КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №367/5626/24 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/4567/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 .

Прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 червня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 червня 2024 року клопотання слідчого СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Постановлено строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 , тобто з 19 год. 35 хв. 10 червня 2024 року.

Визначено, що ухвала в частині застосування строку тримання під вартою діє з моменту затримання ОСОБА_7 з 10 червня 2024 року по 08 серпня 2024 року включно.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, передбачений статтею 176 КПК України.

Уважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що повідомлена ОСОБА_7 підозра в інкримінованому правопорушенні є необґрунтованою з огляду на суттєві протиріччя в показах свідка ОСОБА_10 не тільки між собою, а й з іншими вже зібраними в ході досудового розслідування об`єктивними даними, що свідчить про те, що дана особа може бути сама причетна до вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення і, даючи свідчення, що викривають останнього, таким чином намагається сам уникнути кримінальної відповідальності, перекласти свою відповідальність на іншу особу.

Вказує, що як в підозрі, так і в клопотанні сторони обвинувачення про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містяться дані про те, що подія інкримінованого злочину сталася 08 червня 2022 року приблизно о 22 год. 30 хв., в той же час, смерть потерпілого настала 08 червня 2024 року, що суперечить наданим матеріалам.

Посилається на недоведеність прокурором наявності ризиків переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на свідків, оскільки будь-які відповідні заяви чи скарги свідків у даному кримінальному провадженні не тільки відсутні, але й допитані в якості свідків особи - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 жодним чином не повідомляли про причетність до інкримінованого ОСОБА_7 злочину та ніколи з ним разом не проживали, а покази свідка ОСОБА_14 містять суттєві протиріччя.

Зауважує, що ОСОБА_7 судимостей не має, є молодим чоловіком, який постійно неофіційно працює на будівництві, два роки проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділення відділу поліції №2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000722 від 09 червня 2024 року за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК України.

08 червня 2024 року, близько 22 год. 00 хв. (точний час не встановлено) між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , які перебували у будинку АДРЕСА_1 , під час вживання алкогольних напоїв відбувся словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник прямий умисел на заподіяння ОСОБА_15 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Реалізуючи свій умисел, 08 червня 2024 року, приблизно о 22 год. 30 хв. (точний час не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи в кухонній кімнаті вищевказаного будинку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя потерпілого ОСОБА_15 в момент їх заподіяння, та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взяв у праву руку ніж, який знайшов там же, та перебуваючи у положенні стоячи навпроти ОСОБА_15 , наніс останньому один удар ножем в область правого стегна останнього, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного ушкодження лівого стегна та гострої крововтрати, які належать до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_15 08 червня 2024 року (точного часу не встановлено) помер на місці.

Тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного ушкодження лівого стегна та гострої крововтрати перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_15 .

11 червня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 121 КК України.

12 червня 2024 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000722 від 09 червня 2024 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 червня 2024 року клопотання слідчого СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Постановлено строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 , тобто з 19 год. 35 хв. 10 червня 2024 року.

Визначено, що ухвала в частині застосування строку тримання під вартою діє з моменту затримання ОСОБА_7 з 10 червня 2024 року по 08 серпня 2024 року включно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України, підтверджується наявними в матеріалах доказами: протоколом огляду місця події від 09 червня 2024 року; протоколом огляду трупа від 10 червня 2024 року; протоколом додаткового огляду місця події від 10 червня 2024 року; показаннями свідка ОСОБА_12 , який був присутнім 10 червня 2024 року в якості понятого під час огляду місця події; показаннями свідка ОСОБА_13 , який був присутнім 10 червня 2024 року в якості понятого під час огляду місця події; показаннями свідка ОСОБА_10 ; проведенням слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 ; іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження.

Також, слідчим суддею обґрунтовано встановлено, що прокурором доведена наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду (користуючись ситуацією в країні підозрюваний має змогу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема в місцях постійного проведення бойових дій або місцях, непідконтрольних органам державної влади України); впливу на свідків у кримінальному провадженні (оскільки йому відомо місце їх проживання та контакті дані, оскільки останній тривалий час проживав разом із свідками, а тому може здійснювати на них вплив не лише шляхом прохань, а й залякування, примусу, погроз або застосування насильства з метою зміни або ненадання ними викривальних показів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, що в свою чергу може призвести до неможливості притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності).

Так, враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України, яке згідно статті 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а також те, що підозрюваний не має місця реєстрації, неодружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, тобто не має стійких соціальних зв`язків, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про достатність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Також місцевим судом обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави з посиланням на пункт 2 частини четвертої статті 183 КПК України, згідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри з огляду на суттєві протиріччя в показах свідка ОСОБА_10 не тільки між собою, а й з іншими вже зібраними в ході досудового розслідування об`єктивними даними, що свідчить про те, що дана особа може бути сама причетна до вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення і, даючи свідчення, що викривають останнього, таким чином намагається сам уникнути кримінальної відповідальності, перекласти свою відповідальність на іншу особу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_16 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини першою статті 177 КПК України.

Викладеними вище обставинами, які встановлені судом першої інстанції при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , спростовуються доводи скаржника, що прокурором не доведено наявності ризиків переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на свідків, оскільки будь-які відповідні заяви чи скарги свідків у даному кримінальному провадженні не тільки відсутні, але й допитані в якості свідків особи - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 жодним чином не повідомляли про причетність до інкримінованого ОСОБА_7 злочину та ніколи з ним разом не проживали, а покази свідка ОСОБА_14 містять суттєві протиріччя.

Посилання захисника на те, що як в підозрі, так і в клопотанні сторони обвинувачення про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містяться дані про те, що подія інкримінованого злочину сталася 08 червня 2022 року приблизно о 22 год. 30 хв., в той же час, смерть потерпілого настала 08 червня 2024 року, що суперечить наданим матеріалам, є безпідставними, зважаючи на те, що матеріалами кримінального провадження достеменно встановлено, що подія інкримінованого ОСОБА_7 правопорушення відбулась 08 червня 2024 року, а зазначення у клопотанні сторони обвинувачення, що вказана подія сталася 08 червня 2022 року, вочевидь, є технічною опискою, яка не впливає на обставини та підстави обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Аргументи скаржника про те, що ОСОБА_7 судимостей не має, є молодим чоловіком, який постійно неофіційно працює на будівництві, два роки проживав за адресою: АДРЕСА_1 , не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 червня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3