УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Володимир

Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про арешт майна у кримінальному провадженні №0000078 від 13.02.2024, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Із клопотання вбачається, що 12.02.2024 під час проходження прикордонного контролю на пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Устилуг», що знаходиться на території Устилузької ОТГ Володимирського району Волинської області, гр. ОСОБА_3 надав на паспортний контроль пенсійне посвідчення, з ознаками підроблення.

13.02.2024 відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст. 358 КК України.

12.02.2024 під час огляду місця події у ОСОБА_3 було вилучено пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_3 та мобільний телефон марки «Iphone 11» IMEI : НОМЕР_2 .

Згідно з ч. 7 ст.237 КПК України вилучені вищезгадані речі вважаються тимчасово вилученим майном.

Дізнавач зазначає, що вилучені речі і документи мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки вони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

В іншому ж випадку, вказана речі, які є речовими доказом у кримінальному провадженні, підлягатиме поверненню з подальшою неможливістю проведення необхідних слідчих дій із вказаним предметом.

Просить накласти арешт на вилучене майно.

В судове засідання дізнавач подав заяву в якій просить клопотання задовольнити, розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 подав заяву в якій просив відмовити в частині накладення арешту на мобільний телефон. Щодо накладення арешту на інше вилучене майно не заперечує. Розгляд справи просить проводити у його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Із матеріалів клопотання встановлено, що 12.02.2024 під час проходження прикордонного контролю на пункті пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Устилуг», що знаходиться на території Устилузької ОТГ Володимирського району Волинської області, гр. ОСОБА_3 надав на паспортний контроль пенсійне посвідчення, з ознаками підроблення.

13.02.2024 відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078 з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст. 358 КК України.

12.02.2024 під час огляду місця події у ОСОБА_3 було вилучено пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_3 та мобільний телефон марки «Iphone 11» IMEI : НОМЕР_2 .

Згідно з ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення ?кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

На думку слідчого судді, вилучене 12.02.2024 в ході проведення огляду місця події у ОСОБА_3 пенсійне посвідчення має значення речового доказу, і саме по собі та в сукупності з іншими доказами може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України і підлягає арешту із забороною відчуження, розпорядження та користуванням, що дозволить об`єктивно встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Щодо накладення арешту на мобільний телефон «Iphone 11», то слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання в цій частині жодним чином не обґрунтовано, яке доказове значення для справи може мати мобільний телефон та яким критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, вони відповідають.

Зважаючи, що органом досудового розслідування не доведено наявність підстав для накладення арешту на мобільний телефон не доведено, що це майно має доказове значення у цьому кримінальному провадженні, а відтак наявність критеріїв, визначених ч.2 ст.170 КПК України, не доведено ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для арешту на мобільний телефон.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_3 , заборонивши відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя ОСОБА_1