Дата документу 15.07.2024Справа № 535/171/20
Провадження № 1-в/554/134/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 (в режимі ВКЗ),

представника органу пробації ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання представника Шевченківського районного відділу філії "Центр пробації" в Полтавській області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді виправних робіт засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

05 червня 2024 року до суду звернувся представник Шевченківського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Полтавській області із поданням, в якому просить вирішити питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді виправних робіт, призначених ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 січня 2023 року у зв`язку із відбуттям встановленої законодавством частини покарання.

В обґрунтування подання покликається на ті обставини, що з 22 лютого 2023 року на виконанні в Шевченківському РВ філії ДУ Центр пробації в Полтавській області перебувають матеріали справи засудженого ОСОБА_4 , щодо якого направлено повідомлення на підприємство для здійснення контролю за виконанням судового рішення за місцем роботи останнього. Відповідно до вироку суду та вимог ч. 2 ст. 45 КПК України відрахування із заробітної плати засудженого розпочато з 01 березня 2023 року за відповідним наказом роботодавця.

У поданні зазначає, що 02 січня 2024 року був складений акт перевірки виконання покарання у виді виправних робіт засудженим, під час якої переглянуто особові рахунки з нарахування заробітної плати та встановлено, що відрахування перераховуються в дохід держави вчасно, порушень, які б підлягали усуненню, не виявлено. 15 квітня 2024 року повторно здійснено вихід на підприємство та складено акт перевірки, в якому так само не встановлено порушень під час виконання вироку суду щодо здійснення відрахувань із заробітної плати засудженого. Крім того, представник органу з питань пробації покликається на характеристику з місця роботи засудженого, у якій про ОСОБА_4 зазначено як відповідального та дисциплінованого працівника, який сумлінно ставиться до виконання своїх професійних обов`язків, а також в нього немає прогулів, він не допускав порушень правил внутрішнього трудового розпорядку, правил охорони праці тощо.

Станом на 24 травня 2024 року відбута засудженим частина покарання становить 1 рік 1 місяць 24 дні, невідбута частина 9 місяців 1 день.

Тому, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 48, ч. 3 ст. 154 КВК України, з урахуванням того, що ОСОБА_4 відбув 2/3 строку покарання і, на думку ініціатора подання, засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, представник органу з питань пробації звернувся із цим поданням до суду.

У судовому засіданні представник органу з питань пробації подання підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у поданні, додатково надав суду письмову довідку про те, що станом на день розгляду невідбута засудженим частина покарання становить вже 6 місяців 11 днів.

Прокурор, беручи участь у розгляді справи дистанційно в режимі відеоконференції, не заперечував проти задоволення подання, вважаючи, що засуджений довів своє виправлення.

Засуджений у судовому засіданні подання підтримав та просив задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду письмову заяву про розгляд подання без її участі.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи засудженого та надані документи, суд дійшов до таких висновків.

Установлено, що 20 травня 2021 року вироком Котелевського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки (а.с.3-14 особової справи).

27 жовтня 2021 року Полтавський апеляційний суд вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 20 травня 2021 року в частині призначеного ОСОБА_4 покарання із звільненням скасував; призначив ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді трьох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки; в іншій частині вирок суду першої інстанції залишив без змін (а.с.15-23 особової справи).

Надалі, 10 січня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області своєю ухвалою на підставі ст. 82 КК України замінив невідбуту частину основного покарання у виді обмеження волі, призначеного вироком Полтавського апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року, на виправні роботи строком 1 рік 10 місяців 25 днів з відрахуванням 20% із суми заробітку засудженого в дохід держави щомісячно (а.с.24 особової справи).

31 січня 2023 року Верховний Суд своєю постановою вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 20 травня 2021 року та вирок Полтавського апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_4 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до ТОВ Агрофірма Маяк про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди, а також вирок Полтавського апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_4 в частині вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу змінив; збільшив розмір суми, яка підлягає стягненню з ТОВ Агрофірма Маяк на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди до 196784,45 грн та збільшив розмір суми, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу до 50000 грн; в іншій частині зазначені судові рішення залишив без змін (а.с.75-80 особової справи).

Засуджений ОСОБА_4 взятий на облік в уповноваженому органі з питань пробації з 22 лютого 2023 року. Відрахування 20% із заробітної плати у дохід держави за судовим рішенням розпочато з 01 березня 2023 року (а.с.24).

На момент звернення до суду із поданням ОСОБА_4 відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Станом на 15 липня 2024 року відбута засудженим частина покарання становить 1 рік 4 місяці 14 днів; невідбута частина покарання становить 6 місяців 11 днів.

Відповідно до акта перевірки виконання покарання у виді виправних робіт від 02 січня 2024 року, складеного провідним інспектором та заступником начальника Шевченківського РВ філії ДУ Центр пробації у Полтавській області у присутності ФОП ОСОБА_7 щодо засудженого ОСОБА_4 встановлено, що за особовими рахунками з нарахування заробітної плати за період березень 2023 року січень 2024 року включно відрахування у дохід держави здійснено вчасно (а.с.21 подання; а.с.141 особової справи).

Також згідно з актом перевірки виконання покарання у виді виправних робіт засудженим від 15 квітня 2024 року встановлено, що за особовими рахунками з нарахування заробітної плати з березня 2023 року по квітень 2024 року включно відрахування у дохід держави здійснено вчасно (а.с.22 подання; а.с.164 особової справи).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його за умови застосування умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 81 КК України і застосування до нього умовно-дострокового звільнення є те, що він довів своє виправлення, про що може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.

Водночас умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом статті 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як вбачається з матеріалів подання та наявних судових рішень, ОСОБА_4 був засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи засудженому покарання, суди врахували характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, що останній надавав потерпілій матеріальну допомогу на лікування, а також відшкодував витрати на користь держави, понесені на стаціонарне лікування потерпілої у медичних закладах. Крім того, суди взяли до уваги обтяжуючу покарання обставину вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та обставини, що пом`якшують покарання, якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі.

У судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , офіційно працевлаштований у ФОП ОСОБА_7 на посаді слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, неодружений, має на утриманні малолітню дитину 2021 року народження.

Згідно з характеристикою, затвердженою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 за вих. № 17/01-05-24, ОСОБА_4 за час роботи зарекомендував себе з позитивного боку, до виконуваної роботи ставиться сумлінно, відповідально, старанний та добрий виконавець, ефективно підвищує свій професійний рівень, в колективі користується повагою, не мав порушень правил трудового розпорядку, правил охорони праці, прогулів, правопорушень (а.с.23 подання; а.с.172 особової справи).

Однак фактично тотожна за змістом характеристика міститься в матеріалах особової справи за вих. № 05/01-01-24, що характеризує особу засудженого аналогічним чином станом на початок 2024 року (а.с.143).

Крім того, станом на 07 травня 2024 року ОСОБА_4 не притягувався до адміністративної відповідальності (а.с.169 особової справи).

Надаючи оцінку наведеним обставинам, суд вважає, що відсутні достатні правові підстави для застосування ст.81 КК України та умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді виправних робіт.

Дійсно, матеріалами справи об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_4 характеризується позитивно за місцем своєї роботи.

Також матеріалами особової справи засудженого підтверджується інформація щодо утримання із його заробітної плати та перерахування відповідних коштів до державного бюджету України на виконання судового рішення щодо призначеного йому покарання (а.с.167-168 особової справи).

Однак такі відрахування із заробітної плати до державного бюджету здійснюються саме роботодавцем, при цьому порушень під час таких відрахувань не виявлено, що по суті не залежить від волі самого засудженого, який лише реалізує своє право на працю у вказаного роботодавця.

Але сам засуджений, згідно з відомостями його трудової книжки серії НОМЕР_1 , хоча й не мав жодних стягнень, але так само не має і жодного заохочення протягом тривалого строку відбування покарання (а.с.146-147 особової справи).

Разом із тим, відсутність стягнень може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що засуджений став на шлях виправлення, судом не встановлено і таких відомостей протягом розгляду подання учасниками не зазначено.

Таким чином, на переконання суду, докази того, що поведінка ОСОБА_4 зазнала суттєвих змін, матеріали справи не містять, як і вагомих та переконливих доказів доведення його виправлення ставленням до праці.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, вивчивши відомості про особу засудженого, з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і належить до його дискреційних повноважень, суд вважає, що у даному випадку для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим ОСОБА_4 , є недоцільним.

Таким чином, повно та всебічно проаналізувавши встановлені обставини, особу засудженого, суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття невідбутої частини покарання.

Отже, подання представника органу з питань пробації не підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 370, 372, 376, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання представника Шевченківського районного відділу філії "Центр пробації" в Полтавській області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді виправних робіт засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Октябрський районний суд міста Полтави протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Відповідно до ст. 532 КПК України ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали направити сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1