ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/4976/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/410/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.537, 539 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 10.10.2023 року стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 10.10.2023 року клопотання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання, - повернуто особі, яка його подала.

Суд мотивував своє рішення тим, що місцем відбування покарання засудженому визначено Державну Установу «Диканівська виправна колонія №12» Харківської області, що не належить до територіальної підсудності Жовтневого районного суду м. Харкова.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу районного суду скасувати, та винести нову, якою повернути матеріали провадження до Жовтневого районного суду м.Харкова для розгляду його клопотання по суті.

В обґрунтування своїх доводів засуджений зазначив, що клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання було вірно направлено до Жовтневого районного суду м. Харкова, оскільки на той час він знаходився в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», і тільки 19.09.2023 року його етапували до ДУ «Диканівська виправна колонія №12». Крім того, зазначає, що під час перебування в слідчому ізоляторі його життя перебувало під постійною загрозою ракетного обстрілу, у зв`язку з чим у нього погіршився стан здоров`я. Також, вказує, що він раніше не судимий, а правопорушення, яке йому інкриміноване судом першої інстанції, не доведено у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, повертаючи засудженому ОСОБА_7 його клопотання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вищезазначених вимог закону.

Так, 29.08.2023 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Жовтневого районного суду м.Харкова із клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання, що відноситься до питань, пов`язаних із виконанням вироку та регулюються положеннями ст.ст.537, 539 КПК України.

Пунктом 1 ч.2 ст.539 КПК України передбачено, що клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Згідно з Порядком визначення засудженим виду установи виконання покарань, направлення для відбування покарання засуджених до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту, обмеження волі та їх переведення, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.02.2017 року №680/5, установа виконання покарань це арештний дім, кримінально-виконавча установа (виправний центр, виправна колонія), спеціальна виховна установа (виховна колонія), слідчі ізолятори у випадках, передбачених Кримінально-виконавчим кодексом України.

У свою чергу, слідчий ізолятор призначений для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, а також відбування покарання засудженими, яких залишено для роботи з господарського обслуговування. У період дії воєнного стану в Україні та протягом двох років після його припинення чи скасування у слідчих ізоляторах можуть створюватися сектори максимального рівня безпеки для відбування покарання чоловіками, засудженими до довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Порядку №680/5 від 27.02.2017 року, засуджені до позбавлення волі відбувають покарання в одній виправній чи виховній колонії, як правило, у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до їх місця проживання до засудження або місця постійного проживання родичів засуджених.

У частині 1 та частині 3 ст.18 КВК України зазначено, що виправні колонії виконують покарання у виді позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, а слідчі ізолятори, у свою чергу, виконують функції виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання і виправних колоній середнього рівня безпеки стосовно засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.

Як вбачається з листа начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_8 , 19.09.2023 року засуджений ОСОБА_7 вибув до ДУ «Диканівська ВК-12 Харківської області» для відбування покарання згідно з вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12.02.2021 року, який набув чинності 22.08.2023 року (арк. 11).

Отже, хоча і засуджений ОСОБА_7 на момент звернення до суду першої інстанції із клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання знаходився у слідчому ізоляторі, однак, відповідно до ст.18, 89 КВК України, ДУ «Харківський слідчий ізолятор» не виконує функцій виправної колонії по відношенню до засудженого, а тому не є установою відбування покарання.

Саме з врахуванням вказаних обставин, тобто, встановивши, що клопотання засудженого було подано без дотримання правил територіальної підсудності, суд першої інстанції вірно повернув клопотання засудженому, роз`яснивши останньому його право звернутися із даним клопотанням до належного суду за місцем розташування ДУ «Диканівська виправна колонія №12» Харківської області.

Вимоги апеляційної скарги засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення, а саме з 23.03.2019 року по 19.09.2023 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, у строк відбування покарання, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом ухвалено законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим ухвалу районного суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.10.2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_7 , що він не позбавлений процесуального права звернутися, в порядку ст.539 КПК України, із клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання до належного суду за місцем відбування покарання.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: