Справа № 728/2905/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/211/24
Категорія - ч.1 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

особи, щодо якої застосовані примусові заходи

медичного характеру ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000114 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Коларівка, Приморського району, Запорізької області, жителя АДРЕСА_1 , не одружений, освіта базова середня, не працює, інвалід 2 групи, раніше не судимий,

застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 не обирався.

Процесуальні витрати в сумі 1912 грн віднесено на рахунок держави. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Ухвалою місцевого суду встановлено, що в серпні 2021 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 , діючи умисно, незаконно, без мети збуту, на відкритій ділянці місцевості біля території непрацюючої ферми, що знаходиться за адресою: с. Голінка, Ніжинського району, Чернігівської області, зірвав з дикорослої рослини коноплі (канабіс) верхівки листя, котрі в подальшому переніс до будинку за місцем свого проживання, в

АДРЕСА_1 , де їх висушив та подрібнив їх, тобто, виготовив готовий для вживання особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, та зберігав у приміщенні будинку та періодично при собі в кишенях одягу, без мети збуту. ОСОБА_9 вживав даний наркотичний засіб шляхом куріння за допомогою спеціально, самостійно виготовленого кустарним способом пристрою, внаслідок чого на поверхні пристрою нашаровувався особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу, який ОСОБА_9 , умисно, незаконного виготовив та зберігав без мети збуту.

На підставі ухвали слідчого судді від 24.04.2023 надано дозвіл на обшук житла, іншого володіння проведеного за місцем проживання ОСОБА_9 , за вищевказаною адресою, в ході якого виявлено та вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19-23/24871-НЗПРАП від 15.06.2023 є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса канабісу у перерахунку на висушену речовину становить 13,2666 г. Одночасно вилучено один самостійно виготовлений кустарним способом пристрій для куріння, на поверхнях якого згідно з висновком експерта № СЕ-19-23/24871-НЗПРАП від 15.06.2023 виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу масою 0,1125 г, які ОСОБА_9 зберігав для власних потреб, без мети збуту, до вилучення працівниками поліції 23 квітня 2024 року.

Вчинене ОСОБА_9 суспільно-небезпечне діяння підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити ухвалу місцевого суду, виключивши з мотивувальної частини посилання на умисел ОСОБА_9 , мотив та мету при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. Апелянт зазначив, що у предмет доказування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру не входить питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння. Умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони злочину і встановлюються лише щодо осудної особи. Тобто, при вчиненні суспільно небезпечного діяння ОСОБА_9 не міг усвідомлювати, що він умисно порушує закон, та що у вказаних його діяннях є певна мета, мотив. Відтак, твердження суду про психічне ставлення ОСОБА_9 до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтується на правильному тлумаченні закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; ОСОБА_9 , його захисника та законного представника, які погодились з позицією прокурора; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом п.1 ч.1 ст.503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності та відповідно до ч.3 цієї статті, на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій, ґрунтується кримінально-правова оцінка суспільно-небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності.

Згідно з ч.1 ст.505 КПК України, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру встановлюються час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення.

Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру відповідно до ч.1 ст.513 КПК України, суд між іншим з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за обставин, викладених в ухвалі суду, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованим та в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо виключення з мотивувальної частини ухвали місцевого суду посилання на умисел ОСОБА_9 , мету та мотив при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст.19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи з положень ст.23, 24 КК України, умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Зокрема, при вчиненні крадіжки винний усвідомлює, що він порушує право власності, таємно викрадає чуже майно і тим самим завдає потерпілому майнової шкоди.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

За таких підстав, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №571 від 03.10.2023, у ОСОБА_9 у період часу вчинення ним суспільно-небезпечного діяння мав місце хронічний розлад психічної діяльності у вигляді параноїдної шизофренії (Е.20.0 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду), який позбавляв його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, на даний час у ОСОБА_9 також виявлені ознаки параноїдної шизофренії (Е.20.0 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду) і йому показане застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з метою його обов`язкового лікування.

Із зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст.24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Отже, висновки місцевого суду про таке психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, що беззаперечно є свідченням неправильного застосування такого закону.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2023 року про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали Бахмацького районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2023 року посилання на умисел ОСОБА_9 , мету та мотив при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

У решті цю ж ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4