Справа № 944/1167/24
Провадження №1-кп/944/855/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2024м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Яворові обвинувальний акт, який надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 листопада 2024 року за № 0001246, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гійче Жовківського району Львівської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, із вищою освітою, військовослужбовця, який перебуває на посаді інструктора навчального механізованого взводу навчальної механізованої роти навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні сержант, не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 4 статті 190 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на території військової частини з дислокацією в АДРЕСА_2 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів для власного безпідставного збагачення, шляхом обману та зловживанням довірою, шляхом незаконних операцій із використанням електронно - обчислюалної техніки, для вчинення шахрайських дій, 21 вересня 2023 року о 13 год. 02 хв, із використання власного мобільного телефону марки Iphone 14 Pro з ІМЕІ: НОМЕР_2 , з номером мобільного оператору ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , за допомогою мережі інтернет, використовуючи мобільний додаток «Viber» з логіном « ОСОБА_6 » почав вести листування з потерпілим ОСОБА_7 , в ході якого повідомив останньому неправдиві відомості стосовно свого місця військової служби та особистих даних, та запевнив потерпілого ОСОБА_7 що йому необхідні грошові кошти для поховання військовослужбовців, які проходили військову службу у його військовій частині, та які загинули під час бойових дій на тереторії України в наслідок вторгнення військ російської федерації.

21 вересня 2023 року о 15 год. 36 хв. ОСОБА_7 повіривши у неправдиві відомості які йому надав ОСОБА_5 , в якості благодійної допомоги на поховання військовослужбовців НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони військова частина НОМЕР_5 , перерахував (здійснив електронні платежі) грошові кошти в сумі 5000 гривень на наданий попередньо ОСОБА_5 банківський рахунок АБ "УКРГАЗБАНК" № НОМЕР_6 , який належить останньому.

В подальшому, ОСОБА_5 отримавши грошові кошти, витратив на власні потреби, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду у сумі 5000 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , заволодів чужим майном, шляхом обманута зловживанням довірою (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.190 КК України.

Крім цього, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на території військової частини з дислокацією в АДРЕСА_2 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів для власного безпідставного збагачення, шляхом обману та зловживанням довірою, повторно, шляхом незаконних операцій із використанням електронно - обчислюалної техніки, для вчинення шахрайських дій, 10 листопада 2023 року о 09 год. 59 хв, із використання власного мобільного телефону марки Iphone 14 Pro з ІМЕІ: НОМЕР_2 , з номером мобільного оператору ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , за допомогою мережі інтернет, використовуючи мобільний додаток «Viber» з логіном « ОСОБА_6 » почав вести листування з потерпілим ОСОБА_7 , в ході якого повідомив останньому неправдиві відомості стосовно свого місця військової служби та особистих даних, та запевнив потерпілого ОСОБА_7 , що йому необхідні грошові кошти для придбання дизельного пального з метою проведення евакуації поранених військовослужбовців, які проходять військову службу у його військовій частині, та які на даний час знаходяться в зоні проведення безпосередніх бойових дій на тереторії України.

17 листпада 2023 року о 17 год. 08 хв. ОСОБА_7 повіривши в неправдиві відомості які йому надав ОСОБА_5 , в якості благодійної допомоги для придбання дизельного польного з метою проведення евакуації поранених військовослужбовців НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони військова частина НОМЕР_5 , перерахував (здійснив електронні платежі) грошові кошти в сумі 800 гривень на наданий попередньо ОСОБА_5 банківський рахунок АБ "УКРГАЗБАНК" № НОМЕР_7 , який належить останньому.

В подальшому, ОСОБА_5 отримавши грошові кошти, витратив на власні потреби, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду у сумі 800 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , заволодів чужим майном, шляхом обманута зловживанням довірою (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.190 КК України.

01 березня 2024року між начальником Яворівського районного відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. ст. 468, 472 Кримінального процесуального кодексу України.

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у зазначених кримінальних правопорушень та зобов`ячався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. В угоді про визнання винуватості сторони також узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк три роки та його звільнення на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при її укладенні були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 також просив вказану угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Також пояснив, що угода укладена добровільно, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, норми ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена обвинуваченим добровільно, в його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене вище, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Суд з`ясував, що обвинувачений повністю розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд встановив та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, а саме як заволодів чужим майном, шляхом обманута зловживанням довірою (шахрайство), шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкціям ч.4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Також зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що укладена між прокурором та підозрюваним угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем служби___ характеризується позитивно, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення йому угодженого між сторонами покарання в межах санкцій ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, зі звільненням ОСОБА_5 на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України від відбування випробуванням і встановлення йому іспитового строку.

Крім того, постановою слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області від 02 лютого 2024 року визнано речовим доказом мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro», із сім-картою мобільного оператора НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_8 , а постановою слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області від 08 лютого 2024 року визнано речовим доказом мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro», в чохлі чорного кольору, із сім-картою мобільного оператора НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2024 року накладено арешт на арешт на мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro» в чохлі чорного кольору, із сім картою мобільного оператора НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно з нормами ч. ч. 1, 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю). Документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що слід скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2024 року.

Речові докази - мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro», із сім картою мобільного оператора НОМЕР_8 , залишити ОСОБА_8 , мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro», в чохлі чорного кольору, із сім картою мобільного оператора НОМЕР_9 , повернути ОСОБА_5 .

Крім того ухвалою слідчого судді Яворівського районого суду Львівської області від 26 лютого 2024 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 60 календарних днів з 26 лютого 2024 року до 25 квітня 2024 року.

Суд ввадає, що запобіжний захід, який обраний ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання слід залишити в силі до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж до 25 квітня 2024 року.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст. ст. 100, 394, 424, 468, 469, 471, 472, 473, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 01 березня 2024 року, укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 листопада 2023 року за № 0001246, між підозрюваним ОСОБА_5 і начальником Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді у виді позбавлення волі строком 3 (трьох) років.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до частини 4 статті 76 Кримінального кодексу України нагляд за ОСОБА_5 як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира Військової частини НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби - командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

У разі звільнення з військової служби зобов`язати ОСОБА_5 згідно з частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 26 лютого 2024 року у виді особистого зобов`язання - залишити в силі до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж до 25 квітня 2024 року.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2024 року на мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro» в чохлі чорного кольору, із сім картою мобільного оператора НОМЕР_9 .

Речовий доказ - мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro», із сім картою мобільного оператора НОМЕР_8 , залишити ОСОБА_7 .

Речовий доказ - мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro», в чохлі чорного кольору, із сім картою мобільного оператора НОМЕР_9 , повернути ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 3 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- обвинуваченим і його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1