Справа № 161/4915/24
Провадження № 1-кс/161/1519/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 10 травня 2024 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И В:

Детектив Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Волинській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти у сумі 7 909 031 грн., що знаходяться на банківському рахунку ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк», МФО 300335, що були вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0075/20500/24 від 19.02.2024 та передані згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № НОМЕР_3 від 20.02.2024. Заборонити службовим особам Волинської митниці Державної митної служби України (), іншим особам за довіреністю чи дорученням проводити будь-які банківські операції з повернення грошових коштів у сумі 7 909 031 грн. громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 або іншим уповноваженим особам.

Клопотання детектива мотивоване тим, що ТУ БЕБ у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000004 від 20.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 209 КК України.

Оскільки вилучені грошові кошти, а саме: національна валюта України в сумі 7 909 031 грн., що були вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0075/20500/24 від 19.02.2024, на думку детектива, відповідають критеріям речових доказів, окрім того, можуть підлягати спеціальній конфіскації, а тому детектив, за погодженням із прокурором, просить накласти арешт на вищевказане майно.

У судовому засіданні прокурор та детектив, кожен зокрема, клопотання підтримали з викладених у ньому мотивів та просили задовольнити, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, клопотання детектива заперечив.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані докази, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації.

На підставі ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч.4 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96 -2 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні встановлено, що детективом та/або прокурором (стороною обвинувачення) у кримінальному провадженні №0000004 від 20.02.2024 за ч.1 ст. 209КК України не вилучалися та не оглядалися грошові кошти у сумі 7 909 031 грн., які були виявлені та вилучені 19.02.2024 під час проходження прикордонного контролю гр. ОСОБА_6 в зоні митного контролю МП «Устилуг» Волинської митниці.

Натомість, вищезазначені грошові кошти у ОСОБА_6 19.02.2024 були вилучені працівниками Волинської митниці в рамках провадження у справі про порушення митних правил №0075/20500/24 від 19.02.2024.

Як вбачається із наданих стороною захисту доказів, на даний час провадження у вказаній справі про порушення митних правил завершено та постановою від 22.04.2024 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.471 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 відсотків суми, що перевищує дозволену законодавством України для переміщення валютних цінностей без письмового декларування, згідно з офіційним курсом Національного банку України на день вчинення порушення митних правил, що становить 1 581 806 грн. 20 коп.; Вилучені за протоколом №0075/20500/24 в порядку ч.1 ст.511 МК України кошти в розмірі 7 909 031 грн. постановлено повернути ОСОБА_6 . Окрім того, згідно наданих суду платіжних документів, ОСОБА_6 сплачено в добровільному порядку штраф у сумі 1 581 806 грн. 20 коп., призначений йому постановою від 22.04.2024.

Із дати початку досудового розслідування 20.02.2024 по даний час стороною обвинувачення не здобуто та суду не подано конкретних доказів, які б вказували на те, що грошові кошти у сумі 7 909 031 грн., що знаходяться на банківському рахунку ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк», МФО 300335, відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, тобто не доведено, що вони є предметом, засобом, чи знаряддям кримінального правопорушення, що розслідується в межах даного кримінального провадження, а саме ч.1 ст.209 КК України. Окрім того, стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами, що зазначені грошові кошти можуть підлягати спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, оскільки ОСОБА_6 про підозру у вчиненні будь-якого злочину не повідомлено, а фактично встановлено, що ним було вчинено адміністративне правопорушення митних правил, передбачене ч.1 ст.471 МК України, будь-яких інших доказів протиправної діяльності останнього стороною обвинувачення не здобуто та у судовому засіданні слідчому судді не подано. Також, не встановлено відповідність грошових коштів будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96 -2 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання принципу правової визначеності, який є невід`ємною складовою гарантії верховенства права, оскільки ОСОБА_6 був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, добровільно сплатив призначене йому адміністративне стягнення у виді штрафу, а доказів наявності законних підстав для арешту у кримінальному провадженні грошових коштів, вилучених у нього в рамках провадження про порушення митних правил, не надано, а тому у даному конкретному випадку слідчий суддя дійшов висновку про відсутність обставин, визначених ч.ч.3, 4 ст.170 КПК України, для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Таким чином, у задоволенні клопотання детектива слід відмовити.

Керуючись ст.ст.170-173, 369, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Волинській області ОСОБА_4 про накладення арешту на грошові кошти у сумі 7 909 031 грн., що знаходяться на банківському рахунку Волинської митниці Державної митної служби України (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк», МФО 300335, та були вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0075/20500/24 від 19.02.2024 і передані згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №1JJF49949 від 20.02.2024, відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя