Справа № 736/1292/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/59/24
Категорія - ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження, внесеного 15 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000194 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2023 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Київ, не працюючого, не одруженого, з загальною середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов?язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 20010 (двадцять тисяч десять) грн. 68 коп. за проведення судової вибухо-технічної експертизи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту залишено без зміни до набрання вироком законної сили.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Свої доводи апелянт, посилаючись на положення ст.ст. 50,65 КК України, обґрунтовує тим, що суд призначаючи обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст. 75 КК України, фактично не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи з особливостей та обставин його вчинення. Крім того, суд не в повній мірі врахував особу винного та обставини вчиненого, а саме те, що він вчинив умисні кримінальні правопорушення проти громадської безпеки, в умовах воєнного стану, які згідно ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відносяться до тяжких злочинів. При цьому ОСОБА_8 не працює, своє матеріальне становище вирішив покращити шляхом продажу вибухових боєприпасів. Враховуючи суспільну небезпеку таких злочинів, а також неконтрольоване поширення обігу зброї в час повномасштабного вторгнення рф, прокурор наполягає, що призначене обвинуваченому місцевим судом покарання не є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення нових злочинів, що є підставою для скасування судового рішення.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 , у денну пору доби, на початку березня 2022 року, більш точний час та дату органом досудового розслідування не встановлено, на узбіччі дороги неподалік нежилого будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, у порушення вимог п. 1, 2 ст. 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, п. 12.1, 12.2 розділу 12, п. 14.1 розділу 14, п. 15. розділу 15 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, придбав, шляхом привласнення знайденого, предмети зовні схожі на сім корпусів гранат та сім запалів до гранат, які в подальшому, в цей же день, переніс при собі, без передбаченого законом дозволу, до будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де без передбаченого законом дозволу зберігав їх для подальшого збуту.

Крім цього, ОСОБА_8 , у денну пору доби, в середині березня 2022 року, більш точний час та дату органом досудового розслідування не встановлено, на околиці села Савинки, Корюківського району, Чернігівської області, біля водойми, неподалік нежилого будинку АДРЕСА_1 діючи умисно, повторно, без передбаченого законом дозволу, у порушення вимог п. 1, 2 ст. 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, п. 12.1, 12.2 розділу 12, п. 14.1, розділу 14, п. 15. розділу 15 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, придбав, шляхом привласнення знайденого, предмети зовні схожі на: шістсот сорок сім патронів калібру 5,45 мм, три артилерійські снаряди та один постріл до підствольного гранатомета калібру 40 мм, які в подальшому, в цей же день, переніс при собі, без передбаченого законом дозволу, до будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де без передбаченого законом дозволу зберігав їх для подальшого збуту.

17.08.2022 року в період часу з 13 години 16 хвилин по 15 годину 12 хвилин у ході проведення санкціонованого обшуку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 , у залі будинку виявлено та вилучено: три предмети зовні схожі на корпус гранати, які згідно висновку судової, вибухово-технічної експертизи № СЕД 9/125-22/5708-ВТХ від 24.08.2022 року являються двома корпусами оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, які згідно інформаційних джерел, споряджаються бризантною вибуховою речовиною нормальної потужності - тротилом масою 50-56 г та одним корпусом ручної осколкової гранати дистанційної дії РГД-5, який згідно інформаційних джерел, споряджений бризантною вибуховою речовиною нормальної потужності - тротилом масою 110-115 г; три предмети зовні схожі на запали до гранат, які згідно висновку судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/125-22/5708-ВТХ від 24.08.2022 являються двома запалами ручних гранат УЗРГМ та одним запалом ручних гранат УЗРГМ-2, які згідно інформаційних джерел, споряджаються ініціюючими вибуховими речовинами ТНРС масою 0,48-0,5 г, азидом свинцю масою 0,48-0,5 г та високобризантними вибуховими речовинами ТЕНом або гексогеном масою 1 г, які у конструктивному поєднанні з будь-якими вищезазначеними корпусами гранат являються двома оборонними осколковими ручними гранатами Ф-1 та однією ручною осколковою гранатою дистанційної дії РГД-5 є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до категорії боєприпасів та відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/125-22/5979-ВТХ від 12.09.2022 року придатні до вибуху; предмети зовні схожі на патрони калібру 5,45-мм, в загальній кількості 647 штук, які згідно висновку судової експертизи зброї № СЕ-19/125-22/5744-БЛ від 30.08.2022 року є боєприпасами - бойовими 5,45-мм (5,45x39) проміжними патронами з кулями зі сталевими сердечниками, виробництва СРСР. Патрони призначені для стрільби з бойової нарізної зброї, а саме: автоматів та ручних кулеметів калібру 5,45 мм. Патрони придатні до стрільби.; три предмети зовні схожі на артилерійські снаряди, які згідно висновку судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/125-22/5704-ВТХ від 31.08.2022 року, являються двома бронебійно-трасуючими артилерійськими пострілами калібру 30 мм та одним осколково-фугасним запалювальним артилерійським пострілом калібру 30 мм та являються вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до категорії боєприпасів; предмет зовні схожий на постріл до підствольного гранатомета, який згідно висновку судової вибухово-технічної експертизи №СЕ- 19/125-22/5705-ВТХ від 26.08.2022 року, являється 40 мм гранатометним пострілом ВОГ-25 ПМ до підствольного гранатомету ГП-25 «Костер», ГП-30 «Обувка», ГП-34, ГР-6 «Гном», який, згідно інформаційних джерел, містить вибухову речовину А-ІХ-1 масою 56 г та являється вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до категорії боєприпасів.

Крім цього, 02.08.2022 року близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, без передбаченого законом дозволу в супереч вимог п. 1, 2 ст. 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, п. 12.1, 12.2 розділу 12, п. 14.1 розділу 14, п. 15. розділу 15 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, переніс при собі предмети зовні схожі на два корпуси гранат та два запали до гранат на територію, прилеглу до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливих мотивів, за грошові кошти в сумі 1500 гривень, умисно, без передбаченого законом дозволу, збув їх ОСОБА_10 (особа зі зміненими анкетними даними), який був залучений для проведення оперативної закупки вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин.

Згідно висновків судових вибухово-технічних експертиз № СЕ-19/125- 22/5139-ВТХ від 04.08.2022 року та № СЕ-19/125-22/5140-ВТХ від 04.08.2022 року надані на дослідження два предмети зовні схожі на корпус гранати, являються корпусами наступальних осколкових ручних гранат РГД-5, два предмети зовні схожі на запали до гранат, являються підривниками ручних гранат УЗРГМ-2. У конструктивному поєднанні, надані на дослідження корпуси наступальних осколкових ручних гранат РГД-5 з підривниками ручних гранат УЗРГМ-2, являються наступальними осколковими ручними гранатами РГД-5, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до категорії боєприпасів та відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/125-22/5927-ВТХ від 13.09.2022 року придатні до вибуху.

Крім того, 17.08.2022 року близько 12 години 30 хвилини ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, без передбаченого законом дозволу всупереч вимог п. 1, 2 ст. 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, п. 12.1, 12.2 розділу 12, п. 14.1 розділу 14, п. 15. розділу 15 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, переніс при собі предмети зовні схожі на два корпуси гранат та два запали до гранат на територію, прилеглу до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливих мотивів, за грошові кошти в сумі 1500 гривень, умисно, без передбаченого законом дозволу, збув їх ОСОБА_10 (особа зі зміненими анкетними даними), який був залучений для проведення оперативної закупки вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин.

Згідно висновку судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/125- 22/5693-ВТХ від 18.08.2022 року надані на дослідження предмети схожі на корпус гранати, являється двома корпусами наступальних осколкових ручних гранат РГД-5, які згідно інформаційних джерел споряджаються бризантною вибуховою речовиною нормальної потужності - тротилом масою 110-115 г., предмети схожі на запали до гранати, являються двома підривниками ручних гранат УЗРГМ-2, які згідно інформаційних джерел споряджаються ініціюючими вибуховими речовинами ТНРС масою 0,48-0,5 г, азидом свинцю масою 0,48-0,5 г та високобризантними вибуховими речовинами ТЕНом або гексогеном масою 1 г. У конструктивному поєднанні, надані на дослідження корпуси наступальних осколкових ручних гранат РГД-5 з будь-яким з двох наданих на дослідження підривників ручних гранат УЗРГМ-2, являються двома наступальними осколковими ручними гранатами РГД-5, які є вибуховими пристроями промислового виготовлення та відносяться до категорії боєприпасів та відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/125-22/5927-ВТХ від 13.09.2022 року придатні до вибуху.

Своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, а саме: носіння, зберігання, придбання бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу та носіння і збут вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, позицію обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, як і кваліфікація дій обвинуваченого, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Окрім того, зі змісту ч. 1 ст. 75 КК України вбачається, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Втім, обов`язковою умовою застосування цього кримінально-правового інституту, що належить до дискреційних повноважень суду, є сукупність обставин, які б із достатньою переконливістю свідчили про можливість виправлення особи без відбування покарання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано не було.

Так, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, а також особу обвинуваченого.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття та не встановив обставин, що в силу вимог ст. 67 КК України його обтяжують.

Також суд врахував, досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику, те, що обвинувачений раніше не судимий, неодружений, не працює, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, в громадських місцях та вдома веде себе добре, за медичною допомогою в диспансерні психіатричне та наркологічне відділення не звертався.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання із застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України.

Між тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, та придбав і зберігав без передбаченого законом дозволу значну кількість та різноманітний арсенал бойових припасів. Окрім того, ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, і хоча за місцем проживання характеризується позитивно, проте офіційно ніде не працює, неодружений та на утриманні дітей не має.

Колегія суддів вважає, що за вказаних обставин виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому покарання, призначене із застосуванням ст. 75 КК України не буде справедливим та не відповідатиме його меті виправленню та попередженню вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого призначив обвинуваченому занадто м`яке покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та його особі, колегія суддів вбачає підстави скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок в цій частині.

Суд апеляційної інстанції погоджується з видом та розміром призначеного судом першої інстанції покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, але вважає необґрунтованим звільнення ОСОБА_8 від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, обставини провадження, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, не працює, дітей на утриманні не має.

Крім того, як вірно підкреслив прокурор, вибухові боєприпаси обвинувачений зберігав з метою збуту, що по-перше, свідчить про те, що непрацююча особа працездатного віку отримує нелегальний дохід, та, по-друге, вказує про підвищену суспільну небезпеку в умовах воєнного стану та

сприяє неконтрольованому поширенню обігу зброї, зокрема, серед цивільного населення.

В якості обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставинами, які в силу вимог ст. 67 КК України, покарання обтяжують, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, в наближеному до мінімального розміру, що відповідатиме його особі та сприятиме виправленню.

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про необхідність її задоволення та скасування вироку щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку, у відповідності з вимогами ст. 420 КПК України.

З огляду на викладене, апеляційні вимоги прокурора підлягають до задоволення в повному обсязі з подальшим частковим скасуванням вироку суду першої інстанції, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та ухваленням нового, в межах повноважень апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Згідно Закону України № 3342-ІХ «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23 серпня 2023 року статтю 72 КК України було доповнено частиною 7 такого змісту «домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі».

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 24.08.2022 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який було продовжено ухвалами місцевого суду від 20.10.2022 року, 15.12.2022 року, 09.02.2023 року, та вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 06.04.2023 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишено без зміни, до моменту обрання обвинуваченому ухвалою Чернігівського апеляційного суду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто 15 березня 2024 року.

А тому колегія суддів вважає за необхідним, згідно частини 7 статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання час перебування його під цілодобовим домашнім арештом з 25.08.2022 року по 14.03.2024 року включно з розрахунку: трьом дням цілодобового домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 418, 420, 615 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст. 263 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати дня його фактичного затримання, тобто з 15 березня 2024 року.

Зарахувати у строк відбування покарання термін перебування ОСОБА_8 під вартою з 17.08.2022 року по 24.08.2022 року включно.

В порядку частини 7 статті 72 КК України (в редакції Закону України від 23.08.2023 року № 3342- ІХ) зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання час перебування його під цілодобовим домашнім арештом з 25.08.2022 року по 14.03.2024 року включно з розрахунку: трьом дням цілодобового домашнього арешту відповідає один день позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України даний вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4