Справа № 203/286/16-к
Провадження № 1-кп/0203/10/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

прокурора- ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000506 від 21.02.2018, №0003302 від 04.12.2015, № 0003637 від 04.12.2015 року та № 0003708 від 09.12.2015, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпро, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-02.12.2014 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 1 року розбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік; ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2015 року звільнений від покарання на підставі ч.1 ст.78 КК України у зв`язку із закінченням іспитового строку;

-06.05.2016 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;

-17.06.2016 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 22.01.2018 по відбуттю строку покарання;

-10.02.2020 Дніпровським апеляційним судом за ч.2 ст.185 до покарання у виді арешту строком на 3 місяці;

-04.06.2020 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185, 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

-01.03.2021 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.06.2020, остаточно до відбуття призначено 1 рік 1 місяць позбавлення волі. Звільнився 04.06.2021 року по відбуттю строку покарання.

-06.12.2023 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

04.11.2015 року, близько 10 години 50 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на АДРЕСА_3 , що належить ФОП « ОСОБА_5 », керуючись раптово виниклим злочинним умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, на стенді побачив майно, а саме щоденники, які визначив в якості об`єкта свого злочинного посягання.

Далі, знаходячись у вищевказаному приміщенні, ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи, що за його діями можуть спостерігати сторонні особи, з метою подальшої реалізації викраденого майна, таємно викрав 2 щоденники з торгового стенду вищевказаного магазину.

Після чого, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що його дії направлені на крадіжку були помічені, керуючись раптово виниклим злочинним умислом на відкрите викрадення чужого майна, утримуючи при собі викрадене майно, а саме щоденник 2016 стандарт «Lizard» з/т червоний, 73-795 71 20 та щоденник 2016 стандарт «Shine» з/т бордовий НОМЕР_1 , ринкова вартість яких відповідно складає 147,68 грн. та 142,44 грн., не реагуючи на вимоги працівників магазину зупинити свої дії, зник з викраденим майном з місця вчинення злочину, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд, чим завдав ФОП « ОСОБА_5 » матеріального збитку на загальну суму 290,12 грн.

04.11.2015 року, близько о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 зайшов до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по АДРЕСА_4 , де знаходячись на порозі зазначеного кафе, побачив прикріплений до гіпсокартонної стіни тепло-вентилятор «Saturn ST 1640», що належить ОСОБА_6 , який визначив об`єктом свого злочинного посягання. Після цього, ОСОБА_4 керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, цього ж дня, близько о 12.10 години, переконавшись у тому, що у приміщенні нікого не має та за його діями ніхто не спостерігає, демонтував шляхом ривка вказану побутову техніку, що належить гр. ОСОБА_6 , з якою в подальшому з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись нею на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 500,00 грн..

03.12.2015, близько 15 години 35 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_5 , за попередньою змовою групою осіб, керуючись раптово виниклим злочинним умислом направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи разом з особами, матеріали відносно яких виділене в окреме провадження, розподіливши ролі кожного при вчиненні злочину з метою подальшого розподілу викраденого між собою, зайшли до приміщення аптеки « ІНФОРМАЦІЯ_4 » по АДРЕСА_5 , де побачили майно, а саме шампунь марки «Bubchen», яке визначили в якості об`єкта свого злочинного посягання, після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, будучи обізнаними про злочинний умисел відповідно відведеної кожному з них ролі, з метою подальшого розподілу викраденого майна між собою, особи, матеріали відносно яких виділене в окреме провадження, та ОСОБА_4 підійшли до торгівельного стенду аптеки «Мед-сервіс № 20», на якому розміщені шампуні марки «Bubchen», та, усвідомлюючи, що за їх діями можуть спостерігати сторонні особи, викрали 4 пляшки шампуню вказаної марки.

В той час, коли особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, та ОСОБА_4 здійснювали повторне таємне викрадення майна, що належить ФОП « ОСОБА_7 », вчиненого за попередньою змовою групою осіб, останні були помічені співробітниками аптеки, які намагались зупинити дії направлені на викрадення, у зв`язку з чим особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, випустив з рук викрадені 2 пляшки шампуню марки «Bubchen» на підлогу та не зміг довести свій злочинний умисел до кінця по незалежних від нього причинах.

Далі, інша особа, матеріали відносно якої виділене в окреме провадження, та ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що їх дії направлені на крадіжку, були помічені та переросли у відкрите викрадення чужого майна, керуючись раптово виниклим злочинним наміром на повторне відкрите викрадення чужого майна, будучи обізнаними про злочинний умисел відповідно відведеної кожному з них ролі, з метою подальшого розподілу викраденого майна між собою, утримуючи при собі викрадене майно, а саме: шампунь марки «Bubchen 10» в кількості 1 штука, вартістю 127,60 грн., та шампунь марки «Bubchen 20» в кількості 1 штука, вартістю 108,65 грн., не реагуючи на вимоги працівників аптеки зупинити свої дії, зникли з викраденим з місця вчинення злочину, чим спричинили ФОП « ОСОБА_7 » матеріальну шкоду на загальну суму 236,25 грн..

21.02.2018, приблизно о 14 годині 36 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Єва» ТОВ «РУШ», який розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Пушкіна буд.25/27, побачив на торговому стелажі у відділі із гелями 4 пляшки гелю марки «Nivea For Men Sport», 250 мл., що належить TOB «РУШ» та керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, визначив останні предметом свого злочинного посягання.

У зазначений же день, о 14 год. 38 хв., ОСОБА_4 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, таємно, шляхом вільного доступу, взяв із торгового стелажу 4 пляшки гелю «Nivea For Men Sport», 250 мл. та сховав їх у свою куртку синього кольору, в якій був одягнений, після чого підійшов до касової зони та розуміючи що за його діями ніхто не спостерігає о 14год. 39хв. вийшов з приміщення магазину. В цей час працівник магазину «Єва» ТОВ «РУШ» ОСОБА_8 , зрозумівши, що ОСОБА_4 вчинив крадіжку, також вийшла з приміщення магазину та на східцях, які ведуть до вищевказаного приміщення, помітила ОСОБА_4 та попросила останнього зупинитись з метою повернення викраденого майна. ОСОБА_4 , розуміючи, що його дії помічені працівником магазину «Єва» ТОВ «РУШ» ОСОБА_8 , перестали мати таємний характер та переросли у відкрите викрадення чужого майна, ігноруючи вимоги працівника магазину «Єва» ТОВ «РУШ» про припинення злочинних дій, маючи злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадання чужого майна, попрямував з викраденим майном до перехрестя пр. Олександра Поля та пр. Пушкіна в м. Дніпро та зник у невідомому напрямку, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму 206 гривень 48 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєні інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю та суду пояснив, що дійсно 04.11.2015 року в магазині «Акварель» на пр. О. Поля м. Дніпро викрив 2 щоденника, коли вийшов з магазину його намагалися зупинити працівник магазину, однак він втік. Також 04.11.2015 року, близько о 12 годині, в кафе «Гриль-бар таксі» на пр. О. Поля в м. Дніпро, викрав тепловентилятор «Saturn ST 1640 та пішов. 03.12.2015, близько 16 години, знаходячись в аптеці «Мед-Сервіс № 20» № 21-А, яка розташована за адресою пр. Пушкіна № 21-А в м. Дніпро, викрав 2 шампуня, однак був помічений працівником магазина, яка намагалася його зупинити, однак він з викраденим майном втік. Також, 21.02.2018, приблизно о 15 годині в магазині «Єва» на пр. Пушкіна м. Дніпро, викрав 4 пляшки гелю, сховав їх у свою куртку, однак, був помічений працівниками магазину, вибіг із магазину та втік. В скоєному кається.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює всі обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що його характеризують, та судових витрат, визначивши відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку що діяння, яке вчиненені ОСОБА_4 дійсно мале місце, та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викраденні чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, та ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а також те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, вину визнав повністю, щиро покаявся у скоєному.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. В справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року суд зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.

З таких підстав, суд, приймаючи до уваги всі вищезазначені обставини, вважає, що ОСОБА_4 слід призначати покарання відповідно до санкцій ч. 2 ст. 186 КК України та ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Згідно усталеної судової практики (п. 10 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання»), якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_4 скоїв декілька злочинів 04.11.2015 року, тобто в період іспитового строку, призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2014 року. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2015 року ОСОБА_4 звільнено від покарання за вищевказаним вироком на підставі ч.1 ст.78 КК України у зв`язку із закінченням іспитового строку. Зазначена ухвала не скасована та набрала законної сили, тому суд не вправі при призначенні ОСОБА_4 остаточного покарання застосовувати ст.71 КК України.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 вчинив декілька кримінальних правопорушень до ухвалення вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2023 року, при остаточному призначенні покарання слід застосувати положення ч.4 ст.70 КК України.

Згідно ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23 серпня 2023 року, який набрав чинності 28.03.2024 року, ст.72 КК України доповнено ч.7, за якою домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

За матеріалами справи ОСОБА_4 перебував під цілодобовим домашнім арештом в період з 09.12.2015 року по 08.04.2016 року та з 23.02.2018 року по 18.06.2018 року, що складає 236 днів, що, відповідно до ч.7 ст.72 КК України, дорівнює 79 дням позбавлення волі, які підлягають зарахування в строк відбуття покарання.

Відповідно до ст.124 ч.2 КПК України судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи, в розмірі 170 гривень, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 185КК України - три роки позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 186 КК України чотири роки та шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання, у вигляді чотирьох років та шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, та покарання, призначеного за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2023 року, остаточно призначити покарання у вигляді п`яти років та одного місяця позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні не обиралась.

Строк відбуття покарання відраховувати з 15.08.2023 року.

На підставі ч.7 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання період перебування під цілодобовим домашнім арештом у період з 09.12.2015 року по 08.04.2016 року та з 23.02.2018 року по 18.06.2018 року, що складає 236 днів, що дорівнює 79 дням позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок.

Речові докази: два щоденника, які передані на відповідальне зберігання представнику ФОП « ОСОБА_5 », залишити ФОП « ОСОБА_5 » за належністю; тепловентилятор «Saturn ST1640», який повернутий ОСОБА_6 , залишити останньому за належністю; CD-диск з камер відеоспостереження аптеки Мед-сервіс №20 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1