Справа № 525/170/24
Провадження № 1-кп/525/60/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2024 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2024 за №0000014 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, на утриманні має неповнолітню дитину, працюючого водієм у КП «Великобагачанський житлосервіс», у силу ст. 89 КК України не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

у с т а н о в и в:

23 січня 2024 року близько 22 години 00 хвилин (точного часу під час досудового розслідування встановити не надалося можливим) ОСОБА_5 , перебуваючи на вулиці Каштанова поблизу будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, маючи на меті заподіяння тілесних ушкоджень внаслідок раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс своїй дружині ОСОБА_4 , один удар правою рукою зжатою у кулак в область правої щоки, внаслідок чого остання упала спиною на землю. Потім ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, став над своєю дружиною та обхвативши обома руками шию почав її душити, після чого продовжив наносити невстановлену слідством кількість ударів руками зжатими у кулак та ногами взутими у взуття по голові, а саме по обличчю, внаслідок чого відповідно до висновку судово-медичного експерта №71 від 08.02.2024 ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді рани, що розташована на слизовій верхньої губи справа; синців, що розташовані в надбрівній ділянці зліва; навколо лівого та правого ока, з розповсюдженням на щоку та виличну ділянку; в скроневій ділянці справа; в ділянці завитка та протикозелка правої вушної раковини; в проекції кута нижньої щелепи справа; на верхній губі справа та зліва; на нижній губі, більше справа; на передньо-боковій поверхні шиї справа в середньо-нижній третині та крововиливів на слизовій верхньої та нижньої губи, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень,як спричинивші короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєному визнав повністю, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення, підтвердив усі обставини скоєння кримінального правопорушення, щиро розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати, обіцяв, що більше таке не повториться. Повністю визнав заявлений по справі цивільний позов, не заперечував проти його задоволення. Суду пояснив, що 23.01.2024 він по телефону домовився з потерпілою, яка на той час була його дружиною, але проживала окремо, про зустріч. Вона мала йти від подруги, а вийшла не з того під`їзду, на ґрунті ревнощів, у нього виник раптовий умисел на спричинення тілесних ушкоджень останній. Коли потерпіла підійшла до нього він вдарив її правою рукою зжатою в кулак в обличчя, внаслідок чого ОСОБА_4 впала на землю на спину обличчям догори. Він продовжив наносити їй удари руками по обличчю, всього наніс близько 9 ударів руками по обличчю. Потім, присівши біля потерпілої, обома руками душив потерпілу. Коли підвівся наніс два удари ногою взутою у взуття по обличчю потерпілої. Після чого побачив, що ОСОБА_4 не рухається, злякався та втік.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні надала пояснення щодо обставин вчинення ОСОБА_5 кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, які узгоджуються з фабулою обвинувачення. Повідомила суду, що обвинувачений є її колишнім чоловіком, вони спільно не проживають, на даний час шлюб розірваний. 23.01.2024 до неї зателефонував ОСОБА_5 та попросив, щоб вона вийшла забрати документи. Коли вона вийшла, обвинувачений почав її бити, після удару кулаком правої руки в обличчя, вона впала, після цього він душив її, бив руками і ногами по обличчю, вона втратила свідомість. Прийшла до тями уже в лікарні, як туди потрапила не пам`ятає. Зазначає, що ОСОБА_5 на момент вчинення кримінального правопорушення був тверезий. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 на суворому покаранні не наполягала, вважала, що покарання у виді штрафу буде достатньо для виправлення обвинуваченого.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Оскільки фактичні обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позицій немає, учасникам судового розгляду роз`яснено про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за доцільне не досліджувати доказів стосовно цих обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Суд заслухавши покази обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_4 , вивчивши письмові матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до переконання, що своїми протиправними діями, які виразилися в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, його дії вірно кваліфіковані за цією статтею Кримінального кодексу України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що останній вчинив кримінальне правопорушення, у формі проступку, щиро розкаявся в скоєному, правопорушення вчинив відносно особи з якою перебуває у сімейних відносинах; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно працевлаштований, у силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має малолітню дитину; при цьому враховує думку потерпілої, яка при призначенні покарання не наполягала на суворому покаранні. Вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує те, щоб покарання не було для обвинуваченого «непосильним тягарем» у розумінні практики Європейського суду з прав людини.

Тому беручи до уваги викладене вище, суд прийшов до переконання, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень, слід призначити йому покарання у виді штрафу.

Обрані обвинуваченому вид та міра покарання, за переконанням суду, відповідають не тільки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованими та будуть відповідати цілям покарання.

По справі потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди цивільна позивачка ОСОБА_4 посилалась на те, що зазнала душевних страждань внаслідок вчинення неправомірних дій відповідачем. Враховуючи характер правопорушення, ступінь вини відповідача, розумним та справедливим розміром відшкодування їй моральної шкоди позивач вважає суму в 15000 гривень.

У судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_4 зменшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 13000 гривень, зазначала, що частково шкода у розмірі 2000 гривень їй відшкодована обвинуваченим.

Відповідач ОСОБА_5 заявлений цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням визнав повністю. Суду повідомив, що добровільно відшкодував потерпілій, цивільному позивачу ОСОБА_4 у рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання позову цивільним відповідачем ОСОБА_5 не суперечить закону та не порушує свободи чи інтереси інших осіб, тому визнання позову останнім може бути прийняте судом.

Так, матеріалами кримінального провадження повністю доведена вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України щодо ОСОБА_4

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 з подальшими змінами і доповненнями «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних і тому подібне), яких отримав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення і тому подібне) і з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

У рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 і вважає, що завдана позивачам моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення.

Крім того, у даному рішенні Європейський суд з прав людини констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Таким чином, суд приходить до переконання, що факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 був психотравмуючим для позивача, останній були завдані легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, це викликало душевні страждання та переживання позивача.

Враховуючи наведене, характер заподіяної моральної шкоди, характер і об`єм моральних страждань потерпілої ОСОБА_5 , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням повного визнання заявленого цивільного позову відповідачем, суд вважає, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної ( немайнової) шкоди 13000 гривень.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 суд приходить до висновку про відсутність підстав обрання відносно нього запобіжного заходу, відповідні клопотання прокурором під час розгляду справи заявлені не були.

Витрати по кримінальному провадженні та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 31, 176-179, 369-371, 373-376, 394, 395 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у порядку ст. 128 КПК України - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 13000 (тринадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1