Справа №:755/3285/24
Провадження №: 1-кс/755/775/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про проведення обшуку у межах кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 січня 2024 року за № 0000003 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив :

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

До слідчого судді даного місцевого суду надійшло клопотання слідчого, котре погоджене з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про проведення обшуку, у межах вказаного кримінального провадження,у зв`язку зі здійсненням у ньому досудового розслідування та необхідністю встановлення обставин передбачених ст. 2, 9, 91 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України при наявності на передумов визначених ч. 1 ст. 234 Кодексу.

ІІ. Встановлені обставини у ході розслідування та наведені у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності обшуку

СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві розслідується наведене кримінальне провадження у ході проведення якого з`ясовано, що 21 вересня 2016 року перебуваючи на посаді начальника Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Житомирській області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженець АР Крим, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , державний службовець категорії «Б», 3 рангу, будучи обізнаним із вимогами п. 6 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну службу» (тут і далі вказуються норми цього Закону в редакції на дату можливої події (21 вересня 2016 року), а саме від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (надалі - Закон), відповідно до якого, на державну службу не може вступити особа, яка має громадянство іншої держави та того, що, в силу п. 2 ч. 1 ст. 84 Закону, підставою для припинення державної служби у зв`язку із втратою права на неї або його обмеженням є набуття громадянства іншої держави, умисно вніс до офіційних документів, а саме в особову картку державного службовця, не правдиві відомості зазначивши, що не є громадянином іншої держави, подавши її після цього до Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками (м. Київ), хоча ще 25 березня 2015 року отримав паспорт громадянина Російської Федерації, який на даний час дійсний, серії НОМЕР_2 виданий підрозділом «910-018 отдел Управления Федеральной миграционной службы России по Республике Крым в Красногвардейском районе».

ОСОБА_5 , має у своєму користуванні автомобіль марки Honda Accord 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 сірого кольору, vin НОМЕР_4 , котрий належить ОСОБА_6 .

У зв`язку з викладеним, виникла необхідність у проведенні обшуку ТЗ в якому, на бачення слідства, ОСОБА_5 може переховувати паспорт громадянина Російської Федерації, який на даний час дійсний, серії НОМЕР_2 виданий підрозділом «910-018 отдел Управления Федеральной миграционной службы России по Республике Крым в Красногвардейском районе», електронні засоби зв`язку та документи, які є предметом кримінального правопорушення, а саме: комп`ютерної техніки, електронних та магнітних носіїв інформації, документів підтверджуючих зв`язки ОСОБА_5 , з державою агресором, грошових коштів отриманих злочинним шляхом, банківських карток, засобів мобільного зв`язку, сім-карток мобільних операторів.

ІІІ. Позиція сторін

Відповідно до ч. 4 ст. 234 КПК клопотання про обшук розглядається у суді за участю слідчого або прокурора та в цьому випадку слідчий групи слідчих - слідчий Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 усудовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.

IV. Кримінальне процесуальне законодавство

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 234. Обшук

1. Обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

3. У разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості про: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, […]; 3) правову кваліфікацію кримінального правопорушення […]; 4) підстави для обшуку; 5) житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, де планується проведення обшуку; 6) особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; 7) індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна або осіб, яких планується відшукати, а також їхній зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням; 8) обґрунтування того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом, а доступ до осіб, яких планується відшукати, - за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом. Зазначена вимога не поширюється на випадки проведення обшуку з метою відшукання знаряддя кримінального правопорушення, предметів і документів, вилучених з обігу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання […].

5. Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; 5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

V. Оцінка слідчого судді

Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України, заслухавши думку заявника, приходить до наступного.

Підстави проведення обшуку визначені ст. 234 КПК України, яка відноситься до Глави 20. Слідчі (розшукові) дії указаного Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 2 ст. 223 КПК України).

З урахуванням того, що згідно із п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню через призму того, що процесуальними джерелами доказів є у тому числі речові докази, висновки експертів (ст. 84 КПК України).

Речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій (ст. 98 КПК України).

В постанові від 27 січня 2022 року в справа № 11-132сап21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що з урахуванням змісту ч. 5 ст. 234 КПК України під час вирішення питання про санкціонування обшуку житла стандарт доказування - «достатня підстава» є значно нижчим порівняно з такими стандартами як «поза розумним сумнівом» (що застосовується під час розгляду кримінального провадження по суті), так і «обґрунтована підозра» (за яким доводиться наявність підстав піддавати конкретну особу заходам забезпечення кримінального провадження), зокрема для надання відповідного судового дозволу закон не вимагає існування обґрунтованої підозри власника чи іншого володільця житла у вчиненні кримінального правопорушення.

У цьому випадку, слідчий суддя, вивчивши клопотання заявника та долучені до нього матеріали, вважає, що у ньому наявні в цілому відомості визначені ст. 234 КПК України.

Також наявні достатні підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі/іншому володінні особи; 5) за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.

При формуванні таких висновків Суд виходив в т.ч. з

1. характеру діяння, за яким розслідується це кримінальне провадження

Службове підроблення - це в т.ч. внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Відповідальність за службове підроблення передбачена ст. 366 КК України.

Офіційним є лише такий документ, що містить зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які породили чи здатні породити наслідки правового характеру.

Це кримінальне правопорушення виявляється тільки в активній поведінці службової особи і може бути вчинений у т.ч. шляхом внесення до документів неправдивих відомостей.

Тобто розуміється включення інформації, яка цілком або частково не відповідає дійсності, до справжнього офіційного документа (див. постанову Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 742/318/18).

Отже, в такій ситуації зміст справжнього документа змінюється лише частково - частина відомостей у ньому відповідає дійсності, а частина має неправдивий характер. При цьому форма документа та всі його реквізити відповідають необхідним вимогам;

2. наявних відомостей у провадженні, позаяк відповідно до

- даних акту огляду від 22 січня 2024 року слідує, що паспорт громадянина РФ та ідентифікаційний податковий номер про котрі міститься згадка у клопотанні є дійсними, для з`ясування цих даних використовувався он-лайн сервіс перевірки дійсності паспорта РФ (сервіси проводить пошук по актуальним базам «МВД» та «ФМС» РФ та онлайн-сервісу Федеральної податкової служби РФ), за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дані про фізичну особу - ОСОБА_5 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- відомостей вказаних у копії особової картки державного службовця ОСОБА_7 у якій 21 вересня 2016 року ним у п. 15.2 вказується що він не є громадянином іншої держави;

Тобто, вказані у клопотанні про обшук дані засвідчуються вагомими доказами, котрі заслуговують на увагу та вказують на потребу перевірки у ході обшуку викладеної інформації.

Позаяк, в цей час встановлено, що

(а) йдеться про можливе внесення до п. 15.2 особової картки державного службовця завідомо неправдивих відомостей. Тобто розуміється включення у п. 15.2 картки інформації, яка цілком не відповідає дійсності;

(б) вказані у п. 15.2 картки дані посвідчують факти, які здатні породити наслідки правового характеру, адже в силу п. 2 ч. 1 ст. 84 Закону підставами для припинення державної служби у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є набуття громадянства іншої держави.

Зокрема, ВС у справі №640/19582/21 (п. 101 постанови від 09 січня 2024 року) вказав, що встановлення наявності в особи публічної служби громадянства країни агресора (Російської Федерації) за сучасних реалій, може шкодити національній безпеці нашої держави, і такі особи, за беззаперечного встановлення відповідних фактів, не повинні бути залучені до виконання функцій держави, та відповідно підлягають звільненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 84 Закону України «Про державну службу».

Отже, йдеться про розслідування факту можливої часткової зміни змісту справжнього документа, бо частина відомостей у ньому відповідає дійсності, а частина має неправдивий характер. При цьому форма документа та всі його реквізити відповідають необхідним вимогам.

При цьому слідчий суддя зауважує, що для надання відповідного судового дозволу закон не вимагає існування обґрунтованої підозри власника чи іншого володільця житла у вчиненні кримінального правопорушення, однак для його отримання надані слушні та вагомі аргументи, котрі слід перевірити.

Обставин, які б слугували підставою для відмови у задоволенні клопотання, у судовому засіданні, слідчим суддею не встановлено. Питання можливої кваліфікації дій, у разі доведення вказаного факту, зокрема за ст. 366 КК, або ж за ст. 358 КК чи іншою, не є тим чинником, котрий би спростовував в цей час потребу проведення самої слідчої дії сам по собі.

Відповідно за таких умов є дійсною і сама доречність обшуку, адже, у цій ситуації, проведення обшуку необхідне з метоювстановлення відомостей визначених ст. 91, 234 КПК України та виконання завдань визначних ст. 2, 9, 223 даного Кодексу.

Порушень вимог ст. 234 КПК України, Глави 20 КПК України - слідчі (розшукові) дії, та Глави 2 КПК України - засади кримінального провадження, у судовому засіданні, слідчим суддею не виявлено, як і не було встановлено відомостей, які б беззаперечно свідчили, що надання дозволу на обшук становитиме особистий та надмірний тягар, тобто, апріорі, таке втручання не може уважатися свавільним, оскільки отримання дозволу на його проведення здійснено з дотриманням принципу законності та воно є пропорційним до тяжкості вчиненого правопорушення та відповідає справжнім інтересам суспільства.

VІ. Висновок

Отже, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК України, вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК свідчать про те, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню для досягнення мети регламентованої ч. 1 ст. 234 даного Кодексу, у тому числі з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема паспорта громадянина Російської Федерації, який на даний час дійсний, серії НОМЕР_2 виданий підрозділом «910-018 отдел Управления Федеральной миграционной службы России по Республике Крым в Красногвардейском районе», електронні засоби зв`язку та документи, як-то: комп`ютерної техніки, електронних та магнітних носіїв інформації, документів підтверджуючих зв`язки ОСОБА_5 , з державою агрессором у т.ч. в частині засвідчення факту його громадянства РФ, засобів мобільного зв`язку, сім-карток мобільних операторів.Щодо грошових коштів отриманих злочинним шляхом, банківських карток, то слідчий суддя сприймає критично ці доводи, адже не йдеться з фабули діяння, про їх отримання, як таке, чи завдяки можливому злочину, котрий описується у клопотанні.

Щодо викладу резолютивної частини ухвали, то судом зауважується, що в постанові від 14 червня 2018 року Велика Палата Верховного Суду щодо п. 6 ч. 2 ст. 235 КПК України констатувала неправильність позиції щодо обов`язку слідчого судді вказувати в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку чіткий перелік речей, документів або інших відомостей, які б давали змогу ідентифікувати предмет майбутнього обшуку, та які саме речі, предмети, документи, знаряддя чи інше майно мають намір відшукати слідчі, а тому включі фактичних обставин цього провадження Суд вбачає підстави для надання дозволу на обшук саме з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення.

Щодо указівки конкретних ПІБ осіб, котрим надається дозвіл на обшук, то слідчий суддя не уважає це доречним, позаяк Верховний Суд в постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 725/1199/19 вказав, що визначення в ухвалі слідчого судді конкретного слідчого або прокурора, які мають здійснювати обшук, знаходиться поза межами повноважень слідчого судді з контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та обмежуються в цій частині перевіркою того, чи є належним суб`єктом учасник кримінального провадження, який звернувся з клопотанням про проведення обшуку. Визначення конкретного прокурора або слідчого (їх групи) для проведення обшуку належить до законних повноважень прокурора (старшого прокурора, групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні) або старшого слідчої групи (керівника органу досудового розслідування).

На підставі викладеного та керуючись ст. 234-236, 309, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив :

клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки Хонда Аккорд 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 сірого кольору, vin ТЗ НОМЕР_4 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей і документів, а саме: паспорту громадянина Російської Федерації, який на даний час дійсний, серії НОМЕР_2 виданий підрозділом «910-018 отдел Управления Федеральной миграционной службы России по Республике Крым в Красногвардейском районе», електронні засоби зв`язку та документи, як-то: комп`ютерної техніки, електронних та магнітних носіїв інформації, документів підтверджуючих зв`язки ОСОБА_5 з державою агресором, засобів мобільного зв`язку, сім-карток мобільних операторів.

Строк дії ухвали один місяць з дня її постановлення.

Ухвала про дозвіл на обшук може бути виконана слідчим чи прокурором у порядку передбаченому ст. 236 КПК України.

Інформація про приватне життя особи, отримана в порядку виконання даного судового рішення, не може бути використана інакше як для виконання завдань кримінального провадження. Кожен, кому наданий доступ до інформації про приватне життя особи, в порядку виконання даного судового рішення, зобов`язаний запобігати розголошенню такої інформації.

Ухвала оскарженню не підлягає, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

Слідчий суддя ОСОБА_1