В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1236/23

Провадження № 1-кп/348/102/24

17 квітня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000131 від 28 березня 2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Косів, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який неодружений, на утриманні нікого не має, офіційно не працевлаштований, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зараз не має визначеного місця проживання, згідно ст. 89 КК України раніше не судимому,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 статтею 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_5 , в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №! 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, який продовжено Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023 на 90 діб, вчинив умисний корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, 21.03.2023 о 12 год. 00 хв. ОСОБА_5 вживав спиртні напої спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у приміщенні житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Під час розпивання спиртних напоїв ОСОБА_5 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, побачив на столі мобільний телефон марки «Lenovо» моделі «К10а40», який належить ОСОБА_7 . В цей час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи особисті корисливі мотиви, таємно викрав з стола житлового будинку мобільний телефон марки «Lenovо» моделі «К10а40».

Після вчинення злочину ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоди на загальну суму 1073 гривень.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні

чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, ОСОБА_5

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч4 ст.185 КК України.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненев умовах воєнного стану.

3. Позиція сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченому ч.4 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті і вироку суду визнав повністю.

Суду пояснив, що 21.03.2023 близько 12 год. 00 хв. він спільно з друзями вживали спиртні напої в будинку за місцем проживання по АДРЕСА_1 . Коли ОСОБА_7 заснув, забрав зі столу його мобільний телефон, після чого продав його. Потім викупив телефон назад, збирався повернути потерпілому.

Обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні злочину покаявся, шкодує за свій вчинок, запевнив суд, що подібного більше не повторить, просить суворо його не карати. Заподіяну злочином шкоду потерпілому не відшкодував, мобільний телефон вилучений працівниками поліції.

Свої дії обвинувачений мотивував необхідністю купівлі алкоголю.

Також обвинувачений пояснив, що на даний час він офіційно не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, має мінливий дохід від виконання робіт по найму у місцевого населення, не одружений, осіб на утриманні не має.

Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Прокурор у судовому засіданні, враховуючи повне визнання винуватості обвинуваченим у вчиненні інкримінованогойомукримінальногоправопорушення,ставив питання щодо недоцільності дослідження всіх доказів у кримінальному провадженні, розглядати справу у спрощеному порядку відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, та клопотав перед судом обмежитися лише допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його особу.

Після роз`яснення обвинуваченому положень ч.3 ст.349 КПК України, в тому числі, що він буде позбавлений права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорюються у даному кримінальному провадженні, обвинувачений у судовому засіданні зазначив, що вважає за необхідне розгляд справи проводити у спрощеному порядку згідно ч.3 ст.349 КПК України, положення статті йому зрозумілі.

Захисник не заперечує проти розгляді кримінальної справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, від нього поступила заява, в якій він просить справу слухати в його відсутність, до обвинуваченого будь-яких претензій немає, так як збитки йому відшкодовано. Просить суд суворо не карати обвинуваченого.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах викладених в обвинувальному акті і вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор і потерпілий також не оспорювалифактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення, висунутого ОСОБА_5 , відповідно до ч.1 ст.337 КПК і обмежено допитом обвинуваченого, вивченням даних, які характеризують його особу та дослідженням матеріалів про речові докази і процесуальні витрати.

Так, мобільний телефон марки «Lenovо» моделі «К10а40», який добровільно виданий ОСОБА_5 визнаний слідчим речовими доказами у справі. Переданий на зберігання в Надвірнянському ВП ГУНП в Івано-Франківської області.

Також в судовому засіданні були досліджені матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що саме він викрав мобільний телефон марки «Lenovо» моделі «К10а40», вартістю 1073гривень, який належить потерпілому ОСОБА_7 , за вказаних в обвинувальному акті і вироку суду обставинах, та беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового розгляду доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Ці докази свідчать про те, що ОСОБА_5 вчинив крадіжку в умовах воєнного стану, тому суд прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття.

Повернення потерпілому викраденого майна внаслідок його вилучення в обвинуваченого під час огляду місця події не є добровільним відшкодуванням заподіяної шкоди та не може враховуватися судом під час призначення покарання як обставина, що його пом`якшує Постанова колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 15.06.2023 у справі № 613/527/22.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуваєв стані алкогольного сп`яніння.

7. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, те що ним відповідно до кваліфікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК) вчинений тяжкий злочин.

Судом також враховуються обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Так, визначаючи міру покарання суд враховує, що обвинуваченим вчинене закінчене умисне кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, суспільна небезпечність якого полягає в посяганні на право власності людини, чим заподіяна матеріальна шкода.

З даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 випливає, що він не має визначеного і постійного місця проживання, має молодий вік, задовільний стан здоров`я, на обліку у психіатричному і наркологічному кабінетах не перебуває, за соціальними зв`язками: неодружений, осіб на утриманні не має, працездатний, однак офіційно не працевлаштований, працює по тимчасових заробітках, має мінливий дохід, в силу ст..89 КК України не судимий.

Згідно висновків досудової доповіді Надвірнянського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області в обвинуваченого високий ризик вчинення повторного правопорушення та середній ризик небезпеки, яку він становить для суспільства, а тому орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Дослідження інформації, що характеризують особу за місцем його проживання, умов його життєдіяльності і стосунків у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Зазначений висновок органу пробації є обґрунтованим з підстав наведених у ньому. З огляду на те, що орган пробації в повному обсязі дослідив особу обвинуваченого ОСОБА_5 та дав мотивований висновок оцінки особи та ризиків, підстав для відхилення від такого висновку судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Прокурор, з яким погодилась сторона захисту, вважає можливим, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, застосувати ст..69 КК України і призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт тривалістю 240 годин.

Санкцією ч.4 ст.185 КК України передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням наявності обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, враховуючи особу обвинуваченого, що він в цілому по матеріалах справи характеризуються задовільно, його ставлення до вчиненого злочину, розкаяння, суд, керуючись ст.ст.63,65-67 КК України, вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 основне покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією статті.

Враховуючи особу обвинуваченого, зокрема, його вік та стан здоров`я, обставини кримінального провадження, зокрема повернення викраденого майна, суд вважає, що покарання в максимальному розмірі буде несправедливим через надмірну суворість.

Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, визнання ним своєї вини, конкретні обставини вчинення злочину, зокрема невелику вартість викраденого майна, думку потерпілого з приводу покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті.

Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості злочину, вчиненого ОСОБА_5 , дані про його особу, а також враховуючи думку учасників кримінального провадження, суд, керуючись ст.ст.75,76 КК, прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на певний строк із покладанням на засудженого обов`язків.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання має бути не лише карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання у межах санкції частини статті відповідатиме вчиненому і сприятиме виправленню обвинуваченого й запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд не знаходить можливим для призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст..69 КК України, тобто більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, в тому числі у виді громадських робіт, з огляду на тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення і наявності лише однієї пом`якшуючої обставини (щире каяття), що не дає підстав для застосування ст. 69 КК, яка вимагає наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

За змістом кримінального закону ступінь тяжкості вчиненого злочину передбачає не тільки врахування самої категорії тяжкості, визначеної ст. 12 КК України, а й індивідуальних особливостей злочинного діяння, яке вчинено обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння, та посткримінальну поведінку обвинуваченого, який продав викрадене майно з метою придбання алкоголю.

Сукупність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого і даних про його особу, відповідно до яких він посередньо характеризується за матеріалами справи, не вказують на істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Призначення більш м`якого покарання не відповідатиме тяжкості вчиненого злочину і його наслідкам, і не сприятиме досягненню мети покарання - виправленню засудженого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, враховані судом при призначені покарання у мінімальному розмірі, встановленому в санкції статті.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертиз складають:

- 755,12 гривень за проведення судово-товарознавчої експертизи СЕ-19/109/-23/3992-ТВ від 29 березня 2023 року.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому процесуальні витрати за проведення експертизи слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки проведення експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого ним кримінального правопорушення.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Під час судового розгляду обвинуваченому обирався запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який, на переконання суду, слід залишити обвинуваченому до набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_5 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 755,12 гривень.

Речові докази:мобільний телефон мобільний телефон марки «Lenovо» моделі «К10а40», який знаходиться на зберіганні в Надвірнянському РВП ГУНП в Івано-Франківські області повернути власнику майна ОСОБА_7 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснити право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1