Справа № 638/7985/24
Провадження №1-кп/638/1517/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань кримінальне провадження №0000072 від 14.02.2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Слов`янськ Донецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, осіб на утриманні не має, не військовозобов`язаного, не працевлаштованого, не є особою з інвалідністю, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Краматорськ Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працевлаштованого, не військовозобов`язаного, одруженого, має двох неповнолітніх дітей, не є особою з інвалідністю, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , маючи злочинний намір на незаконне зайняття рибним добувним промислом, 13 лютого 2024 року, маючи при собі знаряддя незаконного лову, а саме одну риболовну сітку та надувний човен прибули до акваторії АДРЕСА_4 . Здійснюючи свій злочинний намір, спрямований на проведення незаконного вилову водних біоресурсів, приблизно о 18.00 год. 13 лютого 2024 року ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 в порушення вимог ст. 27 Закону України «Про тваринний світ», згідно з якими у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування, в інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів, в порушення вимог ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» згідно з якими використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів, Законодавством України громадянам гарантується право загального використання природних ресурсів для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних, матеріальних тощо) безоплатно, без закріплення цих ресурсів за окремими особами і надання відповідних дозволів, за винятком обмежень, передбачених законодавством України, на надувному човні вийшли на акваторію АДРЕСА_4 , та встановили рибальську сітку.

В подальшому 14 лютого 2024 року приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 на тому ж надувному човні вийшли на акваторію р. Оскіл та зняли раніше встановленні ними рибальські сітки, в яких була виловлена риба, тобто, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , у період нересту, який встановлений Наказом Управління Державного агентства рибного господарства в Харківській області №46 від 29.03.2023 року, забороненими знаряддями лову - сітками, здійснив незаконний лов цінних видів риби, а саме: лящ - 6 екземпляра, карась сріблястий - 63 екземплярів, плоскирка - 2 екземпляра, щука - 1 екземпляр, чим порушили «Правила любительського і спортивного рибальства» встановлені Наказом державного рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, а саме:

«п. 3.14 забороняється: - застосовувати без дозволу органів рибоохорони нові знаряддя і способи лову, які не передбачені цими Правилами рибальства: - знаходитися на водоймищі або поблизу них зі знаряддями лову, застосування яких в даний час і цьому місці заборонено, а також зберігати заборонені знаряддя лову на водоймищах або поблизу них;

п.3.15 забороняється лов водних живих ресурсів: - з застосуванням промислових і інших знарядь лову, виготовлених з сіткоснастевих або інших матеріалів усіх видів і найменувань; з човнів або інших плавзасобів на промислових ділянках, закріплених за користувачами водних живих ресурсів;

п.4.13.3 у внутрішніх водоймищах забороняється лов риби, - упродовж усього року - на водосховищі річки Оскіл - на ділянці від русла до греблі Оскільскої ГЕС, без спеціального дозволу на використання водних живих ресурсів».

Внаслідок зайняття незаконним рибним добувним промислом ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 виловили 72 екземплярів риби різних порід, а саме: карась сріблястий в кількості 63 екз., вартістю 1 581,00 грн. за один екземпляр на суму 99 603,00 грн.; щука в кількості 1 екз., вартістю 3 468,00 грн. за один екземпляр, на суму 3 468,00 грн.; плоскирка в кількості 2 екз., вартістю 1 564,00 грн. за один екземпляр, на суму 3 128,00 грн.; лящ в кількості 6 екз., вартістю 1 649, 00 грн. за один екземпляр, на суму 9 894, 00 грн., тим самим заподіяли, шкоду на загальну суму 116 093,00 грн..

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердивши вищезазначене в повному обсязі. Пояснив, що він спільно з ОСОБА_6 на надувному човні вийшли на річку Оскіл Ізюмського району Харківської області, та встановили рибальську сітку, після чого виловили рибу, зазначену у обвинувальному акті.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердивши вищезазначене в повному обсязі. Пояснив, що він спільно з ОСОБА_5 на надувному човні вийшли на річку Оскіл Ізюмського району Харківської області, та встановили рибальську сітку, після чого виловили рибу, зазначену у обвинувальному акті.

Винність обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст.349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинувачених. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду, та кваліфікує їх дії за ч.1 ст.249 КК України.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, відомості про особу винних, наявність обставини, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , судом не встановлено.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше не судимий, не одружений, осіб на утриманні не має, не військовозобов`язаний, не працевлаштований, не є особою з інвалідністю, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога у КНП Ізюмської міської ради «Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері» не перебуває.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше не судимий, не працевлаштований, не військовозобов`язаний, одружений, має двох неповнолітніх дітей, не є особою з інвалідністю, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога у КНП Ізюмської міської ради «Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері» не перебуває.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, суб`єктивне ставлення обвинувачених до скоєного та їх поведінку після вчинення проступку, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку про призначення покарання у межах санкції інкримінованої статті у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України. Щодо вилучених знарядь вчинення кримінального правопорушення (сітки та човен), враховуючи, що ці речі були знаряддям кримінального правопорушення, суд з огляду на положення п. 1 ч. 2 ст.96-1, п. 3 ч. 1 ст.96-2 КК України, п. 5 ч. 9 ст.100 КПК України вважає за необхідне застосувати до них спеціальну конфіскацію.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.96-1, 96-2, 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.249 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

Покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.249 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

Покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення судової інженерно-екологічної та економічної експертизи №1657/1658 від 04.04.2024 року у розмірі 22 718 гривень 40 копійок, стягнувши по 11 359 гривень 20 копійок з кожного.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 19.02.2024 року.

На підставі статей 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та примусово безоплатно вилучити у власність держави: надувний човен зелено-чорного кольору, без маркування та комплектуючі до нього, а саме два весла з дерев`яними рукоятками та ручний насос чорного кольору ТМ «Інтекс», льосова сітка 1 шт., довжиною 70 м., висотою 3 м., вічко 50 мм. кожна, транспортний засіб ВАЗ 2101 1976 р.в., в кузові синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1