Справа № 161/7761/24 Провадження №11-сс/802/266/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2024 року про накладення арешту на майно (ЄРДР №0000081),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2024 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 19.04.2024 у ході проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон iPhone XR, серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , без сім картки, який належить ОСОБА_9 , заборонивши відчуження, користування та розпорядження цим майном, у задоволенні решти вимог клопотання відмовлено, в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000081, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 4 ст.190 КК України.

В поданій апеляційній скарзі представник власника майна вважає ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на майно необґрунтованою. Посилається на те, що слідчим не наведено обґрунтованості арешту майна та не доведено ймовірності приховування, пошкодження, знищення, відчуження цього майна, оскільки воно вилучено в ході огляду місця події і не є предметом вчинення злочину. Просить ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на майно скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_9 відмовити.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу підтримував та просив скасувати арешт на майно, думку прокурора, яка апеляційну скаргу заперечувала та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арештом майна згідно ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Вимогами ч.ч.2-6 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, слідчим суддею дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000081, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 20 січня 2023 року по 30 січня 2023 року, ОСОБА_10 переглядаючи в мережі «Інстаграм» сторінку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснив замовлення двох лото-боксів, загальною вартістю 4 000 гривень, після чого невідома особа шляхом обману заволоділа грошовими коштами у сумі 80 760 гривень, котрі ОСОБА_10 самостійно перерахував на банківський рахунок.

19 квітня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.04.2024, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено та вилучено, крім іншого, мобільний телефон iPhone XR, серійний номер НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , без сім картки, який належить ОСОБА_9 .

Постановою старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 вказаний мобільний телефон визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (а.п.8).

Доводячи підставність поданого клопотання, сторона обвинувачення вказувала на те, що вилучений мобільний телефон iPhone XR, серійний номер НОМЕР_1 відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України у зв`язку з чим і було визнано речовими доказами. А тому, саме з метою збереження речових доказів, перешкоджанню їх знищенню, користуванню та відчуженню, просив накласти арешт на це майно.

Проаналізувавши вищенаведені докази та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що мобільний телефон iPhone XR, серійний номер НОМЕР_1 , на який накладено арешт, дійсно може бути доказом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 4 ст.190 КК України, оскільки відповідають критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України підлягають арешту - з метою збереження речових доказів.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що стороною кримінального провадження доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на мобільний телефон iPhone XR, серійний номер НОМЕР_1 , який було вилучено в ході проведення обшуку, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Аналіз клопотання про накладення арешту на майно та долучених до нього матеріалів кримінального провадження дають підстави для висновку, що клопотання слідчого в частині накладення арешту, відповідає вимогам закону.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно, прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, немає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2024 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: