Справа № 308/4030/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000511 від 08.02.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, уродженця Закарпатської області, Ужгородського району, міста Ужгород, неодруженого, з базовою середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», який зареєстрований та проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 Кримінального кодексу України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в:

Встановлено, що 08.02.2023 близько 19:30 год. солдат ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , зайшов до магазину «VAM», який знаходиться за вищевказаною адресою, де у нього виник протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна на виконання якого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, діючи з прямим умислом, скориставшись тим, що за ними ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу викрав з приміщення магазину 8 одиниць шоколаду «Milka Огео» вагою 100 грам вартістю 45,53 грн. за одиницю, 3 одиниці шоколаду «Milka Oreo Sandwich» вагою 92 грама вартістю 42,18 грн. за одиницю товару, грудинку «Бащинський» вагою 410 грам вартістю 320 грн., ковбасу «М`ясний хутір» вагою 620 грам вартістю 151,58 грн., пляшку горілку «Воздух» об`ємом 0,5 літра вартістю 80,75 грн.

Після цього ОСОБА_4 пройшов повз каси, не розплатившись за даний товар, та покинув місце події, з викраденим товаром, розпорядившись останнім на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями спричинив потерпілому ТОВ « ОСОБА_6 », в особі представника потерпілого ОСОБА_7 , матеріального збитку на загальну суму 1 043,11 грн.

За таких обставин, встановлено достатньо підстав для висунення обвинувачення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, надав покази, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів,а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 під час досудового розслідування є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліках в лікувальних закладах не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, спосіб життя, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України як нетяжкий злочин, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а також відсутність у представника потерпілого претензій майнового характеру до ОСОБА_4 .

При таких обставинах суд вважає доцільним призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті, без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, і вважає недоцільним призначення йому більш суворого покарання.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, згідно ст. 377 КПК України, ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з під варти у залі суду, а запобіжний захід у виді тримання під вартою, скасуванню.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовані.

Витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 349, 374, 376, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 звільнитивід відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку три роки.

На підставі ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 - скасувати.

Обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити з під варти в залі суду.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: 8 одиниць шоколаду «Milka Огео» вагою 100 г, 3 одиниці шоколаду «Milka Oreo Sandwich» вагою 92 г, грудинку «Бащинський» вагою 410 г, ковбасу «М`ясний хутір» вагою 620 г, які передані на відповідальне зберігання представнику власника майна ОСОБА_9 залишити у останньої.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1