Справа № 465/2681/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/345/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, кримінальне провадження № 0000121 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 на вирок Франківського районного суду м.Львова від 13.02.2024 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солонка Пустомитівського району Львівської області, громадянина України, одруженого, із середньою спеціальною освітою, працюючого в.о. директора КП «Амарант» Солонківської ОТГ, раніше не судимого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8

потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_13 ,

встановила:

Захисник подав апеляційну скаргу на вирок Франківського районного суду м.Львова від 13.02.2024 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_9 14616 гривень 00 коп. страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання дружини потерпілого.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 700 000 гривень 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 5701 гривню 50 коп. на відшкодування процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Строк відбуття покарання рахується з часу приведення вироку до виконання.

Речовий доказ у справі автомобіль марки «ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переданий на відповідальне зберігання власниці ОСОБА_14 залишено у власності останньої.

Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України закрити за недоведеністю. Вважає його незаконним, упередженим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального законодавства.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що обвинувачений ОСОБА_7 вини у скоєнні злочину не визнав та в суді першої інстанції показав, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стала невідповідність дій пішохода ОСОБА_15 вимогам Правил дорожнього руху, оскільки вона, не переконавшись у безпеці руху, поза пішохідним переходом перетинала проїзну частину дороги, вийшовши на такій віддалі, на якій водій ОСОБА_7 вже був позбавлений технічної можливості запобігти наїзду шляхом застосування екстреного гальмування. Такі обставини об`єктивно підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами, які встановлюють, що факт наїзду на пішохода мав місце на проїзній частині дороги, за межами пішохідного переходу.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.02.2014 року приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у АДРЕСА_3 у напрямку до вулиці Стрийської, при проїзді її ділянки в районі будинку № 7-Б, порушив вимоги Р. 1 п. 1.5; Р. 2 п. 2.3 б), д); Р. 10 п. 10.1; Р. 12 п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що водій проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін під час виконання повороту ліворуч при виїзді із розриву у роздільному газоні на проїзну частину дороги, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді виходу на проїзну частину дороги пішохода ОСОБА_15 справа наліво по ходу його переміщення, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, що призвело до створення аварійної обстановки і, як наслідок, до наїзду на неї.

Внаслідок наїзду ОСОБА_15 , згідно висновку експерта №163/2014 судово-медичної експертизи від 18.03.2014 року, отримала відкриту черепно-мозкову травму у вигляді багатоуламкових переломів верхніх стінок обох очниць, лінійного перелому середньої черепної ямки, котрий проходить від лівої скроневої кістки через ділянку турецького сідла в праву середню ямку, де сліпо закінчується, та перелому потиличної кістки, котрий кругоподібно охоплює великий овальний отвір черепу та продовжується у задню черепну ямку зліва, де й сліпо затухає; темно-вишневих крововиливів в м`які мозкові оболонки обох лобних, тім`яних, правої скроневої ділянок, в ділянці правого мозочка по задньо-нижній поверхні та дифузно на основі головного мозку; крововиливу в ділянці правої півкулі мозочка з частковим розможенням його тканини; крововиливу в м`які тканини потиличної ділянки голови; забійної рани в потиличній ділянці голови зліва, синців на верхніх повіках обох очей, синців на переніссі та на кінчику носа. Вказана черепно-мозкова травма утворилась від контакту з тупими предметами, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент її спричинення та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

До початку розгляду справи в суді апеляційної інстанції захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про скасування вироку суду першої інстанції від 13.02.2024 стосовно ОСОБА_7 , та закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків давності. Захисник зазначає, що дане клопотання обвинувачений ОСОБА_7 підтримує в повному обсязі.

Захисник наголошує, що з часу вчинення кримінального правопорушення минуло більше 10 років, а тому на підставі п.4 ч.1 ст. 49 КК України ОСОБА_7 , підлягає звільненню від кримінальної відповідальності. По даній справі перебігдавності не переривався. ОСОБА_13 своїми діями чи поведінкою не спричиняв підстав для такого тривалого розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється, згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України, у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

З урахуванням того, що в апеляційній скарзі захисника ставилось питання про скасування вироку та закриття кримінального провадження у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_7 , відповідно до ст. 285 КПК України обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також право на розгляд поданої апеляційної скарги, на що обвинувачений наполягав саме на розгляді його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що йому зрозуміла така підстава звільнення від кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідача, думка захисника адвоката ОСОБА_6 , підтриману обвинуваченим ОСОБА_7 , про задоволення клопотання, міркування прокурора ОСОБА_8 , який не заперечував проти задоволення клопотання, думку потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і, які заперечили проти задоволення клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При з`ясуванні обставин кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 та з врахуванням поданого захисником обвинуваченого клопотання колегіє суддів встановлено, що на час розгляду кримінального провадження апеляційним судом закінчились строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення кримінальний правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років у разі вчинення тяжкого злочину.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, за ч.2 ст. 286 КК України 18.02.2014 року

Відповідно до положень ч.5 ст. 12 КК України зазначене кримінальне правопорушення відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено основне покарання зокрема і у виді позбавлення волі на строк не більше 10 років.

Вироком Франківського районного суду м.Львова від 13.02.2024 ОСОБА_7 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Злочин по даній справі вчинено 18.02.2014 року відповідно 10 років з моменту вчинення кримінального правопорушення минув 18.02.2014 року

Таким чином, на час розгляду кримінального провадження апеляційним судом закінчились строки давності для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, визначені п.4 ч.1 ст. 49 КК України.

Зазначений вирок не вступив в законну силу оскільки по даному кримінальному провадженні була подана апеляційна скарга захисником обвинуваченого.

Іншими учасниками процесу вирок не оскаржувався.

Пунктом 3-1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд встановлює наявність певного обвинувачення, закінчення відповідних строків, передбачених ст. 49 КК України, і за таких умов зобов`язаний задовольнити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав. Таку згоду може бути висловлено у відповідному клопотанні про звільнення від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції підтримав клопотання свого захисника та підтвердив згоду про звільнення його від кримінальної відповідальності усно в судовому засіданні.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.

З огляду на те, що обвинувачений надав таку згоду, та з огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що наявні умови є правовою підставою для прийняття судом апеляційної інстанції рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає у себе, відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Таким чином, клопотання захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, вирок суду скасуванню, а кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 286 КК України закриттю на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням, на час апеляційного розгляду, строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Долю речового доказу колегія суддів вирішує, відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №203/241/17, провадження №51-4251кмо21, про те, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, а тому колегія суддів дійшла висновку про віднесення процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні за проведення ї експертиз на суму 5701 грн. 50 коп. на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 49, 417, 419, 424, 532 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Клопотання адвоката ОСОБА_6 , поданого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Франківського районного суду м.Львова від 13.02.2024 року у кримінальному провадженні № 0000121, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 00000121 відносно ОСОБА_7 - закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» та обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, моральної шкоди - залишити без розгляду.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 5701 гривню 50 коп. віднести на рахунок держави.

Речовий доказ у справі автомобіль марки «ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переданий на відповідальне зберігання власниці ОСОБА_14 залишити у власності останньої.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: