СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2939/24
ун. № 759/8579/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва клопотання представника власника майна ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000034 від 19.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Представник власника майна ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, у якому просить скасувати арешт в частині, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.02.2024, на ноутбук Lenovo IdeaPad 1 15ADA7, s/n MP2CIDKZ, сірого кольору та зарядний пристрій, упаковано до спец пакету PSP3116469 та ноутбук Apple MacBookAir model A268I та зарядний пристрій, упаковані до спец пакету PSP3163198.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 08.02.2024 проведено обшук у приміщенніЦентрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучене вищезазначене майно, належне ОСОБА_4 . В подальшому, через 5 днів після проведення невідкладного обшуку, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.02.2024 накладено арешт на вилучене майно. На даний час органом досудового розслідування вилучені комп`ютери оглянуто та встановлено, що на них відсутня доказова інформація у кримінальному провадженні № 0000034 від 19.01.2024. За таких обставин вважає, що подальше втручання держави у правомірне володіння заявником належним йому майном порушує його права, встановлені ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник клопотання підтримали з підстав, наведених у ньому та просили задовольнити.

В судовому засіданні прокурор заперечив проти скасування арешту на майно, посилаючись на те, що комп`ютерна техніка є особистим майном ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 3 ст. 368 КК України, та санкція вказаної статті передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, а тому скасування арешту на майно підозрюваного може привезти до неможливості виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна. Крім цього, арешт на майно накладено з метою збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Заслухавши доводи представника власника майна, власника майна та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею з`ясовано, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.02.2024 у справі № 759/2941/24, накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів та з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання відповідно до санкції статті на майно, шляхом заборони користування ним, розпоряджання та відчуження, яке було вилучене в ході проведення обшуку приміщень ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (), зокрема, на: ноутбук Lenovo IdeaPad 1 15ADA7, s/n MP2CIDKZ, сірого кольору та зарядний пристрій, упаковано до спец пакету PSP3116469; ноутбук Apple MacBookAir model A268I та зарядний пристрій, упаковано до спец пакету PSP3163198.

Підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження стало те, що вищезазначене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на викладене, прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе лише за таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Під час розгляду клопотання про скасування арешту майна перевірка ухвали про арешт майна не здійснюється. Слідчий суддя не уповноважений на такий розгляд, оскільки це відноситься до повноважень суду апеляційної інстанції у порядку, передбаченому Главою 31 КПК України. Оскарження рішення до суду вищої інстанції та скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України мають різні процесуальні завдання.

Відповідно до аб. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (аб. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аб. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зважаючи на наведене, на час розгляду слідчим суддею даного клопотання про скасування арешту майна, обставини, якими обґрунтовувався арешт не перестали існувати, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000034 від 19.01.2024 триває, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 3 ст. 368 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, а відтак слідчий суддя вважає, що потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.02.2024 у справі № 759/2941/24, наразі не відпала, оскільки скасування арешту на майно підозрюваного може привезти до неможливості виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна.

Таким чином, на час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя дійшов до висновку, що накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_4 виправдовує таке втручання у права та інтереси власника майна.

Доводи представника власника майна не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії досудового розслідування вищезазначений захід забезпечення кримінального провадження втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Святошинського районного суду м. Києві від 20.02.2024 у справі № 759/2941/24.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, необхідно відмовити.

Відповідно до правової позиції, викладеної в ухвалі Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 23.01.2024 у справі 569/19829/21, вказана ухвала підлягає оскарженню на підставі п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України (https://reyestr.court.gov.ua/Review/116607268).

Керуючись статями 174, 309, 369 - 372 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000034 від 19.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1