ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1455/24 Справа № 204/1666/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року про заміну застосованих примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року ОСОБА_8 було замінено примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом на примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Вказане судове рішення було прийнято на підставі наданого висновку комісії лікарів-психіатрів №127 від 09 лютого 2024 року, відповідно до якого було встановлено значне покращення психічного стану ОСОБА_8 , його стабільність, спокійність та упорядкованість поведінки, відсутність агресії та аутоагресії, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для переведення ОСОБА_8 до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року про заміну застосованих примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 - скасувати та продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, мотивуючи такі вимоги тим, що висновки суду першої інстанції про покращення психічного стану здоровя ОСОБА_8 є передчасними. Зокрема, прокурор вказує, що у ОСОБА_8 сформувались стійки позитивні настанови на продовження лікування в майбутньому під наглядом лікаря-психіатра, та настанови на відмову від вживання психоактивних речовин приблизно в міжкоміссійний період у термін з 15 серпня 2023 року по 09 лютого 2024 року, більш точної дати встановити під час судового засідання не вдалося можливим, проте в будь-якому випадку, на думку прокурора, вказаний термін не є достатньо тривалим для свідчення про нормалізацію психічного стану ОСОБА_8 , прокурор вважає, що неможливо перейти до переконливого висновку, що такі зміни в стані ОСОБА_8 будуть наявні в подальшому, а тому переведення його до психіатричного закладу із посиленим наглядом є передчасним.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Захисник особи щодо якої змінено примусові заходи медичного характеру проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечувала, просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановленою у відповідності до норм чинного кримінального законодавства України та фактично встановлених обставин справи, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 514 КПК України та ст. 95 КК України передбачено, що зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву.

До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Особи, до яких застосовуються примусові заходи медичного характеру, мають право звертатися до суду із заявою про зміну або припинення застосування примусових заходів медичного характеру не частіше одного разу на 6 місяців та незалежно від того, чи розглядалося судом це питання в зазначений період.

Особа, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, має право звернутися до обраного нею незалежного лікаря-психіатра з метою отримання висновку про стан свого психічного здоров`я. У висновку незалежного лікаря-психіатра мають бути зазначені підстави для зміни або припинення застосування примусових заходів медичного характеру. У разі відсутності таких підстав у висновку обґрунтовується необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи висновку судово-психіатричної експертизи №127 від 09 лютого 2024 року, з лютого 2023 року в психічному стані пацієнта намітилась деяка позитивна динаміка: емоційно-вольові розлади у вигляді дратівливості запальності тривожності зменшилися за частотою виникнення та інтенсивністю проявів. Настрій стабілізувався. Агресивних та аутоагресивних дій не відмічалось. Розлади сприйняття не поновлювались. Повідомляв, що раніше в період скоєного правопорушення чув «голоси» в голові, які коментували його дії та наказували, що йому робити, почав погоджуватися з хворобливістю цих переживань. Маячні ідеї переслідування, збитку втратили афективне забарвлення, набули тенденції до дезактуалізації. Повідомляв: «мені раніше здавалося, що родичі хотіли забрати мою квартиру, помічав, що за ним слідкують невідомі особи та хочуть вбити... зараз цього не відчуваю». Мислення характеризувалось формальними порушеннями у вигляді паралогічності, непослідовності, тематичних зісковзувань. Жалю з приводу скоєного не висловлював. Заявляв: «в той час чоловічий голос в голові наказував мені вбивати, я не міг йому протистояти». Не розумів хронічного характеру наявного у нього психічного захворювання, тяжкості скоєного. Лікувальні настанови та настанови на відмову від вживання психоактивних речовин в майбутньому не були сформовані. Під впливом лікування та психореабілітаційних заходів з вересня 2023 року психічний стан пацієнта залишався стабільним: маячні ідеї переслідування, збитку дезактуалізувалися, галюцинаторні розлади не поновлювались, емоційні розлади у вигляді нестійкості, дратівливості, тривоги нівелювалися. Поведінка носила зовні спокійний, упорядкований характер, без агресії та аутоагресії. Починає погоджуватися із наявністю у себе хронічного психічного захворювання. На перший план в клінічній картині захворювання вийшли ознаки шизофренічного дефекту (збіднення емоційних реакцій формальні порушення мислення, зниження рівня вольових спонукань). Почав висловлювати жаль з приводу скоєного. Сформувалися лікувальні, антиалкогольні та антинаркотичні настанови на майбутнє. У відділенні долучався до участі в побутовій зайнятості, себе обслуговував самостійно. З оточуючим спілкувався за необхідністю, самостійно до спілкування не прагнув.

Також, в судом першої інстанції було заслухано думку представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який повністю підтримав наявний в матеріалах справи висновок та пояснив, що антиалкогольні та антинаркотичні настанови були сформовані у пацієнта за міжкомісійний період, тобто за останні шість місяців.

Підстав не довіряти висновку комісії лікарів-психіатрів №127 від 09 лютого 2024 року, складеному фахівцями з відповідною медичною освітою, та поясненням представника установи Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в колегії суддів не має.

Таким чином, враховуючи наданий лікарем-психіатром висновок щодо стабільності психічного стану ОСОБА_8 та наявність позитивної динаміки, колегія суддів вважає обгрунтованими висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для заміни ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом на примусові заходи медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про те, що термін, за який у ОСОБА_8 сформувались позитивна динаміка та стабільність психічного стану, не є достатньо тривалим для свідчення про нормалізацію психічного стану ОСОБА_8 , а тому переведення його до психіатричного закладу із посиленим наглядом є передчасним, то колегія суддів відхиляє такі доводи прокурора, оскільки вони зводяться до суб`єктивного трактування наданого лікарями психіатрами медичного висновку щодо психічного стану здоров`я ОСОБА_8 , які є фахівцями в даній галузі медицини, з відповідним рівнем медичних знань, і підстав ставити даний медичний документ під сумнів в колегії суддів не має. Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що у разі погіршення психічного стану здоров`я ОСОБА_8 та виникнення необхідності обрати примусові заходи медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, представники ДФ «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не позбавлені можливості в установленому законом порядку звернутись до суду першої інстанції із відповідним поданням.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року про заміну застосованих примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4