Справа № 303/5003/15к
№ 1-кс/303/873/24
У Х В А Л А
08 липня 2024 року м. Мукачево
Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши скаргу гр. ОСОБА_3 , подану в порядку п.3) ч.1 ст.303 КПК України на рішення (постанову) дізнавача про закриття кримінального провадження,
у с т а н о в и в :
У судове засідання скаржник гр. ОСОБА_3 , не з`явилися. Скаржником, на електронну адресу суду була подана заява про розгляд скарги у його відсутності. При цьому, скаржник просить розглядати скаргу в присутності його довіреної особи ОСОБА_5 , якого від своєю довіреністю від 26.08.2021 року, уповноважив представляти його інтереси та вести його кримінальні справи в усіх судових установах. Копія довіреності додана до заяви.
Слідчий суддя констатує, що відповідно до положень ст. 50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні, підтверджуються свідоцтвом на право зайняття адвокатською діяльністю, ордером або договором із захисником адвокатом.
У судове засідання уповноважена особа СД Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області не з`явилася, про причини неявки не повідомила.
Розглянувши скаргу та вивчивши додані до неї матеріали, а саме: копію постанови про закриття кримінального провадження, прихожу до наступного висновку:
Пунктом 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право оскарження на досудовому провадженні рішень дізнавача, слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження.
Згідно з п. 2) ч. 1 ст. 284 КПК України однією із підстав закриття кримінального провадження є встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів.
За змістом ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У ч. 2 ст. 9 КПК України закріплено обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, дізнавача всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
При цьому за змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається за загальним правилом на слідчого, дізнавача та прокурора.
Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 3 Узагальнення ВССУ про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017 N 9-49/0/4-17 слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Таким чином, правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.
Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що приймаючи рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2) ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності у діянні складу кримінального правопорушення, дізнавач виходив з того, що в ході проведення дізнання не було встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Проте, зі змісту оскаржуваної постанови, не виявляється можливим встановити на підставі яких зібраних доказів у сукупності та взаємозв`язку, дізнавач дійшов висновку для прийняття відповідного процесуального рішення у даному кримінальному провадженні.
Виходячи з ст. 84 КПК України встановлення наявності чи відсутності фактів і обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню здійснюється дізнавачем, слідчим на підставі доказів. Тобто, відсутність складу кримінального правопорушення дізнавачем, слідчим має бути встановлено на підставі відповідних доказів, отриманих у передбаченому КПК України порядку.
Згідно з ч.2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України дізнавач, слідчий, прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження, у разі якщо, встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Зі змісту постанови не можливо встановити, які саме слідчі (розшукові) дії були здійсненні в ході дізнання, спрямовані на встановлення та перевірку обставин про які повідомив заявник, як потерпілий у своїх показах, та отримання висновку експерта з метою встановлення ознак підробки підпису та особи що підробила підпис власника транспортного засобу в довіреності на керування автомобілем від 09.02.2006 року.
Таким чином, дізнавачем без належного обґрунтування та мотивації, сукупності суджень та доводів, які формують його внутрішнє переконання й спонукають до висновку про необхідність прийняття конкретного процесуального рішення, - прийнято рішення про закриття кримінального провадження, а тому скарга підлягає задоволенню.
Мотивування кримінальних процесуальних рішень, в тому числі й рішень слідчого/дізнавача/ має значення як з погляду забезпечення їх правомірності, так і сприяння прозорості та зрозумілості кримінальної процесуальної діяльності, а відтак й реалізації принципу правової визначеності, як складової верховенства права.
На підставі наведеного, керуючись: ст. 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -
п о с т а н о в и в:
Дізнання продовжити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6