м, та дії щодо реєстрації об`єкту житлової нерухомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того у невстановлений в ході досудового розслідування час, приблизно у червні 2019 року, за відсутністю відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи користування (оренду) та за відсутністю вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки, а також без державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку, права постійного користування і права оренди земельної ділянки та документів, що посвідчують право на земельну ділянку, зайняв земельну ділянку загальною площею 0,06 га., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на якій здійснив самовільне будівництво, шляхом її огородження парканом, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Таким чином, ОСОБА_2 , достовірно знаючи про відсутність у нього передбачених законом підстав, а саме, права власності або користування (оренди) земельною ділянкою, діючи умисно, всупереч ст.14 Конституції України, ст.116, 124, 125, 211 Земельного кодексу України, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 14 березня 1997 року №209, з невстановленого в ході досудового розслідування періоду, але не пізніше 8 липня 2019 року, для особистих потреб, без правовстановлюючих документів, огородив парканом земельну ділянку та самовільно здійснив будівництво об`єкту нерухомості, площею 10,0 кв.м на земельній ділянці загальною площею 0,06 га., за адресою: АДРЕСА_2 , яка перебуває в комунальній власності в особі Київської міської ради, тим самим здійснив самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину не визнав та пояснив, що з самого дитинства в нього є друг ОСОБА_7 . Коли вони підросли, то почали разом займатися підприємницькою діяльністю. ОСОБА_2 , також, знає батька ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , який приблизно о 2011 році запропонував йому придбати садовий будинок, на що він погодився. ОСОБА_2 написав заяву до кооперативу «Магнолія» та всім процесом оформлення займався ОСОБА_8 .. У 2019 році ОСОБА_2 приїхав до нотаріуса, де підписав необхідний пакет документів для оформлення садового будинку. Самовільне зайняття земельної ділянки чи самочинне будівництво не здійснював.

Разом з тим, ОСОБА_2 відмовився надавати відповіді на питання учасників судового провадження та суду.

1.Мотиви і оцінки суду за наслідками перевірки обставин висунутого обвинувачення і перевірки їх доказами наданими сторонами кримінального провадження під час судового розгляду

Не дивлячись на такі показання обвинуваченого ОСОБА_2 та не визнання вини за ч. 3 ст. 197-1 КК України, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні докази, зібрані по справі, суд уважає повністю доведеною його винуватість у вчиненні даного інкримінованого йому кримінального правопорушення при викладених у обвинувальному акті обставинах, що підтверджується даними у:

-відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 72-73), з якого вбачається право власності ОСОБА_2 на садовий будинок по АДРЕСА_2 (вказана інформація стороною захисту не оспорюється);

-інформаційній довідці КП КМР «КМБТІ» від 11 червня 2019 року № СБ-2019 №267, де на замовлення приватного нотаріуса ОСОБА_9 надано відповідь, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, садовий будинок АДРЕСА_2 на праві власності не зареєстрований (т. 1 а.с. 77);

-акті обстеження земельної ділянки № 22-0007-02від 5 січня 2022 року, а саме, за адресою: АДРЕСА_2 , яка перебуває у комунальній власності (т. 1 а.с. 90-91), в ході якого було виявлено паркан та будівлю невідомого призначення орієнтовною площею 10 кв. м. і тимчасову споруду. Доступ на земельну ділянку обмежений;

-протоколі огляду місця події від 2 листопада 2022 року (т. 1 а.с. 92-93), де місцем огляду є земельні ділянки АДРЕСА_2 , які з однією з сторін межують з прибережною захисною смугою каналу штучного походження, з`єднані озером Мартишів та Підбірна. Земельні ділянки огороджені парканом високим;

-протоколі огляду від 10 листопада 2022 року інформаційного ресурсу у мережі Інтернет інформативного сайту: http://google/com/ua/maps (т. 1 а.с. 94-96), за допомогою якого було здійснено візуальний огляд будинку АДРЕСА_2 7-річної давності. Так, з огляду вбачається, що чітко значиться земельна ділянка поряд будинку НОМЕР_12 , який був кінцевою капітальною спорудою поряд водного каналу. На оглядаємій ділянці відсутні будь-які забудови, є рослинність та дерева, наявна стежка;

-висновку № 05/477 від 27 червня 2012 року про погодження землеустрою щодо відведення земельної ділянки (т. 1 а.с. 97-98), відповідно до якого територія садового товариства «Магнолія» межує зі смугою відведення каналу без назви, з`єднує озера Мартишів та Підбірне. Також, у висновку зазначено, що Держуправління погоджує проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок обслуговуючому кооперативу «Магнолія» для експлуатації та обслуговування проїздів спільного користування та громадянам, членам ОК «Магнолія» для ведення колективного садівництва;

-протоколі огляду від 21 грудня 2022 року фотоматеріалу - роздруківки з Інтернет ресурсу Google Карти (т. 1 а.с. 101-103), з якої вбачається, що місцевість за запитом: АДРЕСА_2 , огороджена парканом, але, якщо оглядати вказану ділянку станом на 5 місяць 2003 року, то будь яких забудов чи огорож не вбачається;

-протоколі огляду від 9 січня 2023 року (т. 1 а.с. 106-110) фотоматеріалу - роздруківки з Інтернет ресурсу https//kadastr.live , відповідно до якої ділянка місцевості з номером :96:473:0101 за адресою: АДРЕСА_2 належить до комунальної власності;

-ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року (т. 1 а.с. 124-125) на підтвердження надання дозволу на огляд об`єкту нерухомого майна, загальною площею 10 м.кв, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_2 ;

-протоколі огляду від 22 лютого 2023 року (т. 1 а.с. 126-128), де об`єктом огляду є об`єкт нерухомого майна, загальною площею 10 м.кв, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та огороджений з трьох сторін, з четвертої сторони розміщено канал до якого закритий прохід;

-технічному звіті про встановлення на місцевості зовнішніх меж фактичного землекористування територією, що розташована по АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 134-151), відповідно до якого на вказаній ділянці, яка огороджена високим парканом, знаходиться будівля з газоблоку та металева споруда;

-листі першого заступника директора Департаменту містобудування та архітектури від 27 лютого 2023 року № 52/287 вх 23 (т. 1 а.с. 166) щодо відсутності в реєстрі адрес у місті Києві, який ведеться згідно з Положенням про реєстр адрес у м. Києві, відомостей про документ стосовно присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомості майна по АДРЕСА_2 ;

-листі - відповіді начальника КП КМР «КМ БТІ» від 13 лютого 2023 року (т. 1 а.с. 167-169), відповідно до якого, згідно з даними реєстрових книг КП «Київської міської Ради «КМ БТІ», садовий будинок НОМЕР_11 по вул. Ентузіастів,10 в СТ «Ентузіастів» на праві власності не зареєстрований;

-листі -відповіді Департаменту земельних ресурсів від 10 лютого 2023 року (т. 1 а.с. 170-172), відповідно до якого Департаментом підготовлено проекти рішень Київської міської ради про відмову громадянину ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення колективного садівництва по АДРЕСА_2 та передано для подальшого розгляду до Київської міської ради. На пленарному засіданні сесії Київської міської ради 14 травня 2022 року прийнято рішення № 4631/4672 про відмову громадянину ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення колективного садівництва по АДРЕСА_2 ;

-витязі з містобудівного кадастру, що містить фрагмент функціональних зон територій та планувальні обмеження стосовно зазначеної земельної ділянки та підписаний кваліфікованим електронним підписом (т. 1 а.с. 222-224);

-ухвалі слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 8 березня 2023 року про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів з можливістю вилучення їх оригіналів, що знаходяться у володінні приватного нотаріуса ОСОБА_9 , щодо проведення державної реєстрації 8 липня 2019 року права власності на садовий будинок АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 11-12);

-документах, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 8 березня 2023 року у приватного нотаріуса ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 16- 21) на підтвердження звернення ОСОБА_2 із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Також, судом було допитано свідків сторони обвинувачення.

Зокрема, свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що він є членом ОК «Магнолія» з 2013 року, а з 2018 року його головою. До нього був ОСОБА_11 . ОСОБА_2 він не знає. Чи був ОСОБА_2 членом кооперативу «Магнолія» до 2018 року, йому невідомо. Ділянка по АДРЕСА_2 належить до кооперативу «Ентузіастів». Приблизно 3-5 років тому на ділянці по АДРЕСА_2 ніяких огорож не було, були зарослі та відкритий доступ до каналу.

Надаючи відповіді на питання, свідок ОСОБА_10 повідомив, що довідка, видана Головою Правління обслуговуючого кооперативу «Магнолія» № 000155а, ОСОБА_2 для оформлення права власності, де зазначено, що останній є членом О.К. «Магнолія» та власником садового будинку АДРЕСА_2 , який побудований господарчим способом та введений в експлуатацію до 1991 року, йому не знайома. Зазначив, що між ОК Ентузіаст» та «Магнолія» існує давній конфлікт, оскільки земля перебуває в оренді ОК « Ентузіаст », а будинки у власності ОК «Магнолія».

Свідок ОСОБА_13 у суді пояснив, що він є головую правління ОК «Ентузіаст» з 1993 року. АДРЕСА_2 знаходиться поза межами ОК «Ентузіаст» та їм не належить. Приблизно 5 років тому на цій ділянці нічого не було, потім з`явилася будка та огорожа. ОСОБА_2 він раніше ніколи не бачив. Зазначив, що на території цієї ділянки стоїть високовольтна електроопора, яку не можна огороджувати. Встановленням цієї електроопори займався голова СК «Вікторія» ОСОБА_14 ..

Надаючи відповіді на питання захисника, свідок зазначив, що він не є упередженим, а каже тільки правду.

Свідок ОСОБА_11 у суді пояснив, що він був головую правління ОК «Магнолія» з початку заснування кооперативу - 2004 рік. Спочатку існував кооператив «Ентузіаст» - приблизно 200 осіб. У 2004 році ОСОБА_10 запропонував йому створити ОК «Магнолія» щоб навести лад із документами. Він погодився бути головою правління. Відбулися загальні збори про створення ОК "Магнолія", а його обрали головою. Він з ОСОБА_10 домовився, що всією документацією буде займатися ОСОБА_10 , як його заступник. У процеси приватизації він участі не приймав. З грошима ніяких справ не мав, за ними не було закріплено ніяких земель. Що відбувається на вул. 10 Ентузіастів, йому невідомо, бо вона далеко від нього. Люди періодично захоплювали територію біля каналу, але він не міг якось на це вплинути. Діяльністю кооперативу він майже не займався, надав доручення ОСОБА_10 , який все вирішував. З ОСОБА_2 він познайомився на спортивному майданчику приблизно в 2016-2017 рр. Чи є він членом ОК «Магнолія», йому невідомо. Коли він був головою, то видавав довідки щодо членства в кооперативі, але обов`язково перевіряв особу, чи є він членом кооперативу.

Надаючи відповіді на питання, свідок зазначив, що довідку про членство в кооперативі ОСОБА_2 він не видавав. Довідка на а.с. 75 Т. 1 йому знайома, але підпис там не його. Також пояснив, що до 2017 року на ділянці АДРЕСА_2 , раніше нічого не було, окрім хащів.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що він з 2017 року був керівником ТОВ «Проекттехсервісгруп». З лютого 2023 року вже там не працює. Для виготовлення техпаспорту інженер обов`язково виїжджає на місце, де знаходиться об`єкт. ОСОБА_2 він не знає та не може сказати чи звертався він для виготовлення техпаспорту. Зазначив, що підпис та печатки на техпаспорті схожі на його.

Свідок ОСОБА_16 у суді пояснив, що з 2017 року він працював інженером у ТОВ «Проекттехсервісгруп», де займався інвентаризацією житлового фонду. ОСОБА_15 був директором. Раніше він працював у БТІ, але не мав свідоцтва чи сертифікату, а мав право лише викреслювати схеми об`єктів нерухомого майна. При огляді технічного паспорту (т. 1 а.с. 211, т. 2 а.с. 5-9), свідок зазначив, що бланки не його, а креслення, можливо, його. Упевнено стверджував, що підпис на бланку не його. Зазначив, що бланки в нього ніколи не змінювались, а зазначена у паспорті адреса, йому взагалі невідома.

Свідок ОСОБА_17 в суді пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_10 , через одну ділянку, де знаходиться будинок 31. Є членом СК «Ентузіаст» та проживає за вказаною адресою з травня 2015 року. У 2015 році на ділянці НОМЕР_11 нічого не було, прохід був вільний. На сьогоднішній день там вже високий паркан, за яким нічого не видно, а сама ділянка примикає до водного об`єкту. Зазначила, що земельна ділянка НОМЕР_11 раніше нікому не належала, а зелений паркан з`явився приблизно 2-3 роки тому. До зведення парку на ділянці жодних будинків не було, там скидали сміття, жодне будівництво не велося. Обвинуваченого не знає, на зборах СК ніколи не бачила. Також, свідок стверджувала, що ніхто на неї не впливав щоб вона давала саме такі показання в суді.

Свідок ОСОБА_14 у суді пояснив, що він є головою правління СК « Вікторія », який знаходиться навпроти СК « Ентузіаст », їх розділяє річка «Підбірна». У 2007 році було розроблено проект документації по будівництву ПАТ «Київенерго» кабельної мережі 10 кВ. Наразі вказана лінія проходить під землею вздовж вул. 10-та Ентузіастів і виходить на повітряну опору, яка знаходиться безпосередньо на ділянці НОМЕР_11 . У подальшому лінія з опори переходить через річку «Підбірна» та іншу опору до трансформаторів СК « Вікторія ». Коли будувалась магістраль, то ділянка була вільна. Крім того, згідно чинного законодавства, земельна ділянка НОМЕР_11 не може бути взагалі ніким забудована через наявність електричної мережі та віднесення її до прибережної захисної смуги. Також свідок пояснив, що пару років тому він був свідком того як на вказаній ділянці почались якісь рухи. Сусід ділянки сказав йому, що хоче навести порядок на вказаній ділянці та почистити канал, нічого будувати не збирається. Але свідок зрозумів, що щось відбувається не те і попередив сусіда, що там проходить мережа, а тому тут нічого не можна робити. Потім через деякий час з`явився вагончик вже у власності якоїсь людини. До цього всі ходили на ту ділянку, зносили відходи, був вільний доступ. Впевнено стверджував, що 2-3 роки тому на вказаній ділянці НОМЕР_11 взагалі не було жодної будівлі, а були лише хащі. Також свідок надав суду та учасникам для огляду технічну документацію на підтвердження знаходження електромережі та опори, копії яких було надано прокурором (т. 2 а.с. 84-91).Надаючи відповіді на питання захисника щодо оригіналів наданих схем, свідок зазначив, що зараз вони знаходяться в ДТЕК (раніше мало назву ПАТ «Київенерго»), а в нього завірені копії з печаткою ПАТ «Київенерго».

Допитаний в судовому засіданні представник потерпілого пояснив, що земельна ділянка АДРЕСА_2 відноситься до комунальної власності і перебуває у володіння Київської міської ради, яка її у власність нікому не передавала. Зазначив, що ОСОБА_2 неодноразово звертався до Київської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, однак йому було відмовлено.

Суд ураховує, що показання свідків та представника потерпілого були послідовними, логічними, переконливими, не мають ніяких істотних суперечностей, які б давали підстави для сумнівів.

Крім того, такі показання останніх узгоджуються з іншими письмовими доказами по справі, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Щодо показань обвинуваченого ОСОБА_2 у судовому засіданні, в яких він не визнав своєї винуватості, то суд уважає їх такими, що не відповідають дійсності і спрямовані на уникнення останнім кримінальної відповідальності. Так, під час судового розгляду показаннями свідків та письмовими доказами було встановлено, що по АДРЕСА_2 , до 2019 року не було жодних будинків та лише приблизно у липні 2019 року ОСОБА_2 здійснив самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Також, у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що знає ОСОБА_2 ще з 2010 року, він є товаришем його сина. Так, він запропонував ОСОБА_2 стати власником сусідньої з ним земельної ділянки. Оскільки в нього було доручення від ОСОБА_11 на здійснення реєстраційних дій, то він займався оформленням документів ОСОБА_2 . При цьому він займався збиранням документів, особисто отримував довідку (а.с. 75 т. 1) у ОСОБА_11 , але де оригінал, йому невідомо, всі документи мають бути у ОСОБА_2 . Для оформлення права власності на будинок ОСОБА_2 , свідок звернувся до нотаріуса ОСОБА_9 , яка все перевірила і здійснила відповідні дії. ОСОБА_2 підписав всі необхідні документа, але довіреність йому не надавав. Чи їздив ОСОБА_2 разом з ним до нотаріуса, він не пам`ятає. Зазначив, що на момент реєстрації на земельній ділянці був дерев`яний будинок. Він допомагав ОСОБА_2 відновлювати будинок та ставити паркан.

Однак суд критично оцінює показання вказаного свідка, оскільки вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які в судовому засіданні стверджували, що жодних довідок на ім`я ОСОБА_2 для оформлення права власності на садовий будинок не видавали. Також, інші свідки в судовому завданні підтвердили, що на вказаній ділянці не було жодних будівель ще 2-3 роки тому. Крім того, згідно вилучених у нотаріуса ОСОБА_9 документів, саме ОСОБА_2 звертався з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (т. 2 а.с. 17). Саме ОСОБА_2 було надано довіку приватним нотаріусом ОСОБА_9 про отримання від нього грошових коштів за державну реєстрацію в ДРРП (т. 2 а.с. 20). Між тим, сторона захисту не надала суду жодних доказів на спростування цих доказів.

Крім того, суд уважає, що свідок ОСОБА_8 є зацікавленою особою, оскільки саме він із самого початку був ініціатором оформлення на ОСОБА_2 права власності садового будинку та безпосереднім учасником подій, які призвели до внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення ОСОБА_2 кримінальних правопорушень.

Разом з тим, у судовому засіданні сторона захисту стверджувала, що довідка, видана Головою Правління обслуговуючого кооперативу «Магнолія» № 000155а, з якої вбачається, що вона видана ОСОБА_2 для оформлення права власності, де зазначено, що останній є членом О.К. «Магнолія» та власником садового будинку АДРЕСА_2 , який побудований господарчим способом та введений в експлуатацію до 1991 року (т. 1 а.с. 75), та технічний паспорт на садовий (дачний) будинок від 22 грудня 2017 року серія НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 78 - 85), де зазначено, що замовником є ОСОБА_2 , план, характеристика, рік (1991) садового (дачного) будинку по АДРЕСА_2 , що в м. Києві , є недопустими доказом, оскільки їх надано суду в копіях, які не завірені належним чином. При цьому безпосередньо в судовому засіданні оригінали цих письмових доказів не оглядалися хоча захисником про таке заявлялось.

Статтею 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 7 ст. 99 КПК України, сторона зобов`язана надати іншій стороні можливість оглянути або скопіювати оригінали документів, зміст яких доводився у передбаченому цією статтею порядку.

В той же час, стороною захисту наголошено, що оригінал цих документів по даному кримінальному провадженню для ознайомлення їм надано не було, та безпосередньо в судовому засіданні такі оригінали не оглядалися.

Щодо існування оригіналу цих документів по даному кримінальному провадженню, а також можливості надання їх для огляду в судовому засіданні, стороною обвинувачення також не надано будь-яких відомостей та підтверджень.

Отже, оскільки вказані документи, які надані стороною обвинувачення у ксерокопіях, належним чином не завірені, оригінали для огляду в судовому засіданні надано не було, суд погоджується з доводами сторони захисту в цій частині та приходить до висновку про недопустимість вказаних доказів.

Однак, на переконання суду, визнання вказаних доказів недопустимими не впливає на доведення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, оскільки підтверджується іншими належними та допустимими доказами, які суд сприймав безпосередньо в судовому засіданні.

2.Доводи сторони захисту

Щодо доводів сторони захисту про долучення прокурором копій документів, а саме: відомостей з Державного реєстру речових прав, інформаційній довідці КП КМР «КМБТІ» від 11 червня 2019 року № СБ-2019 №267, то автентичність цих документів можливо перевірити на відповідних офіційних сайтах.

Щодо акту обстеження земельної ділянки, то згідно постанови прокурора від 13 грудня 2022 року, вказаний документ було виділено з матеріалів іншого кримінального провадження № 0000328 від 28 січня 2022 року за ч. 3 ст. 197-1 КК України (т. 1 а.с. 86). Будь яких клопотань про витребування для огляду оригіналу вказаного акту, сторона захисту не заявляла.

При цьому, суд звертає увагу, що сторона захисту не оспорювала зміст вказаних документів, а лише посилалась на те, що це є копії.

Щодо доводів сторони захисту про визнання протоколу огляду місця події від 2 листопада 2022 року недопустими доказом, оскільки він був проведений з порушенням вимог КПК.

Так, в обґрунтування своїх доводів захисник посилається на те, що ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року, якою було надано дозвіл на проведення вказаної слідчої дії, буда постановлена з порушенням вимог КПК через відсутність аудіозапису судового засідання.

Разом з тим, суд звертає увагу, що згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, це не є порушенням вимог КПК України, оскільки передбачено можливість не здійснювати фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому проваджені.

Щодо доводів сторони захисту про визнання протоколу огляду від 22 лютого 2023 року (т. 1 а.с. 126-128) недопустими доказом, оскільки з відео видно як поняті залишили місце огляду до закінчення слідчої дії, то вони не заслуговують на увагу, оскільки, як убачається з самого протоколу, він був підписаний останніми без будь-яких зауважень.

Щодо доводів сторони захисту, про те, що протокол огляду інформаційного ресурсу у мережі Інтернет інформативного сайту: http://google/com/ua/maps є недопустимим доказом, оскільки незрозуміло звідки взято фото, то суд не приймає такі доводи захисника, оскільки вказана сторінка є вільною для перегляду будь ким та в будь який час. При цьому, сторона захисту не заявляла клопотань про огляд вказаного сайту безпосередньо в судовому засіданні.

Щодо доводів сторони захисту про недопустимість показань свідка ОСОБА_14 у судовому засіданні, оскільки останній під час досудового розслідування не допитувався та стороні захисту його показання не відкривалися.

Так в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_13 , який повідомив, що на ділянці НОМЕР_11 знаходиться електроопора, встановленням якої займався голова СК «Вікторія» ОСОБА_14 , а тому там взагалі нічого не можна було будувати. Про вказане він не повідомляв під час його допиту на досудовому розслідуванні. Отже, про наявність свідка ОСОБА_14 прокурору стало відомо лише під час судового розгляду.

Частиною 11 ст. 290 КПК України прямо передбачає, що «сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, що прокурором і було зроблено.

Разом з тим, за обставин цього кримінального провадження, суд не вважає такі дії прокурора істотним порушенням або таким, що вплинуло на принцип рівності сторін чи справедливість процесу в цілому. Суд виходить із того, що сторона захисту до моменту допиту свідка судом була ознайомлена з його показаннями і очевидно мала можливість ставити свої запитання останньому та висловлювати заперечення. Таким правом сторона захисту в судовому засіданні скористалась.

На цих підставах суд відхиляє наведені доводи захисту.

Щодо доводів сторони захисту про визнання недопустимим показань свідка ОСОБА_16 , оскільки його показання в суді є неправдивими, так як відрізняються від тих, які він давав на досудовому розслідуванні за участю захисника, у зв`язку з чим ОСОБА_2 звернувся з заявою до правоохоронних органів про вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України, за дачу завідомо неправдивих показань.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Як установлено вимогами ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 цього кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Так, свідок ОСОБА_16 був допитаний в судовому засіданні і суд сприймав ці показання безпосередньо, при цьому сторона захисту мала право та можливість задавати свідку відповідні питання та уточнювати певні факти та обставини, зокрема і ті, які мали місце на досудовому розслідуванні. Разом з тим, захисник взагалі не забажав з`ясувати у свідка питання щодо причин розбіжностей в його показаннях.

Між тим, на переконання суду, лише саме звернення обвинуваченого із заявою до правоохоронних органів, жодним чином не доводить той факт, що свідок у судовому засіданні давав неправдиві показання, будучи під присягою.

Щодо доводів сторони захисту про відсутність значної шкоди, що передбачено ч. 1 ст. 197-1 КК України, то суд зазначає, що ч. 3 ст. 197-1 «Самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво» КК містить самостійний склад кримінального правопорушення та передбачає кримінальну відповідальність за самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині першій цієї статті. Для кваліфікації самовільного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді значної шкоди необов`язкове (постанови ВС від 25 жовтня 2022 року у справі № 359/885/20 (провадження № 51-1986км22).

Щодо доводів сторони захисту про те, що по даному кримінальному провадженні на момент звернення прокурора з обвинувальним актом до суду закінчилися строки досудового розслідування.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Пунктом п`ятим частини першої ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

За приписами ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене, зокрема:

1) протягом сімдесяти двох годин - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або затримання особи в порядку ч. 4 ст. 298-2 цього Кодексу;

2) протягом двадцяти діб - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім, тощо.

Як убачається з постанови від 27 березня 2023 року (а.с. 70), ОСОБА_2 повідомлено про підозру 23 березня 2023 року.

27 березня 2023 року прокурором було складено обвинувальний акт, з яким остання звернулася до суду 28 березня 2023 року.

Отже, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що ОСОБА_2 визнавав свою вину чи був затриманий в порядку ч. 4 ст. 298-2 КПК України, прокурором були дотримані строки, передбачені п. 2 ч. 3 ст. 219 КПК України, а обвинувальний акт подано до суду у межах досудового розслідування.

Ототожнення захисником поняття повідомлення особі про підозру з строком притягнення особи до кримінальної відповідальності є неправильним та таким, що не передбачено нормами КПК, оскільки чинний КПК країни не забороняє повідомити особі про підозру після закінчення строків, передбачених ст. 49 КК України.

Разом з тим, захисником не було надано відповідних доказів на підтвердження того, що сторона захисту заявляла прокурору клопотання про закриття кримінального провадження.

Між тим, під час підготовчого судового засідання судом було роз`яснено обвинуваченому, що строки притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 197-1, ч. 4 ст. 358 КК України, закінчилися та він має право заявити відповідне клопотання. Однак, ОСОБА_2 категорично заперечував свою вину та не бажав закривати кримінальне провадження з зазначених підстав.

Щодо тверджень захисника про те, що всі докази отримані неуповноваженою особою з порушенням підслідності, то суд їх не приймає до уваги, оскільки не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи, а захисником взагалі не було обґрунтовано в чому саме полягало порушення підслідності. Те, що прокурор під час досудового розслідування особисто проводила певні процесуальні дії, не суперечить вимогам КПК України та не може свідчити про те, що вони здійснені неуповноваженою особою.

Щодо долучених стороною захисту письмових доказів на спростування винуватості ОСОБА_2 :

-листа - відповіді заступника директора - начальника управління ринку землі, з якого вбачається, що Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київради не здійснює жодних реєстраційних дій щодо земельних ділянок та прав на них;

-витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ОК «Магнолія», заначено станом на 2016 рік керівником ОСОБА_11 ;

-супровідного листа з розпорядженням КМДА № 2008 від 29 вересня 1998 року про надання членам самостворених товариств земельної ділянки загальною площею близько 216га для індивідуального житлового будівництва в урочищі Осокорки;

-довідок, в яких зазначається, що ОСОБА_8 є членом кооперативу «Магнолія»;

-витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо будинку АДРЕСА_12 , належний ОСОБА_8 , щодо будинку АДРЕСА_13 , належністю ОСОБА_11 , щодо будинку АДРЕСА_14 , належністю ОСОБА_17 , щодо будинку АДРЕСА_15 , належністю ОСОБА_20 , щодо будинку АДРЕСА_16 , належністю ОСОБА_21 , щодо будинку АДРЕСА_17 , належністю ОСОБА_10 , щодо будинку АДРЕСА_18 , належністю ОСОБА_22 , щодо будинку АДРЕСА_19 , належністю ОСОБА_23 , щодо будинку АДРЕСА_20 , належністю ОСОБА_24 , щодо будинку АДРЕСА_21 , належністю ОСОБА_25 , щодо будинку АДРЕСА_22 , належністю ОСОБА_26 , щодо будинку АДРЕСА_23 , належністю ОСОБА_27 , щодо будинку АДРЕСА_24 , належністю ОСОБА_28 , щодо будинку АДРЕСА_25 , належністю ОСОБА_29 , щодо будинку АДРЕСА_26 , належністю ОСОБА_30 , щодо будинку АДРЕСА_27 , належністю ОСОБА_31 , щодо будинку АДРЕСА_28 , належністю ОСОБА_32 , щодо будинку АДРЕСА_29 , належністю ОСОБА_33 , щодо будинку АДРЕСА_30 , належністю ОСОБА_34 , щодо будинку АДРЕСА_31 , належністю ОСОБА_35 , щодо будинку АДРЕСА_32 , належністю ОСОБА_36 , щодо будинку АДРЕСА_33 , належністю ОСОБА_37

-постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року, якою зобов`язано Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_11 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 травня 2014 року щодо реєстрації права власності на нерухоме майно - садовий будинок за адресою: АДРЕСА_34 ;

-виконавчого листа Київського апеляційного адміністративного суду про набрання судового рішення від 16 липня 2015 року законної сили 16 липня 2015 року;

-витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ОК «Магнолія»,

-бланку кооперативу, без підпису голови правління, про те, що ОК «Магнолія» є об`єднанням громадян, які мають земельні наділи, розташовані в межах вулиць Ентузіастів 1-11 у мікрорайоні «Осокорки» в Дарницькому районі міста Києва;

-повідомлення ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення певними особами у період з жовтня 20106 року по червень 2017 року та внесення відповідних відомостей до ЄРДР за ч. 1 ст. 384 КК України;

-наказу МЮУ № 3101/7 від 5 вересня 2017 року про відмову у задоволенні скарги ОК «Магнолія» від 4 серпня 2017 року;

-висновку південно-східної регіональної колегії МЮУ з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів МЮУ від 27 вересня 2021 року, яким рекомендовано відмовити у задоволенні скарги ОК «Ентузіаст»;

-скарги на рішення та дії державних реєстраторів, які незаконно здійснили державну реєстрацію по 27 будинкам по довідкам, отриманим від ОК «Магнолія» (в переліку немає посилання на ділянку АДРЕСА_2 );

-статуту ОК «Ентузіаст», витягу з протоколу від 22 квітня 2018 року про обрання членів правління, ревізійної комісії та голови правління ОСОБА_13 , наказу від 22 квітня 2018 року відповідно до якого ОСОБА_13 приступив до виконання обов`язків Голови правління, довіреність від 22 квітня 2018 року видана ОСОБА_13 як Голові правління,

-рішення КМР від 6 липня 2017 року про передачу ОК «Ентузіаст» певних земельних ділянок (в переліку яких немає посилання на ділянку АДРЕСА_2 );

-витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, де заначено кадастровий номер земельних ділянок, які розташована в м. Києві, Дарницький район, мікрорайон Осокорки;

-витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо будинків за адресою: м. Київ, ОК «Магнолія», по вул. Ентузіастів (відсутні дані щодо ділянки АДРЕСА_2 чи посилання на власника ОСОБА_2 );

-постанови Касаційного адміністративного суду ВС від 8 серпня 2019 року (т. 2 а.с. 102-104, 108-111, 113-139, 140-142, 143, 144, 145-146, 147, 150б - 151б, 152а -161, 161а-165а, 165б-166а, 167-167а, 168-179а, 179б-196, 196- 207а ), то оскільки вказані документи не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадження, суд їх не приймає до уваги, так як вони є неналежними доказами.

Щодо відповіді начальника Державного агентства водних ресурсів України Басейнове управління водних ресурсів середнього Дніпра від 4 липня 2023 року про відсутність відомостей про облік запитуваного водного об`єкту без назви між озером Мартишів та озером Підбірна в Дарницькому районі (т. 2 а.с. 105), а також копії листа першого заступника голови Дарницької районної в м. Києві Державної адміністрації щодо внесення змін до Словника іменованих об`єктів Дарницького району м. Києва, а саме: власної назви ОК «Магнолія» з наявними власними назвами вулиць (вул. Ентузіастів,1-11 (т. 2 а.с. 99), то вказане жодним чином не впливає на доведеність чи недоведеність винуватості ОСОБА_2 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, та не спростовує тих обставин, що до 2019 року на ділянці АДРЕСА_2 , не було жодного будинку, а ОСОБА_2 самовільно здійснив будівництво садового (дачного) будинку на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Також суд звертає увагу, що лист першого заступника голови Дарницької районної в м. Києві Державної адміністрації захисником надано у вигляді копії, яка не завірена належним чином, оригінал суду для огляду не надавався, що як вже зазначалося у цьому вироку раніше, є недопустими доказом.

Щодо довіреності від 12 березня 2016 року, яка надана ОСОБА_11 . ОСОБА_10 представляти його інтереси як голови правління ОК «Магнолія» в усіх державних та недержавних органах, установах і організаціях України, у тому числі в судах (т. 2 а.с. 148), то суд звертає увагу, що вказана довіреність не наділяє ОСОБА_10 видавати замість ОСОБА_11 будь-які довідки, зокрема, щодо перебування в членстві ОК чи щодо засвідчення права власності. Крім того, як стверджував ОСОБА_10 у судовому засіданні, він ніяких довідок ОСОБА_2 не видавав.

Щодо доводів сторони захисту в судових дебатах про те, що незрозуміло, за якою саме адресою вчинено самовільне будівництво.

Так, згідно обвинувального акту, самовільне зайняття і забудова земельної ділянки було по вул. 10-та Ентузіастів, оскільки саме такі відомості були у сторони обвинувачення на момент внесення відомостей до ЄРДР (картографічні матеріали з сайту та листи з департаменту земельних ресурсів). Крім того, свідок ОСОБА_14 надав в судовому засіданні для огляду документи на підтвердження того, що ще у 2007 році було розроблено проект документації по будівництву ПАТ «Київенерго» кабельної мережі 10 кВ. Наразі вказана лінія проходить під землею вздовж вул. 10-та Ентузіастів. Дозволи на проведення робіт отримувались саме за такою адресою. У подальшому земельну ділянку було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки ОК «Магнолія» так внесла у реєстр поіменованих об`єктів свої вулиці.

Однак, враховуючи викладене, те, що сторона захисту не оспорювала в судовому засіданні місце знаходження об`єкту, не вказували, що дозволи на проведення слідчих дій було надано за іншою адресою, відповідні державні органи у своїх листах ототожнюють вул. 10-та Ентузіастів з АДРЕСА_2 , суд приходить до висновку, що це є одна й таж сама адреса. Разом з тим, для уникнення незрозумілостей та маніпуляцій, суд уважає заможливе уточнити, що самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці було вчинено по

АДРЕСА_2. 3 .Висновки суду

Таким чином, суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, у тому числі перевіривши і оцінивши усі доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_2 про його невинуватість, уважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України є доведеною та кваліфікує його дії за цією статтею як самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яких є кримінальним проступком, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого, особу обвинуваченого, який несудимий, має на утриманні малолітню дитину, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має постійне місце проживання, працює.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд уважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, але не в максимальних межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2 та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 197-1 КК України, відноситься до кримінального проступку, який вчинено приблизно у червні 2019 року, тобто строк давності притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності на час розгляду справи в суді сплинув.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що після вчинення зазначеного кримінального правопорушення обвинувачений ухилявся від слідства або суду, або вчинив нове кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього кодексу.

Таким чином, на підставі ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_2 підлягає звільненню від призначеного вироком суду покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Також, як убачається з обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_2 , обвинувачується в тому, що він 08 липня 2019 року о 17 год. 22 хв., перебуваючи в приміщенні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_39 , діючи умисно, достовірно знаючи про те, що довідка №000155А видана Головою правління ОК «Магнолія» ОСОБА_11 на ім`я ОСОБА_2 є підробленою, з метою реєстрації права власності, здійснив використання завідомо підробленого офіційного документу, шляхом його подання. Надання ОСОБА_2 завідомо підробленого документу, що надає права, а саме, підтверджує членство у О.К. «Магнолія» ОСОБА_2 та факт побудови господарським способом садового будинку АДРЕСА_2 , а саме, довідки №000155А нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 з метою приховати інший злочин, самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці призвело до реєстрації на користь ОСОБА_2 об`єкту нерухомого майна, садового будинку АДРЕСА_2, реєстраційний номер 000 .

Вказані дії ОСОБА_2 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Разом з тим, ОСОБА_2 у судовому засіданні категорично заперечував свою винуватість у даному кримінальному правопорушенні, пояснюючи, що він процесом оформленням будинку у приватну власність, збиранням документів не займався. У 2019 році ОСОБА_2 приїхав до нотаріуса, де підписав необхідний пакет документів для оформлення садового будинку. Що і як відбувалось йому невідомо, самочинне будівництво не здійснював, підроблений документ не використовував.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають:

«Частина 2. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Частина 4. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Так, на переконання органу досудового розслідування, ОСОБА_2 достовірно знаючи про те, що довідка №000155А, видана Головою правління ОК «Магнолія» ОСОБА_11 на ім`я ОСОБА_2 , є підробленою, з метою реєстрації права власності, здійснив використання її шляхом подання нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 .

Отже, суд має встановити, а сторона обвинувачення довести, що ОСОБА_2 достовірно знав про існування підробленої довідки № 000155А та використав її з метою реєстрації права власності.

Однак, проаналізувавши показання обвинуваченого, свідків та письмові докази, долучені прокурором у судовому засіданні, суд приходить до висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки вони як самі по собі, так і в сукупності, прямо чи не прямо не підтверджують, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Так, прокурором у судовому засіданні на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, було надано довідку№ 000155а, яка видана Головою Правління обслуговуючого кооперативу «Магнолія», з якої вбачається, що вона видана ОСОБА_2 для оформлення права власності, де зазначено, що останній є членом О.К. «Магнолія» та власником садового будинку АДРЕСА_2 , який побудований господарчим способом та введений в експлуатацію до 1991 року (т. 1 а.с. 75), яку ОСОБА_2 використав з метою реєстрації прав власності.

Однак, як вже зазначалось у цьому вироку раніше, вказана довідка визнана судом недопустими доказом, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості використати цей доказ при прийняті процесуального рішення, та не може посилатись на нього при ухваленні судового рішення.

Також, суд звертає увагу, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який був головую правління ОК «Магнолія», зазначив, що ніяких довідок ОСОБА_2 він не видавав.

Будь яких інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_2 про його невинуватість за ч. 4 ст. 358 КК України, стороною обвинувачення суду надано не було.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, зокрема, у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а сам, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши, надані докази стороною обвинувачення та стороною захисту, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_2 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки сторона обвинувачення не довела, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ураховуючи викладене, суд уважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2023 року (т. 1 а.с. 117), на нерухоме майно загальною площею 10 м.кв. (реєстраційний номер 000), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2023 року (т. 1 а.с. 117), на нерухоме майно загальною площею 10 м.кв. (реєстраційний номер 000), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Речовий доказ по справі - житловий будинок АДРЕСА_2 - демонтувати.

Зобов`язати ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку по АДРЕСА_2 , привівши цю земельну ділянку до попереднього стану, шляхом знесення споруд (огорожі) та нерухомого майна загальною площею 10 м.кв. (реєстраційний номер 000).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 358 КК України визнати невинуватим та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю в діянні останнього складу даного кримінального правопорушення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1