ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2002/24 Справа № 234/8616/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000816 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працює, який інвалідом не являється, який зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:

14 вересня 2000 року Краматорським міським судом за ст. 140 ч. 3 ст. 145 ч.1 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з конфіскацією майна; Звільнений 31 травня 2004 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

24 жовтня 2007 року Апеляційним судом Донецької області за ст. 296 ч. 4, 395, 70 ч.4 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки; звільнений 26 листопада 2009 року умовно-достроково на не відбутий строк 11 місяців 6 днів;

14 грудня 2010 року Краматорським міським судом за ст. 309 ч.3 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

27 травня 2016 року Апеляційним судом Донецької області за ст. 307 ч. 2. 309 ч.2. 70 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць; звільнений 13 серпня 2019 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 5 місяці 6 днів,

03 березня 2021 року Краматорським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднаний невідбутий строк, за сукупністю вироків у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 03 березня 2021 у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 з дня набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 , будучи особою, що раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України, у 2021 році (точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), на території домоволодіння за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60-95-ВР (в редакції Закону № 530-V від 22 грудня 2006 року), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15 лютого 1995 року, наказів Міністерства охорони здоров`я України №481 від 20 серпня 2008 року та №634 від 29 липня 2010 року, з наступними змінами та доповненнями, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України, а так само про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, побачив на городі дикоростучі кущі коноплі, після чого почав вирощувати їх, а саме: систематично зволожував поверхневий шар ґрунту біля стовбурів цих рослин та вживав заходів щодо знищення бур`янів біля них, тим самим незаконно виростивши з вказаного часу та до 22 червня 2021 рослини коноплі у кількості 18 одиниць.

22 червня 2021 року в період часу з 09.16 по 09.49 годину працівниками поліції в ході проведенні обшуку території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , у на території городу, виявлено рослини в кількості 18 одиниць, які відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів мають анатомко-морфологічні ознаки, характерні для рослин роду коноплі (Cannabis), містять психоактивну речовину - тетрагідроканабінол, тобто є рослинами роду коноплі (Cannabis), що відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини.

ОСОБА_8 , будучи особою, що раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, наприкінці березня 2021 року (точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), у приміщенні будинку за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7,12,17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року №60-95-ВР (в редакції Закону №530-V від 22 грудня 2006 року), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15 лютого 1995 року, наказів Міністерства охорони здоров`я України №481 від 20 серпня 2008 року та № 634 від 29 липня 2010 року, з наступними змінами та доповненнями, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України, а так само про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, у горшках почав вирощувати рослини коноплі, які самостійно проросли, а саме: систематично зволожував поверхневий шар ґрунту біля стовбурів цих рослин та вживав заходів щодо догляду за рослинами, тим самим незаконно виростивши з вказаного часу та до 24 травня 2021 року рослини коноплі у кількості 29 (двадцять дев`ять) штук. 24 травня 2021 року ОСОБА_8 пересадив вказані рослини до скляної банки, об`ємом 0,5 літра, в яку додав воду та ґрунт, з метою подальшої висадки вказаних рослин на території городу, що розташований на території його домоволодіння за місцем мешкання, коли настане тепла погода.

26 травня 2021 року в період часу з 07.39 по 08.54 годину працівниками поліції в ході проведенні обшуку території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , у вказані вище скляній банці із водою та ґрунтом, що розташовувалась на території городу, виявлено рослини в кількості 29 одиниць, які відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів мають анатомко-морфологічні ознаки, характерні для рослин роду коноплі (Cannabis), містять психоактивну речовину - тетрагідроканабінол, тобто є рослинами роду коноплі (Cannabis), що відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник в апеляційній скарзі просить вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 310 КК України в частині призначеного покарання - змінити та призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 310 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, мотивуючи такі вимоги тим, що призначене судом покарання через свою суворість є явно несправедливим, невідповідним ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого. Зокрема, захисник вказує, що судом поза належною увагою залишився той факт, що на утриманні в ОСОБА_8 є неповнолітня дитина - донька, ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні даного кримінального правопорушення обвинувачений щиро розкаявся, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, злочин скоїв з випадковою непоміркованістю, суспільної загрози дії обвинуваченого не несуть.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Обвинувачений та захисник, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явились, від захисника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

З`ясувавши думку прокурора щодо наявної заяви, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони захисту та обвинуваченого.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання є повністю обґрунтованим, відповідним обставинам кримінального провадження, ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, стороною захисту не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону України щодо призначення покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, характер кримінального правопорушення, яке пов`язано із злочинами у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, який виразився у незаконному вирощуванні рослини конопель особою, яка була раніше засуджена за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України та правильно врахував суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення аналогічних злочинів та за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, не працює, не одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, 2006 року народження, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом першої інстанції враховано повне визнання обвинуваченим вини та щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.

Врахувавши вищенаведені обставини та дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 310 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці, яке повністю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, встановленим обставинам справи та даним про особу обвинуваченого, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог захисника обвинуваченого щодо необхідності зменшення розміру обраного судом першої інстанції покарання.

При цьому, відмовляючи у задоволенні вимог сторони захисту про призначення більш м`якого покарання, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проте належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, що вказує на підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та схильність до соціально девіантного способу життя. Також, колегія суддів враховує те, що обвинувачений ніде не працю, суспільно корисною працею не зайнятий та постійного законного джерела доходу, заробітної плати наприклад, не має, що в свою чергу може свідчити про те, що власні потреби обвинувачений забезпечує за рахунок вчинення злочинів.

Доводи сторони захисту про наявність в обвинуваченого неповнолітньої доньки, 2006 року народження, самі по собі істотно не знижують суспільну небезпеку скоєного злочину, а тому не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги як виключна підстава для призначення більш м`якого покарання. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до даних про особу обвинуваченого, останній не одружений, що свідчить про відсутність в ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків. Більш того, колегія суддів приходить до висновку про те, що такою своєю стійкою соціально девіантною поведінкою та схильністю до вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, обвинувачений показує доньці негативний приклад, створюючи спотворене світосприйняття щодо образу життя законослухняного громадянина та щодо негативного впливу наркотичних засобів на організм людини.

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання є обґрунтованим, призначеним із дотриманням вимог кримінального законодавства України, а тому, відповідно - правильним. Підстав для зміни судового рішення в частині призначеного покарання обвинуваченому, колегія суддів не вбачає.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 310 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4