ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 127/10694/16-к

провадження № 51-3991км23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_10 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , та касаційну скаргу захисника ОСОБА_11 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_12 , на вирок Вінницького апеляційного суду від 15 червня 2023 рокуухвалений стосовно

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кожухів Літинського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 28 частиною 2 статті 365 Кримінального кодексу України (далі - КК);

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 28 частиною 2 статті 365 КК.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2023 року:

ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 28 частиною 2 статті 365 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки. На підставі статті 75 КК його звільнено від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 2 роки, та покладено обов`язки, передбачені статтею 76 КК;

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 28 частиною 2 статті 365 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки. На підставі статті 75 КК його звільнено від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, передбачені статтею 76 КК.

Згідно з вироком 02 грудня 2015 року поліцейські Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 та ОСОБА_13 несли службу на автомобілі «Тойота Пріус» д.н.з. НОМЕР_1 по патрулюванню території м. Вінниці.

Приблизно о 01:35 год на вул. Порика у м. Вінниці ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зупинили автомобіль марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , та запропонували останньому пред`явити документи. В подальшому, працівники поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи спільно, без складання процесуальних документів, шляхом подолання фізичного опору потерпілого, доставили ОСОБА_8 до Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, який розташований на вул. Пирогова, 46, у м. Вінниці.

У проміжок часу з 03:20 до 03:40 год в приміщенні Вінницького відділу поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , діючи умисно, групою осіб, без попередньої змови між собою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, явно виходячи за межі наданих прав та повноважень, застосували до ОСОБА_8 , який перебував у положенні стоячи, не вчиняючи будь-якого опору працівникам поліції, фізичне насильство, а саме: ОСОБА_12 завдав ОСОБА_8 удар правою рукою по голові, після чого почав здавлювати руками його шию. В цей час ОСОБА_13 примусово утримував потерпілого за руку та, з метою подолання фізичного опору потерпілого, завдав удар по нозі останнього, з метою вивести його з рівноваги. Далі ОСОБА_12 повалив ОСОБА_8 на підлогу та завдав один удар правою ногою в тазову частину тіла. Своїми діями ОСОБА_12 та ОСОБА_13 завдали ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді підшкірної гематоми в лобно-тім`яно-скроневій ділянці зліва, підшкірний крововилив на внутрішній поверхні правого плеча, закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку та забою лівої нирки.

Вироком Вінницького апеляційного суду від 15 червня 2023 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 31 березня 2023 року в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено новий вирок, яким визнано винуватим ОСОБА_12 за частиною 1 статті 28, частиною 2 статті 365 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки. ОСОБА_6 визнано винуватим за частиною 1 статті 28, частиною 2 статті 365 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки.

Вимоги, викладені у касаційних скаргах, і узагальнені доводи осіб, які їх подали

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_10 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , просить змінити вирок Вінницького апеляційного суду від 15 червня 2023 року в частині призначеного покарання, на підставі статті 75 КК звільнити останнього від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК. При цьому посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Істотне порушення вимог кримінального процесуального закону захисник убачає у тому, що апеляційний суд належним чином не мотивував свого рішення, зазначивши про наявність істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам в особі Міністерства внутрішніх справ України.

Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність захисник убачає у незастосуванні до ОСОБА_6 положень статті 75 КК.

Зазначає також про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_11 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_12 , просить скасувати вирок Вінницького апеляційного суду від 15 червня 2023 року та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. При цьому посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість.

Зокрема зазначає, що дані про особу засудженого, поведінка потерпілого, невчинення засудженим за час тривалого розгляду у суді вказаного кримінального провадження нових правопорушень, дають достатні підстави для досягнення мети покарання без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою.

Від потерпілого та прокурора до Суду надійшли заперечення на касаційні скарги захисників, в яких вони просять вирок суду апеляційної інстанції залишити без зміни, а касаційні скарги захисників - без задоволення. Указують на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції та відсутність підстав для задоволення касаційних скарг.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник у судовому засіданні просили задовольнити касаційну скаргу захисника ОСОБА_10 з підстав, зазначених у ній.

Потерпілий, його представник та прокурор у судовому засіданні просили залишити без зміни вирок апеляційного суду, а касаційні скарги - без задоволення.

Інших учасників було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з'явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого та його захисника, потерпілого та його представника, та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до приписів статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_12 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 28 частиною 2 статті 365 КК, й правильність кваліфікації їх дій у касаційних скаргах захисниками не оспорюються, а тому в касаційному порядку не перевіряються.

Натомість захисники ставлять питання про суворість призначеного покарання та про можливість застосування до засуджених положень статті 75 КК.

Так, відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності, суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме виправленню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Разом з тим, з огляду на дискреційні повноваження суд також вправі звільнити особу від відбування призначеного покарання з випробуванням за наявності для цього підстав.

Як убачається з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, обґрунтовуючи висновок щодо виду і розміру покарання ОСОБА_12 та ОСОБА_6 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачених та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_12 раніше не судимий, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 , суд визнав повне визнання вини, щире каяття, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей та наявність в нього статусу учасника бойових дій, ветерана війни. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_12 , судом не встановлено. На підставі викладеного місцевий суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки..

Разом з тим, враховуючи пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що ОСОБА_12 вперше притягається до кримінальної відповідальності, суд вважав, що його виправлення можливе без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим звільнив його від відбування основного покарання з випробуванням.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду і розміру покарання ОСОБА_6 судом враховано, що останній раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнав повне визнання вини, щире каяття, наявність на утриманні неповнолітньої дитини. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено. На підставі викладеного місцевий суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 3 роки.

Разом з тим, враховуючи пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що ОСОБА_6 вперше притягається до кримінальної відповідальності, в даний час несе службу в територіальній обороні та захищає країну від збройної агресії російської федерації, суд вважав, що його виправлення можливе без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим звільнив його від відбування основного покарання з випробуванням.

Відповідно до статей 404, 407 КПК апеляційний суд переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги і за наслідками її розгляду має право скасувати вирок суду першої інстанції повністю або частково та ухвалити новий, у якому зобов`язаний навести належні й достатні мотиви та підстави прийнятого рішення з урахуванням вимог статті 409 КПК.

Вирішуючи питання про скасування або зміну вироку місцевого суду, суд апеляційної інстанції має керуватися положеннями статей 408, 420 КПК.

Зокрема, положеннями частини 2 статті 420 КПК передбачено, що вирок суду апеляційної інстанції має відповідати загальним вимогам до вироків, визначеним статтею 374 КПК.

Тобто вимоги кримінального процесуального закону у їх взаємозв`язку передбачають, що апеляційний суд зобов`язаний перевірити всі доводи, наведені в апеляційних скаргах, врахувати позицію сторін кримінального провадження і учасників судового розгляду, дати у своєму рішенні на них вичерпну відповідь та у випадку незгоди з ними зазначити підстави їх необґрунтованості.

Скасовуючи вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, апеляційний суд вказав, що доводи апеляційної скарги прокурора та потерпілого в цій частині є слушними, а свої висновки обґрунтував з наведенням конкретних мотивів.

Зокрема, як вбачається зі змісту мотивувальної частини вироку суду апеляційної інстанції, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та дані про особу засуджених, апеляційний суд погодився з видом та розміром призначеного місцевим судом ОСОБА_12 та ОСОБА_6 покарання.

Водночас, апеляційний суд зважив на те, що вчинений злочин, який відповідно до статті 12 КК є тяжким, пов`язаний із застосуванням до потерпілого насильства з боку працівників правоохоронних органів, порушенням прав та свобод потерпілого, що свідчить про нехтування обвинуваченими вимог Закону України «Про національну поліцію». Крім того, апеляційний суд зауважив, що суд першої інстанції не врахував, що суб`єкт злочину, передбаченого частиною 2 статті 365 КК, є спеціальний - службова особа до яких, зокрема, відносяться працівники поліції, на яких покладається функція щодо захисту життя, здоров'я, прав і свобод громадян України, іноземних громадян, осіб без громадянства; протидії злочинності, охорони громадського порядку, власності та забезпечення громадської безпеки.

Крім того, суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , як представниками влади, - працівниками правоохоронного органу всупереч інтересам служби, що виразились у нехтуванні вимог законів України, що призводить до втрати довіри громадян до діяльності правоохоронних органів, завдали істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам у вигляді підриву авторитету правоохоронного органу - Міністерства внутрішніх справ України - поліції, як державного озброєного органу виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

У зв`язку з наведеним апеляційний суд дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , від відбування покарання з випробуванням є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів погоджується з такими твердженнями апеляційного суду та вважає, що з огляду на конкретні фактичні обставини та характер вчиненого злочину, апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення засуджених можливе виключно в умовах ізоляції їх від суспільства.

Враховуючи вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що призначене засудженим покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для їх виправлення й попередження вчинення нових злочинів, справедливим і таким, що відповідає вимогам статті 65 КК.

Колегія суддів не убачає підстав для застосування положень статті 75 КК та звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, як про це просить захисник ОСОБА_10 у касаційній скарзі, як і не убачає підстав для скасування вироку апеляційного суду з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, про що у касаційній скарзі ставить питання захисник засудженого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_11 .

На переконання Суду, вирок суду апеляційної інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим, відповідає вимогам статей 370, 374, 420 КПК, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни.

Враховуючи, що кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особам засуджених, касаційні скарги захисників необхідно залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду - без зміни.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

у х в а л и в:

Вирок Вінницького апеляційного суду від 15 червня 2023 року стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3