ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1777/24 Справа № 177/546/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м.Кривий Ріг

25 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг матеріали кримінального провадження № 0000085 за ст. 395 КК України відносно ОСОБА_6 , за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2024 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполь, Донецької області, громадянина України, з базовою середньою освітою, який не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утримані не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 12.10.2018 року Іллічівським районним судом м. Маріуполь за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 11.04.2019 року Жовтневим районним судом м. Маріуполь Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначено йому покарання у виді 3 місяців арешту.

Відповідно до вироку суду, постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 06.03.2023 року, за результатами розгляду клопотання адміністрації Державної установи «Сокирянська виправної колонія (№67)», відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено адміністративний нагляд строком на 2 (два) роки, з наступними обмеженнями: 1) заборонити вихід з квартири (будинку) у визначений час доби з 22:00 до 06:00 години; 2) заборонити перебувати у закладах та місцях, де проводиться вживання спиртних напоїв; 3) заборонити виїзд в особистих справах за межі району (міста) без дозволу органу поліції, який здійснює адміністративний нагляд; 4) зобов`язати з`являтися в органи поліції по місцю проживання на реєстрацію чотири рази на місяць.

Відповідно до письмового зобов`язання від 01.08.2023 року наданого ОСОБА_6 дільничному офіцеру поліції, останній зобов`язується мешкати за адресою АДРЕСА_2 , а також попереджений про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду передбаченого ст. 395 КК України, однак, ОСОБА_6 достовірно знаючи про те, що у відношенні нього встановлено адміністративний нагляд та, згідно правил адміністративного нагляду, він повинен знаходитися за місцем мешкання з 22-00 до 00-00 год. та з 00-00 год. до 06-00 год. ранку, з метою порушення правил адміністративного нагляду, встановлених ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без поважних причин і без повідомлення працівників поліції, що здійснюють нагляд, з 15.11.2023 року по теперішній час, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, здійснив самовільне залишення місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином ОСОБА_6 , в період з 15.11.2023 року по теперішній час позбавив можливості органи Національної поліції здійснювати адміністративний нагляд за ним та порушив пункт «3» встановлених відносно нього обмежень постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 06.03.2023 року, а також порушив правила адміністративного нагляду, встановлені пунктом «в» ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

На вказаний вирок суду прокурором ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2024 рокузмінити в частині призначеного покарання та вважати ОСОБА_6 засудженим за ст. 395 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, а в іншій частині залишити вирок суду І інстанції без змін. Зазначає, що 28 березня 2024 року набув чинності Закон України № 3342-ІХ від 23 серпня 2023 року «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», яким внесено зміни до санкції статті 395 КК України, що пом`якшують покарання і покращують становище обвинуваченого, оскільки скасовано такий вид покарання як арешт. Вказує, що, відповідно до зазначених змін законодавства про кримінальну відповідальність, покарання у виді арешту може бути застосовано лише до військовослужбовців, яким ОСОБА_6 на момент ухвалення вироку не являвся.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи або про бажання приймати участь під час апеляційного розгляду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення ніким не оскаржується, в тому числі і обвинуваченим, колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

28 березня 2024 року набув чинності Закон України № 3342-ІХ від 23 серпня 2023 року «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», яким внесено зміни до санкції статті 395 КК України, що пом`якшують покарання і покращують становище обвинуваченого, оскільки скасовано такий вид покарання як арешт.

Відповідно до зазначених змін законодавства про кримінальну відповідальність, покарання у виді арешту може бути застосовано лише до військовослужбовців, яким ОСОБА_6 на момент ухвалення вироку не являвся.

Наразі, за порушення правил адміністративного нагляду Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді штрафу від 50 до 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до 2 років.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Домірність покарання за злочин є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Статтею 65 КК України визначено загальні засади призначення покарання, які, з урахуванням приписів ст. 50 КК України, наділяють суд правом вибору між формою та видом реалізації кримінальної відповідальності. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання повинно вирішуватися обов`язково з урахуванням мети покарання.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

У відповідності зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання і його розміру, колегія суддів приймає до уваги обставини справи та ступінь тяжкості скоєного злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який визнав вину повністю, щиро розкаявся у скоєному, неодружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, тяжких наслідків від його дій не настало.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, що буде необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2024 року відносно ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ст. 395 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: