Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1045/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 лютого 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_8 ,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні, кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.149, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.146, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 357, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 309 КК України.

09 лютого 2024 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира було задоволено клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 до 09.04.2024 року (включно) без визначення розміру застави.

Слідчий суддя вважав наявними підстави для продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, оскільки з урахуванням обставин кримінального провадження, застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення підозрюваним дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню, погрожувати чи іншим чином впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, що також може завдати непоправної шкоди виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі.

Крім того, ураховуючи встановлені ризики, а також те, що злочини, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 вчинені із застосуванням фізичного насильства, яке ймовірно застосовувалося до потерпілих неодноразово, слідчий суддя, продовжуючи строк тримання підозрюваного під вартою, на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК, вважав за необхідне не визначати розмір застави, оскільки це не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вважає зазначену ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що слідчий суддя зробив хибні висновки про наявність підстав для продовження підозрюваному строку тримання під вартою та про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти реалізації встановлених ризиків.

При цьому, на думку апелянта, слідчим суддею не наведено жодного доказу існування таких ризиків. Не наведено таких доказів і в самому клопотанні слідчого. Клопотання в частині обґрунтування існування процесуальних ризиків містить лише твердження слідчого про те, що такі ризики існують.

Вважає, що слідчим суддею залишилась поза увагою аргументація сторони захисту про те, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, що на даний час виконуються вимоги ст. 290 КПК України, що відповідно до тих даних, які містяться в тексті оголошеної підозри ОСОБА_8 не був організатором або ініціатором жодного зі злочинів, особисто жодного разу не вимагав у потерпілих грошових коштів, в результаті нанесення ударів потерпілим жодному з них не завдано тілесних ушкоджень, по справі виконані всі слідчі дії, необхідністю проведення яких сторона обвинувачення обґрунтувала обрання та продовження тримання підозрюваного під вартою.

На переконання сторони захисту, ризики процесуальної поведінки ОСОБА_8 на даний час є мінімальними, а тому застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу як домашній арешт зможе гарантувати їх недопущення підозрюваним.

Щодо врахування судом обставин тяжкості інкримінованих злочинів, як основного чинника для продовження тримання під вартою, апелянт зазначає, що суд не звернув увагу на правову позицію ЄСПЛ.

Зазначає, що ОСОБА_8 співпрацює зі слідством, сприяє викриттю спільників, дає слідству повні та правдиві покази, за його ініціативою було проведено слідчий експеримент, під час якого він детально розповів та показав про усі відомі йому епізоди протиправної діяльності добровільно надав зразки голосу та біологічні зразки. Наразі до прокуратури направлено пропозицію на укладання угоди про визнання вини підозрюваним.

Посилається на те, що суд формально вказав в ухвалі, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення підозрюваним дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню, погрожувати чи іншим чином впливати на свідків, потерпілих, не пославшись при цьому на більш вагомі та конкретні аргументи.

Вважає, що слідчий суддя не врахував стан здоров`я підозрюваного, наявність у нього постійного місця проживання, дружини, маленької дитини, гарну характеристику з місця проживання, відсутність судимості, відсутність даних про його знаходження на обліку у наркодиспансері.

На думку захисника, суд допустив істотне порушення кримінального закону ст.177,178 КПК України, а саме на власний розсуд збільшив наявність ризиків, пославшись на такі, що не зазначені в клопотанні слідчого, не обґрунтував необхідність продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, та не врахував, що ризики на даний час зменшились.

ОСОБА_8 належним чином повідомлений про розгляд справи, бажання приймати участь у розгляді справи не висловлював клопотання про доставку чи проведення відеоконференції не заявляв, а тому колегія суддів вважає за можливе слухати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

17.08.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

11.10.2023 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира у справі №296/10033/23 продовжено підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.12.2023, без визначення розміру застави.

У подальшому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 неодноразово продовжувався, востаннє 10.01.2024 Корольовським районним судом м. Житомира терміном до 15.02.2024 включно, без визначення розміру застави.

08.12.2023 у відповідності до вимог ст.ст. 276-279 КПК України ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.149, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.146, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.357, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України.

26.01.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, матеріали кримінального провадження відкриті стороні захисту для ознайомлення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі не оспорюється.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.149, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.146, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.357, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України.

Слідчий суддя також достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи характер вчинених кримінальних правопорушень, пов`язаних із застосуванням фізичного насильства до потерпілих та погрозою його застосування, які перебували у продовж тривалого часу під психологічним тиском підозрюваного, наявність у справі даних про кількість підозрюваних у кримінальному провадженні та особисту роль ОСОБА_8 , в діяльності злочинної організації, яка хоча і не була основною, однак характеризувалася особистою участю підозрюваного при застосуванні фізичного насильства до потерпілих та отримання грошових коштів та була активною.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні одного кримінального проступку за ч.1 ст. 309 КК України, та у вчиненні шести умисних злочинів, три з яких: за ч.4 ст. 189 , ч.3 ст. 149, ч.2 ст.255 КК України відповідно до ст. 12 КК України віднесені до категорії особливо тяжких злочинів. Афанасенко підозрюється в участі в злочинній організації, торгівлі людьми, вимаганнях, незаконному позбавленні волі, зберіганні боєприпасів.

Колегія суддів зважає і на те, що відповідно до підозри до потерпілих застосовувалось фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я, в умовах воєнного стану, багатоепізодність розслідуваного злочину, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому домашній арешт, як зазначено в апеляційній скарзі захисника, на думку апеляційного суду не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Також, апеляційний суд приймає до уваги те, що досудове розслідування завершено, матеріали кримінального провадження відкриті стороні захисту для ознайомлення, що свідчить про необхідність забезпечення судового розгляду кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Доводи сторони захисту про те, що до підозрюваного ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника, що підозрюваний має постійне місце проживання, дружину, маленьку дитину, гарну характеристику з місця проживання, відсутність судимості, не стоїть на обліку в наркодиспансері, не є переконливим аргументом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки це не стримало його від протиправної поведінки, відповідно до підозри.

Даних про те, що захворювання ОСОБА_8 унеможливлюють його перебування в умовах попереднього ув`язнення матеріали справи не містять.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування

Враховуючи характер злочинів, вчинених із застосуванням фізичного насильства, яке ймовірно застосовувалось до потерпілих неодноразово, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про неможливість на даний час у застосуванні застави.

Суд погоджується з доводами апеляційної скарги захисника, про те, що слідчий суддя у своїх висновках навів ризики, які виходять за межі клопотання, а саме вказав про ризик знищення, приховування речей та документів, а також зазначив інформацію про те, що ОСОБА_8 чинив опір правоохоронним органам, однак це не впливає на правильність висновків про наявність підстав для продовження запобіжного заходу, оскільки інші ризики, що були доведені переконливо вказують про неможливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 09 лютого 2024 року якою задоволено клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: