ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 384/214/24

№пр. 1-кп/384/40/2024

09 травня 2024 року смт. Вільшанка

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в смт. Вільшанка Кіровоградської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 від 25 січня 2024 року, за обвинуваченням

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого, який брав участь в

судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого, який брав участь в

судовому засіданні в режимі відеоконференції адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

Наприкінці листопада 2023 року, в денний час, точного часу та дати не встановлено, ОСОБА_3 , перебував на узбіччі автошляху Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» поруч з смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області, де на землі між ростучих кущів виявив тканинний мішок коричневого кольору, в якому знаходився предмет, ззовні схожий на вибуховий пристрій, а саме протитанковий гранатомет. В подальшому ОСОБА_3 , переслідуючи мету незаконного придбання вибухових пристроїв діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, взявши вказаний мішок з вищевказаним предметом в руки, після чого приніс його до місця свого проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де залишив зберігати з метою корисливого умислу, спрямованого на особисте протиправне збагачення, шляхом збуту вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. 16.02.2024 ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, з метою отримання грошового прибутку, перебуваючи на АДРЕСА_3 , в приміщенні недобудованої лікарні, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину, у формі оперативної закупки, незаконно збув особі, якій було доручено проведення оперативної закупки під псевдонімом ОСОБА_6 , предмет ззовні схожий на вибуховий пристрій, а саме ручний протитанковий гранатомет, за що отримав кошти в сумі 4000 грн., банкнотами 500 гривень - 8 банкнот.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/112-24/2210-ВТХ від 23.02.2024: предмет, наданий на дослідження, є бойовим одноразовим 72.5-мм ручним гранатометом типу РПГ-26 «Аглень» (згідно маркувальних позначень на корпусі - виробництва 1990 року, індивідуальний номер - 010047), являється вибуховим пристроєм та відноситься до категорії боєприпасів, придатний для приведення в дію в штатному режимі та здійснення пострілу - вильоту із корпусу (пускового пристрою) реактивної гранати та її вибуху при зустрічі з перешкодою.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив придбання, носіння, зберігання та збут вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

02 травня 2024 року між начальником Вільшанського відділу Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 .

У відповідності до ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 263 КК України, яка ніким не оспорюється.

За умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Поряд з цим сторонами узгоджено покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки із застосуванням ст. 75 КК України.

Крім цього, у даній угоді відображено роз`яснені обвинуваченому та прокурору наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить усі необхідні реквізити, визначені ст. 472 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, який вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України та КК України, аналогічні доводи захисника, який також вказав про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, обвинуваченого ОСОБА_3 , який наполягав на затвердженні угоди, вказавши, що вона укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України та ч.4 ст.474 КПК України йому роз`яснені та зрозумілі, крім того ОСОБА_3 зазначив, що повністю, безумовно та беззастережно визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, вказаного у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом, повідомивши у своїх показаннях усі обставини вчинення ним кримінального правопорушення, що зазначені в обвинувальному акті, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.ч. 4-5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_3 наявні, оскільки він вчинив придбання, носіння, зберігання та збут вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, а тому його дії кваліфіковано вірно за ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Потерпілий у даному кримінальному провадженні відсутній, а шкода завдана лише суспільним інтересам. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Водночас судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє права та наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 4 ст. 474 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурор також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди та узгоджена між сторонами міра покарання відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. Разом з цим, узгоджена сторонами міра покарання ОСОБА_3 відповідає вимогам ст.65 КК України.

При цьому, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме щирого каяття, враховуючи думку учасників судового провадження, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України. Дана міра покарання, узгоджена між прокурором та ОСОБА_3 , є необхідною і достатньою для досягнення мети виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Укладена у кримінальному провадженні угода про визнання винуватості відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.468, ч.ч.2, 4, 5 ст.469, ст.472, ч.ч.4, 6 ст.474 КПК України, невідповідність угоди вимогам ч.7 ст.474 КПК України у суді не встановлена.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгоджених між ним та прокурором міри та виду покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні.

Згідно з постановою старшого слідчого СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_7 про визнання предметів речових доказів та передачу їх на зберігання від 27 лютого 2024 року, корпус (пусковий пристрій), хвостова частина реактивної гранати об`єкту дослідження з первинним пакуванням, які було вилучено 16.02.2024 під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та поміщено на зберігання до кімнати зберігання зброї Голованівського РВП ГУНП у Кіровоградській області (Т.1 а.п. 65-66).

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами статті 100 КПК України.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відсутні. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02 травня 2024 року між начальником Вільшанського відділу Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000043.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення експертизи у розмірі 5300 (п`ять тисяч триста) грн. 96 коп.

Речові докази: корпус (пусковий пристрій), хвостова частина реактивної гранати об`єкту дослідження з первинним пакуванням, що знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Голованівського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Вільшанський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1