Справа № 317/1983/24
Провадження № 1-кп/317/279/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в порядку провадження на підставі угод, матеріали кримінального провадження № 0000095 від 24 березня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого ТОВ «Белогві» на посаді електрогазозварювальника, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2024 року приблизно о 15.45 годині ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, діючи всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60/95-ВР (в редакції Закону №530-v від 22.12.2006) із подальшими змінами та доповненнями, Постанови КМУ від 06.05.2000 №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, при не встановлених обставинах, знаходячись на «Центральному автовокзалі» в м. Дніпро за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Курчатова, буд. 10, на землі виявив полімерний пакет, всередині якого знаходився зіп-пакет з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження, який підняв та поклав до кишені своєї куртки, тим самим незаконно придбав шляхом привласнення знайденого наркотичну речовину, обіг якого заборонено канабіс, який почав незаконно зберігати при собі для особистого вживання без мети збуту.

Після чого, цього ж дня приблизно о 16.00 годині ОСОБА_4 , зберігаючи при собі вказаний наркотичний засіб, який знаходився при ньому у правій кишені куртки, на рейсовому автобусі з міста Дніпро вирушив до міста Запоріжжя, тим самим здійснив його перевезення, де 23.03.2024 о 16.54 годині на блокпосту «Лавра» був зупинений працівниками поліції, якими у подальшому під час проведення огляду місця події у ОСОБА_4 , виявлено та вилучено зіп-пакет з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/108-24/5693-НЗПРАП від 28.03.2024 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, маса якого складає 8,288 г (в перерахунку на висушену речовину).

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичних засобів без мети збуту.

15.04.2024 між прокурором Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України.

Суд, заслухавши думку прокурора, який вважає доцільним затвердити угоду, захисника, обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання і заявив, що цілком розуміє наслідки угоди, вважає, що угода підлягає затвердженню та його слід визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань. Правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна. Крім того, судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладену між прокурором Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Судові витрати по справі вказані на суму 1514,56 грн. за проведення судово-хімічної експертизи №СЕ-19/108-24/5693-НЗПРАП від 28.03.2024. Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України проведення експертиз здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються експертним установам з Державного бюджету України. Тому вказана сума за проведення експертизи не підлягає стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Щодо запобіжного заходу, то перед судом сторонами не поставлено питання про його обрання. Обвинуваченому ОСОБА_4 такий захід не обирався, тому у суду немає підстав для його застосування.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 15 квітня 2024 року про визнання винуватості укладену між прокурором Запорізької окружної ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати винним обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

За ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, в період якого зобов`язати його повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись на реєстрацію та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжні заходи обвинуваченому ОСОБА_4 не застосовувати.

Речові докази: наркотичний засіб - канабіс загальною масою 8,288 г. - знищити.

Витрати за проведення експертизи віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку, відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1