Справа №10042024
н/п 1-кп/766/2451/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого (в режимі відеоконференції): ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду м. Херсона, проведеного в режимі відеоконференції з Південним територіальним управлінням ВСП) з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000172 від 14.11.2023, угодою про визнання винуватості, укладену під час судового розгляду, за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Метьолкіне, Сєвєродонецького району, Луганської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, неповнолітніх утриманців не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець за контрактом, номера обслуги 2 десантно-штурмового відділення 3 десантно штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , матрос, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину),

передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її на посаді номера обслуги 2 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні матрос, 11.11.2023 близько 02:00 години, перебуваючи в районі АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2, 11, 16, 30, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, відкрито відмовився виконувати наказ начальника, а саме: усний наказ командира десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 , виданого на виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_2 окремого батальйону морської піхоти майора ОСОБА_7 від 10.11.2023 за №1011/20/дск щодо форсування 11.11.2023 у складі штурмової групи річки Дніпро та проведення наступальних дій в напрямку с. Кринки Херсонської області (на лівому березі р. Дніпро) з виходом штурмових груп 2 бмп 36 обрмп на рубежі для вогневого прикриття правового флангу, здійснення інженерного обладнання позицій підготовлених до ведення кругової оборони, про що відкрито заявив своєму прямому начальнику командиру десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_6 , та як наслідок не виконав цей наказ, хоча об`єктивно повинен був і міг його виконати.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України як відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому, підтвердив обставини, встановлені під час досудового розслідування. Дав покази про те, що на початку листопада 2023 року протягом шести діб на виконання бойового завдання у складі штурмової групи перебував на «островах» лівобережної частини р. Дніпро. До н.п. Кринки їх переправлено не було, а тому повернулись до АДРЕСА_3 , де командир 11.11.2023 довів до їх відома новий наказ щодо необхідності слідування в напрямку н.п. Кринки Херсонської області. На виконання наказу він з іншими хлопцями знову прослідували до місця можливої переправи на лівий берег, проте їх знову не переправили.

Коли ж вони повернулись до місця своєї дислокації в н.п. Сонячне, то він перебуваючи під впливом побаченого на лінії розмежування, попросив командира направити його для проходження військово-лікарської комісії, на що йому дали згоду, решта ж хлопців все ж таки була переправлена в район н.п. Кринки.

Оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи і, як встановлено судом, вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване та постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, свою вину визнав в повному об`ємі, розкаявся у вчиненому, за місцем проходження служби характеризується позитивно, приймає безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з 23.07.2023 до теперішнього часу, обставин вчиненого правопорушення не заперечував, надав суду чіткі та послідовні покази, під час судового розгляду висловив ініціативу щодо подальшого проходження військової служби.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить повне визнання свої вини останнім, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було.

Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 можливо призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 402 КК України, пов`язане із позбавленням волі, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ч. 3 ст. 61 КК України не вбачається.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу (ч. 1 ст. 69 КК України).

З урахуванням правил, визначених ч. 1 ст. 69 КК України та фактичних обставин справи, а також обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь його суспільної небезпеки, суд вважає за можливе перейти до покарання нижче від найнижчої межі, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого.

Крім того, при вирішенні питання щодо міри покарання ОСОБА_4 , суд враховує положення ч. ч. 1, 2 ст. 58 КК України, відповідно до яких покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

З огляду на викладене, а також ту обставину, що ОСОБА_4 являється військовослужбовцем, існують достатні підстави для призначення саме покарання у виді службового обмеження.

Керуючись ст. ст. 58, 69, 349, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити покарання із застосуванням норми ч. 1 ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України ОСОБА_4 замість призначеного покарання у виді позбавлення волі призначити покарання у виді службового обмеження військовослужбовців із відрахуванням в дохід держави з суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків строком на 2 (два) роки.

* Запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою», застосований щодо ОСОБА_4 скасувати. Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно.

* Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання період тримання під вартою з 23.11.2023 по 10.04.2024 включно з розрахунку три дні службового обмеження військовослужбовців відповідають одному дню попереднього ув`язнення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з урахуванням обмежень, визначених ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_8