Справа № 686/5804/24
Провадження № 1-кс/686/2010/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Зі змісту скарги вбачається, що 14.02.2024 р. ОСОБА_3 звертався до начальника Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області з заявою про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.115, 125, 185, 187 КК України, однак, всупереч ст.214 КПК України, відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 внесені не були. Тому, у скарзі ОСОБА_3 просить зобов`язати уповноважених осіб - працівників та начальника Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 внести відомості до ЄРДР, на підставі заяви ОСОБА_3 , та видати останньому документ, що підтверджує прийняття та реєстрацію його заяви про кримінальне правопорушення.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені у скарзі.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали перевірки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів перевірки №2996-22, вбачається, що дійсно 14.02.2024 р. ОСОБА_3 було подано через адміністрацію ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» заяву (датовану 16.09.2022 р., 31.01.2024 р. та 13.02.2024 р.), адресовану начальнику Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, яка 20.02.2024 р. була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал НП України» ХРУП за №3062. У вказаній заяві ОСОБА_3 повідомляв про те, що «вважає оголошену йому підозру від 27.08.2022 р., у скоєнні ним кримінального правопорушення за ч.2 ст.115 КК України по кримінальному провадженні №0001973 від 25.08.2022 р. повністю сфабрикованою працівниками поліції, оскільки він не скоював жодних дій, які описані в підозрі. Свою вину в інкримінованому йому злочині ОСОБА_3 не визнає повністю і не відмовлявся від надання свідчень. При допиті підозрюваного та при проведенні слідчого експерименту, ОСОБА_3 надав повністю правдиві свідчення, зазначивши, що потерпілого ОСОБА_6 забив до смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зранку 25.08.2022 р. ОСОБА_3 перебував на привокзальній площі м.Хмельницького, біля нього на лавці знаходилось ще декілька незнайомих осіб. До них підійшов раніше незнайомий йому ОСОБА_4 , який повідомив, що він викрав велосипед, здав його в ломбард і попросив допомоги про те, чи може хтось швидше отримати гроші в ломбарді. Незнайомий чоловік на ім`я ОСОБА_4 , разом з раніше незнайомим ОСОБА_6 , в ломбарді отримали за велосипед 900 грн., а віддали ОСОБА_4 лише 462 грн. Виясняючи, де решта грошей, ОСОБА_4 побив усіх, хто був біля фонтану на привокзальній площі. ОСОБА_4 сказали, що 200 грн. взяв собі ОСОБА_6 , на прізвисько « ОСОБА_8 ». ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_4 , прийшли до дому до ОСОБА_6 , по АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 виясняв у ОСОБА_6 , де його гроші, в сумі 200 грн. ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_4 , що гроші він витратив. Втрьох вони прийшли на загороджену територію по вул.Прибузька, біля авто мийки «Аква». ОСОБА_4 , зі словами «де мої гроші», почав бити кулаками по обличчю ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_6 лежав на землі на спині, то ОСОБА_4 бив його по голові палкою. ОСОБА_3 сказав ОСОБА_4 , щоб він припинив бити ОСОБА_6, бо може вбити його. ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_3 і вдарив останнього два рази кулаком в обличчя та груди і сказав йому бити ОСОБА_6 . Злякавшись ОСОБА_4 , ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_6 два рази палкою та ногою. ОСОБА_3 не знає, чи на той момент ще був живий ОСОБА_9 , його голова була уся в крові і ознак життя він не подавав. Після цього, ОСОБА_3 відразу пішов додому в мікрорайон «Лезнево». ОСОБА_4 застосував до ОСОБА_3 насилля і зняв з пальця його руки золоте обручальне кільце, а також забрав у останнього його мобільний телефон. Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 надали нібито свідчення, що 25.08.2022 р. біля 21:45 год. по АДРЕСА_2 , неподалік авто мийки «Аква», вони виявили ОСОБА_3 біля трупа ОСОБА_6 і, таким чином, поліцейські «прив`язали» ОСОБА_3 до місця з трупом. Дані покази повністю неправдиві. Відповідно до підозри, вбивство відбулось біля 16 год., це означає, що ОСОБА_3 «нібито вбивця» ще й охороняв труп шість годин. ОСОБА_3 стверджує, що в той час, в тому місці його там не було. Не могли вказані свідки в хащах, вночі, на неосвітленій території бачити колір одягу ОСОБА_3 та риси його тіла і обличчя. Це сфабрикована інформація працівниками поліції, які в страху тримають усіх безхатченків. Працівники поліції, за допомогою сфабрикованих показів свідків, «вивели» зі справи вбивцю ОСОБА_4 . ОСОБА_3 бачив, як він 26.08.2022 р., без наручників, вільно ходив із поліцейськими по коридору управління поліції і в дворі знаходився з ними в курилці. Працівники поліції не вжили будь-яких гласних та негласних заходів по перевірці на причетність ОСОБА_4 до вбивства ОСОБА_6 , а призначили ОСОБА_3 на роль вбивці. Таким чином, вказані обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.115, 187, 185, 125 КК України. З посиланням на ст.ст.6, 19 Конституції України, ст.ст.2, 55, 60, 214, 303 КПК України, у заяві ОСОБА_3 просив: внести відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 115, 187, 185, 125 КК України, вчинене ОСОБА_4 , до ЄРДР та розпочати досудове розслідування; видати документ, що підтверджує прийняття та реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення; визнати ОСОБА_3 потерпілим від кримінального правопорушення та надати пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.»

Відомості до ЄРДР за вказаною, поданою ОСОБА_3 заявою від 20.02.2024 р., внесені не були, про що йому було повідомлено листом №3998/121/119-2024 від 28.02.2024 р.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст.3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Як пояснив ОСОБА_3 в судовому засіданні, вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.01.2024 р., в рамках вищезазначеного кримінального провадження, його та ОСОБА_4 вже було засуджено за вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , тому, скаржник не просить зобов`язувати працівників поліції повторно вносити до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.115 та 187 КК України. Натомість, із врахуванням тієї обставини, що вказаним вироком суду ОСОБА_3 призначено надто суворе покарання у вигляді 14 років позбавлення волі, останній, через пораду захисника, вважає, що у випадку порушення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , по факту нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень і викрадення його майна, за ст.ст.125, 185 КК України, останній у рамках кримінального провадження №0001973 змінить свій статус із засудженого на свідка, що надасть можливість апеляційній інстанції виправдати ОСОБА_3 по факту вбивства ОСОБА_6 .

На думку слідчого судді, у заяві ОСОБА_3 від 20.02.2024 р. викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, передбачених ст.ст.125, 185 КК України, оскільки ця заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, так, зі змісту поданої заяви не вбачається, що у випадку, про який повідомив ОСОБА_3 , мало місце саме умисне заподіяння останньому ОСОБА_4 легкого тілесного ушкодження та таємне викрадення ним чужого майна), не наведено в заяві, й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій особи за відповідними статтями Кримінального кодексу України. Аргументи висловлені ОСОБА_3 у його заяві та в судовому засіданні, про можливе вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, й передбачених ст.ст.125, 185 КК України, фактично зводяться до незадоволення і суб`єктивної незгоди ОСОБА_3 з фактом його засудження за вчинення, спільно з ОСОБА_4 , умисного вбивства ОСОБА_6 , та з фактом призначення йому місцевим судом надто суворого, на думку скаржника, покарання, в рамках кримінального провадження №0001973, постановлений в рамках якого вирок на даний час переглядається апеляційною інстанцією. Однак, самі твердження ОСОБА_3 , викладені в означеній заяві, про вчинення, на його думку, тих кримінальних правопорушень, досудове розслідування з приводу яких ще не здійснювалось в рамках кримінального провадження № 0001973, недостатні для того, щоб розпочинати нове досудове розслідування, адже, досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які реально свідчать саме про вчинення кримінального правопорушення.

У п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

У ході розгляду скарги встановлено, що подана ОСОБА_3 заява від 20.02.2024 р. про вчинення кримінального правопорушення, у відповідності до ч.4 ст.214 КПК України, була прийнята та зареєстрована, про що зазначено вище. З врахуванням того, що відомості про повідомлені ОСОБА_3 обставини, щодо вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , вже були внесені до ЄРДР, за вказаним фактом було проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001973 та вже наявний вирок суду, тому підстав зобов`язувати уповноважених осіб Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області повторно вносити відповідні відомості до ЄРДР, слідчий суддя не вбачає. Ініціювання кримінального переслідування щодо особи, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, а також те, що уповноваженими особами Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, у даному випадку, не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, про яку йдеться у поданій ОСОБА_3 скарзі, тому у задоволенні цієї скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя