ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/194/24 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1643/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 , -

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою постановлено задовольнити клопотання прокурора, продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, строком до 10 серпня 2024 року включно із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) грн., яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_7 з-під варти звільнити.

В обґрунтування свого рішення судом зазначено, що є встановленими існування ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а крім цього ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні, в тому числі тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8-ми років, офіційно не працевлаштована, раніше неодноразово судима.

Гупанова обвинувачується у тому, що 18.11.2023 приблизно о 07 годині ОСОБА_7 , перебуваючи поряд із магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 познайомилася з ОСОБА_8 , який запросив її до себе в гості за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей же день, в період часу з 08 години до 16 години, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , перебували за адресою його мешкання, де спільно вживали алкогольні напої. Під час вживання алкогольних напоїв, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого офіційного документу, а саме належного ОСОБА_8 офіційного документу пластикової банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого офіційного документу, а саме, належної ОСОБА_8 пластикової банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , перебуваючи в одній з кімнат квартири, розташованої за вищевказаною адресою, скориставшись тим, що ОСОБА_8 пішов до іншої кімнати та заснув, діючи умисно, з метою подальшого викрадення грошових коштів з банківської картки, які перебували на її балансі, переслідуючи корисливий мотив, впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, забрала з кишені куртки, яка належить ОСОБА_8 та знаходилась на дивані в кімнаті потерпілого, вищевказану пластикову банківську картку, тим самим вчинила крадіжку належного ОСОБА_8 офіційного документу, а саме: пластикової банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .

Після чого, ОСОБА_7 з вказаним належним ОСОБА_8 офіційним документом місце вчинення злочину покинула.

Крім того, у період з 08:00 18.11.2023 до 07:23 20.11.2023, ОСОБА_7 , у період воєнного стану поширеного на території України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому продовжувався, вчинила умисні дії з таємного викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону ТМ «Samsung Galaxy A10S (SM-A107F/DS) 2/32 GB», належного потерпілому ОСОБА_8 , а також його грошовими коштами у сумі 6800 грн. з раніше викраденої у нього пластикової банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 .

Так, 18.11.2023 в період часу з 08 години до 16 години, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , перебували за адресою його мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , де спільно вживали алкогольні напої. Під час вживання алкогольних напоїв, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: мобільного телефону ТМ «Samsung Galaxy A10S (SM-A107F/DS) 2/32 GB», належного ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: мобільного телефону ТМ «Samsung Galaxy A10S (SM-A107F/DS) 2/32 GB», належного ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , перебуваючи в одній з кімнат квартири, розташованої за вищевказаною адресою, скориставшись тим, що ОСОБА_8 пішов до іншої кімнати та заснув, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала належний ОСОБА_8 мобільний телефон ТМ «Samsung Galaxy A10S (SM-A107F/DS) 2/32 GB», який перебував в кімнаті поруч з потерпілим, вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/121-23/28254-ТВ від 05.12.2023 складає 1740,00 грн., з метою подальшого використання, а також отримання доступу до застосунку «Приват24» та подальшого зняття грошових коштів з викраденої банківської картки.

Після чого, ОСОБА_7 зникла з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на суму 1740,00 гривень.

Крім того, 20.11.2023 приблизно о 07:23, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , реалізуючи єдиний злочинний намір, спрямований на таємне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 та збагачення за його рахунок, використовуючи раніше викрадену пластикову банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка видана на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , перебуваючи біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що розташований за адресою: м. Харків, пр-т. Байрона, буд. 9, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які перебували на пластиковій банківській картці АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, таємно, повторно, маючи при собі викрадену пластикову банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_8 , розуміючи, що останньому не відоме місцезнаходження зазначеної картки, відновивши доступ до вказаної банківської картки через застосунок «Приват24», за допомогою раніше викраденого мобільного телефону ТМ «Samsung Galaxy A10S (SM-A107F/DS) 2/32 GB» отримавши доступ до користування вищевказаною пластиковою банківською карткою, заволоділа грошовими коштами на загальну суму 6 800 гривень.

Після чого, ОСОБА_7 розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на загальну суму 6 800 гривень.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що 18.11.2023 приблизно о 07 годині ОСОБА_7 , перебуваючи поряд із магазином «Посад», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 познайомилася з ОСОБА_8 , який запросив її до себе в гості до квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей же день, в період часу з 08 години до 21 години, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , перебували за адресою його мешкання, де спільно вживали алкогольні напої. Під час вживання алкогольних напоїв, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливими особистими документами, а саме, належними ОСОБА_8 . офіційними документами, а саме: паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_2 , виданого 23.09.2022, орган, що видав: 6317; довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 1 від 04.10.2022 на ім`я ОСОБА_8 ; довідкою від 04.10.2022 №6333- про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи на ім`я ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння будь-яким способом вищевказаними паспортом та іншими важливими особистими документами потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , забрала у останнього з кишені його куртки, яка знаходилась на дивані в кімнаті потерпілого, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_2 , виданий 23.09.2022, орган, що видав: 6317; довідку про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 1 від 04.10.2022 на ім`я ОСОБА_8 ; довідку від 04.10.2022 №6333- про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи на ім`я ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_7 з вказаними належними ОСОБА_8 офіційними документами місце вчинення злочину покинула.

В апеляційній скарзі підозрювана ОСОБА_7 просить змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або зменшити розмір застави. В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначила, що слідчий суддя не врахував її стан здоров`я, а саме наявність тяжких захворювань, які потребують постійного лікування. Наголосила, що ризики не були доведені. Указала, що визначена їй сума застави є завідомо непомірною, але слідчий суддя не врахував її майновий стан, у зв`язку із чим визначив занадто великий розмір застави.

В апеляційній скарзі підозрювана ОСОБА_7 просить змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або зменшити розмір застави. В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначила, що слідчий суддя не врахував її стан здоров`я, а саме наявність тяжких захворювань ВІЛ та гепатит, які потребують постійного лікування. Наголосила, що ризики не були доведені. Указала, що вона не переховується, завжди з`являлася до органів досудового розслідування, а останнього разу не з`явилася виключно через втрату паспорта, який вона на даний час відновлює. Також зазначила, що слідчий суддя не врахував її майновий стан, у зв`язку із чим визначив занадто великий розмір застави.

Учасники кримінального провадження про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. На особистій участі не наполягали.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваного, його захисника та прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування (продовження) запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, останній з яких є тяжким злочином та за які останній може бути призначено покарання до 8 років позбавлення волі.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що вказані кримінальні правопорушення відповідно до висунутого обвинувачення вчинені під час дії в Україні воєнного стану, на думку колегії суддів у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, посилання в апеляційній скарзі на недоведеності існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.

До того ж, ОСОБА_7 раніше неодноразово судима, у тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштована, згідно даних органів пробації, ухилялась від відбування покарання у виді громадських робіт, що додатково підтверджує наявність ризику вчинення ОСОБА_7 інших злочинів.

Доводи обвинуваченої про не прийняття до уваги наявності у неї ряду тяжких захворювань, то вони не приймаються до уваги, оскільки жодних даних, які б свідчили про неможливість перебування ОСОБА_7 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Згідно ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до восьмидесяті розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно положень до ст.182 КПК України, суддя, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, визначив достатньою суму застави для забезпеченням підозрюваним виконання своїх обов`язків, передбачених КПК України, відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України саме 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру застави.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , визнання розміру застави та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги підозрюваної.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Оскарження даної ухвали в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Головуючий Судді