Справа № 184/681/24
Номер провадження 1-кп/184/122/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000093 від 20.02.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Скадовськ Херсонської області, громадянки України, українки, має середню освіту, не працюючої, не одруженої, має на утримані двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

17.02.2024 близько 16 години, точного часу встановити не надалося можливим, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк» розташованому по вул. Торгова, 49 м. Покров Дніпропетровської області, де на землі побачила банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» з номером карткового рахунку № НОМЕР_1 належну ОСОБА_7 , та у неї виник злочинний намір, направлений на привласнення вказаної банківської картки.

В той же день та час, перебуваючи там же, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на привласнення чужого майна, переконавшись, що ніхто не бачить її протиправних дій, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підняла та таким чином привласнила банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 та яка згідно Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року № 2657- ХП, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року №2346-111, п.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-1У «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, в період дії воєнного стану, який введений на території України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а саме 17.02.2024 близько 16 години 11 хвилин ОСОБА_3 , після незаконного заволодіння банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку, знаходячись в магазині «Пивна бочка», що розташований по вул. Торгова, 48, м. Покров Дніпропетровської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 , в період з 16:09 до 16:11 здійснила 2 операції з придбання товарів на загальну суму 159 гривень 85 копійок таким чином умисно, протиправно, таємно викрала грошові кошти належні ОСОБА_7 .

В той же день, близько 16 години 17 хвилин ОСОБА_3 , після незаконного заволодіння банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку, що належить ОСОБА_7 , знаходячись в продуктовому магазині ФОП «Щербина», що розташований по вул. Торгова, 60, м. Покров Дніпропетровської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 в 16:17 здійснила 2 операції з придбання продуктових товарів на загальну суму 893 гривні 00 копійок таким чином умисно, протиправно, таємно викрала грошові кошти належні ОСОБА_7 .

В той же день, близько 16 години 20 хвилин ОСОБА_3 , після незаконного заволодіння банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку, що належить ОСОБА_7 , знаходячись в продуктовому магазині «Лідер», що розташований по вул. Торгова, 60, м. Покров Дніпропетровської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 в 16:20 здійснила 1 операції з придбання продуктових товарів на загальну суму 47 гривень 00 копійок таким чином умисно, протиправно, таємно викрала грошові кошти належні ОСОБА_7 .

В той же день, близько 16 години 20 хвилин ОСОБА_3 , після незаконного заволодіння банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку, що належить ОСОБА_7 , знаходячись в продуктовому магазині ФОП «Щербина», що розташований по вул. Торгова, 60, м. Покров Дніпропетровської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 в період з 16:20 до 16:25 здійснила 2 операції з придбання продуктових товарів на загальну суму 569 гривень 00 копійок таким чином умисно, протиправно, таємно викрала грошові кошти належні ОСОБА_7 .

В той же день, близько 16 години 36 хвилин ОСОБА_3 , після незаконного заволодіння банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на заволодіння грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку, що належить ОСОБА_7 , знаходячись в продуктовому магазині міні-маркеті «Сімейний», що розташований по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 в період з 16:36 до 16:48 здійснила 2 операції з придбання продуктових товарів на загальну суму 1365 гривні 09 копійок таким чином умисно, протиправно, таємно викрала грошові кошти належні ОСОБА_7 .

Після вчинення злочину, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 3033 гривні 94 копійки.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати покази.

Обвинувачена підтримала клопотання про розгляд справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України їй роз`яснені та зрозумілі.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи, проте надала письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу без її участі. Цивільний позов нею не заявлений. Проти розгляду кримінального провадження за ч. 3 ст. 349 КК України та при визначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст. 325 КПК України, суд заслухавши думку учасників судового провадження, щодо можливості з`ясувати всі обставини під час судового розгляду за відсутності потерпілої, які вважали за можливе проведення судового розгляду за її відсутності, суд вирішив, що за відсутності потерпілої можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду.

Враховуючи те, що обвинувачена не оспорює обставини справи і судом встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності її позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України, наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В ході судового засідання обвинувачувана ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення в межах оголошеного обвинувального акту визнала повністю та надала показання, що 17.02.2024 року близько 16 год. 00 хв. вона повинна була зустрітися зі своєю подругою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по дорозі до неї вона хотіла зняти гроші в банкоматі по АДРЕСА_2 . Біля вказаного банкомату вона помітила банківську карту, яку вона підняла з землі і вирішила забрати собі. Після чого вона зустрілась з ОСОБА_8 , та запропонувала ввечері піти до неї в гості додому. С початку вони пішли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », який знаходиться по АДРЕСА_2 , в якому купили пива та вона розрахувалась безконтактною банківською карткою, яку знайшла біля банкомату. Після чого вони пішли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_6 », який розташований по АДРЕСА_3 , в якому ОСОБА_8 попрохала її купити їй в борг стіки «Хіте» та снеки до пива, вона їй дала свою банківську картку, якою вона розрахувалась. Після чого ми пішли до мене додому за адресою АДРЕСА_1 , вони залишили продукти які купили, вона перевзулась і вони пішли далі в магазин «Сімейний», який розташований по АДРЕСА_2 , в якому купили фруктів, продовольчих продуктів та соки, за що вона розрахувалась безконтактною банківською карткою, яку знайшла. Після чого вони з ОСОБА_8 пішли до неї додому. Свою вину визнає повністю та щиро розкаюється.

Покази обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, приходить висновку про те, що винуватість обвинуваченої «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

Оцінивши наведені докази у їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів та за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно із ст.12 КК України, один з яких є тяжким злочином, особу винної. За місцем проживання відносно ОСОБА_3 скарг та заяв не надходило. Має на утриманні двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Згідно довідки адміністрації КП «ЦМЛ ПМР ДО» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на обліку у лікарів: нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

У п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року №5 зазначено, що при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. При призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у статтях 65-67 КК України обставин суди відповідно до ч.1 ст.103 КК України мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи.

З урахуванням всіх обставин у справі, даних, що характеризують особу ОСОБА_3 , пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді штрафу розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок та ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років. На підставі ч.1 ст.70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів суд призначає покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд вважає можливим звільнити обвинуваченої від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, що не буде суперечити загальним засадам призначення покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід відносно обвинуваченій ОСОБА_3 не застосовувався.

Цивільний позов не заявлений.

Вирішуючи питання про речові докази, суд виходить з положень ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у виді 05 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 01 (один) рік.

Відповідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-банківську картку № НОМЕР_1 - після набрання вироком законної сили повернути власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1