Провадження по справі №1-кс/522/7884/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

14 грудня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 від розгляду обвинувального акту, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000288 від 19.05.2023, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою, в якій просить винести рішення про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 від розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 .

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 зазначає наступне

В судовому засіданні, яке відбулось 05.12.2023 року обвинувачений ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 54 КПК України повідомив головуючу суддю ОСОБА_6 про відмову від захисників - адвоката

ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 (які не були присутні в судовому засіданні), оскільки його захист здійснюється іншими адвокатами, а саме адвокатом ОСОБА_9 та адвокатом ОСОБА_4 .

Водночас судом не дивлячись на те, що правові позиції адвокатів ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 , які вже не є учасниками судового процесу відрізняються від позиції обвинуваченого ОСОБА_5 та адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_4 в частині призначення обвинувального акту до судового розгляду, висловлено думку адвокатів про повернення обвинувального акту.

Статтею 59 Конституції України визначено право кожного на професійну правничу допомогу Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме нормами п. 3 ч. 2 ст. 21 вказаного нормативно-правового акту адвокату прямо заборонено займати у справі позицію всупереч волі клієнта, крім випадків, якщо адвокат впевнений у самообмові клієнта.

Виходячи з положень статей 46, 47 КПК України та вимог п.3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокату забороняється займати у справі позицію на погіршення становища підзахисного та всупереч його волі.

Крім того, Судом зазначено, що «у судовому засіданні захисник ОСОБА_9 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту

Стороною захисту клопотання про зміну запобіжного заходу в порядку ст. 201 КПК України подано ще 22.11.2023, а не в судовому засіданні, як це зазначено в ухвалі суду.

Крім того Судом в ухвалі від 05.12.2023 обґрунтовуючи відмову в задоволенні клопотання в порядку ст. 201 КПК України зазначено, що захисником «прокурором не було надано доказів, які б підтверджували наявність ризиків, встановлених відносно ОСОБА_5 та передбачених статтею 177 КПК України.

Крім того, злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_5 віднесено до категорії тяжких, але тяжкість майбутнього покарання не може бути підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Також у матеріалах справи не міститься документів, на підставі яких суд мав би врахувати вік та стан здоров?я обвинуваченого ОСОБА_5 , яке на разі погіршилось.

Що стосується міцності соціальних зв?язків, то ОСОБА_5 має дружину та сина, також обвинувачений до вручення йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення працював на посаді інспектора в Управлінні патрульної поліції в Одеській області, має нагороди, відзнаки та належним чином здійснював свої посадові обов?язки.

Як зазначила захисник ОСОБА_9 , у ОСОБА_5 наявні кредитні зобов?язання, тому розмір застави є непомірним для нього та його родини.

Також зазначила, що у іншому кримінальному провадженні обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за статтею 365 ч.2 КК України, йому обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов?язання та ОСОБА_5 не допускав порушення процесуальної поведінки.

Захисник адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання заласника адвоката ОСОБА_9 та просив змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання від вартою на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Суд дійшов висновку, що «ухвалою суду 19 жовтня 2023 року ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні та встановлено, що відносно нього продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 ч.1 п.п.1, 2, 3, 4 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування і суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Суд вважає, що встановлені раніше ризики протиправної поведінки ОСОБА_5 наразі не зменшились та продовжують існувати з високою ймовірністю. Таким чином, на теперішній час підстави для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 відсутні.»

Тобто аналізуючи висновки суду, у ОСОБА_5 продовжують існувати раніше встановлені ризики протиправної поведінки, яка на теперішній час не знайшла свого жодного підтвердження, а є лише суб?єктивною думкою прокурора, яка повністю знайшла своє відображення в ухвалах суду від 19.10.2023 та 05.12.2023, на що і посилається Суд при відмові в задоволенні клопотання в порядку ст. 201 КПК України.

Відповідно до ст. 81 КПК України при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Позиція учасників судового розгляду.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримала заяву про відвід судді з наведених в ній вимог.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відвід.

Суддя ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, однак надала заяву про розгляд заяви про відвід без її участі.

Розглянувши заяву про відвід, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 75 КПК України:

1. Слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Ч.5 ст.80 КПК України містить вимогу щодо вмотивованості заявленого відводу.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Об`єктивність» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 року (далі Бангалорські принципи), Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Об`єктивний критерій визначає, чи дотримався суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості. Щодо цього критерію, то необхідно встановити, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді. Мається на увазі, що при ухваленні рішення про те, чи є в конкретній справі законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно виправданим. Про це йдеться у рішенні ЄСПЛ у справі «Паунович проти Сербії» (№54574/07).

Окрім цього, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Олександр Волков проти України» від 09 квітня 2013 року (заява № 21722/11) зазначив, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно із суб`єктивним критерієм із врахуванням особистих переконань та поведінки конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 рішення).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), п.п. 49, 50). Тест об`єктивності передбачає встановлення того, чи наявні доказані факти, які можуть викликати сумніви у неупередженості (рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), п. 45). Водночас, при визначенні наявності законних підстав сумніватися у безсторонності певного судді позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, вирішальним є те, чи є відповідні побоювання виправданими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44).

Отже, особиста безсторонність суду презюмується, доки не встановлена на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

Заява адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , не містить в собі відомостей щодо наявності підстав, передбачених ст. 75 КПК України, для відводу судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 від участі у розгляді обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 .

Так доводи заяви про відвід судді є надуманими та не можуть бути підставою для відводу судді. В поданій заяві усі підстави формально зводяться до незгоди обвинуваченого з прийнятим рішенням, а тому ця підстава для відводу судді є надуманою та юридично неспроможною.

Фактично доводи заяви про відвід судді зводяться до того, що обвинувачений не згодний з прийнятими суддею рішенням про зміну запобіжного заходу, проте в своїй заяві про відвід судді адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , не вказує підстав, передбачених ст. 75 КПК України, для відводу судді ОСОБА_6 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 від розгляду обвинувального акту стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно відмовити.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 75, 80-81, 376 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_6 від розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000288 від 19.05.2023, відносно ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, відмовити з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та проголошено 18.12.2023 року о 09:00 годині в залі суду №131.

Суддя: ОСОБА_11

14.12.2023