КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_6 , який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням цифрового засобу зв`язку програмного забезпечення месенджеру «Вайбер»,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 03 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва задовольнив клопотання прокурора та продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Київський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 01 червня 2024 року включно.

Цією ж ухвалою суд визначив обвинуваченому ОСОБА_5 , заставу у розмірі 15 (п`ятнадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45 420 (сорок п`ять тисяч чотириста двадцять) грн., у разі внесення якої, ОСОБА_5 необхідно звільнити з-під варти та покласти на нього такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу суду; утримуватися від спілкування з іншою обвинуваченою, свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного органу свій паспорт для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, виходив із того, що обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке йому інкримінуються, а тому суд дійшов до висновку про відсутність, на даний час, підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року, змінити ОСОБА_5 обвинуваченому в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід (нічний домашній арешт або особисте зобов`язання).

Як стверджує сторона захисту, на даний час відсутні будь-які ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Докази існування таких ризиків прокурором, під час розгляду заявленого ним клопотання, не надані, а в матеріалах кримінального провадження такі докази відсутні.

При цьому, захисник звертає увагу на те, що при продовженні запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції не вивчені в повній мірі та враховані дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній має постійне місце проживання, працює, має доньку та цивільну дружину. Наведені дані, як вважає захисник обвинуваченого, свідчать про його стійкі соціальні зв`язки.

ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, якого він, як стверджує захисник, фактично не вчиняв.

Стороною обвинувачення при поданні клопотання про продовження строку дії раніше обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як вважає захисник, не доведено жодного з ризиків, передбачених, пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: щодо переховування від органів досудового розслідування або суду; щодо незаконного впливу на потерпілого та свідків та щодо вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 має постійне місце проживання, дитину, цивільну дружину та під час військового стану можливості виїхати за межі України не має. Сторона обвинувачення не надала доказів можливості незаконного впливу на потерпілого та свідків з боку ОСОБА_5 , а в ході допиту потерпіла та свідки не повідомляли про можливі погрози з його боку.

Доказів того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, сторона обвинувачення також не надала.

КПК України, як зазначає у скарзі захисник, покладає обов`язок доведення ризиків не процесуальної поведінки особи та неможливості застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу на сторону обвинувачення, у зв`язку з чим сторона захисту вважає, що сторона обвинувачення цього не зробила, а тому, за наявності вищевикладених обставин, є всі підстави для скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити оскаржувану ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу, як це передбачено ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання в апеляційній скарзі сторони захисту на те, що стороною обвинувачення, не було надано доказів на підтвердження існування заявлених ризиків, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року, оскільки встановлені судом апеляційної інстанції обставини та дані про особу обвинуваченого, не дозволяють зробити висновок про те, що зазначена ухвала є незаконною або необґрунтованою.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 щодо відсутності передбачених законом ризиків, які б могли служити підставами для продовження строку тримання останнього під вартою та наявності підстав, для застосування до нього іншого, більш м'якого запобіжного заходу, не пов'язаного з триманням під вартою, то вони також не можуть бути взяті до уваги, оскільки рішення суду першої інстанції щодо продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою містить у собі належні мотиви для його ухвалення, з урахуванням вимог, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а тому колегія суддів не вбачає достатніх правових підстав для спростування висновку суду першої інстанції про те, що наявність встановлених ризиків, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, унеможливлює застосування до обвинуваченого, іншого більш м'якого запобіжного заходу, не пов'язаного з триманням під вартою, оскільки жоден з цих запобіжних заходів, не зможе запобігти вказаним ризикам.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають право поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 01 червня 2024 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2024 року, відповідно до якої суд продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк 60 днів, до 01 червня 2024 року включно, з визначенням розміру застави, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 761/40258/19

Номер провадження : 11-кп/824/3631/2024

Категорія : ч. 3 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1