СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2045/24
ун. № 759/5587/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000070 від 16.02.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, має трьох дітей, двоє з яких неповнолітні, працюючго фізичною особою-підприємцем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20.03.2024 року старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням погодженим прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000070 від 16.02.2024 року.

Клопотання мотивоване тим, що У невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 14 лютого 2024 року, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, шляхом отримання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вимагання та отримання грошових коштів злочинним шляхом, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 14 лютого 2024 року, розуміючи, що реалізувати задумане одноосібно він не зможе, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зустрітися з потерпілим ОСОБА_8 та під надуманим приводом неіснуючої заборгованості висунути вимогу останньому, яка полягала у сплаті грошових коштів у сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США, на що вони надали свою згоду.

Так, 14.02.2024, близько 12 год 00 хв, ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , керуючись корисливим мотивом, прибули до приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , до місця роботи потерпілого ОСОБА_8 , де зустрівшись з останнім, під надуманим приводом неіснуючої заборгованості, висунули рішучу вимогу потерпілому, яка полягала у сплаті останнім грошових коштів в сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США на користь ОСОБА_5 , хоча будь-яких цивільних зобов`язань у ОСОБА_8 перед ОСОБА_5 не існувало, при цьому погрожували потерпілому ОСОБА_8 насильством у разі невиконання їхніх вимог, якщо протягом двох тижнів останній не поверне їм борг. При цьому, застосовуючи морально-психологічний тиск, під приводом погроз змусили ОСОБА_8 написати боргову розписку перед ОСОБА_5 щодо повернення останньому грошових коштів у сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США.

В подальшому, 04.03.2024, близько 12 год 40 хв, реалізовуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 , з відома ОСОБА_5 , прибули до місця роботи потерпілого ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 ,з метою вимагання від останнього неіснуючого боргу перед ОСОБА_5 , де, зустрівшись з потерпілим ОСОБА_8 , отримали від останнього відмову у передачі коштів через те, що потерпілий ОСОБА_8 ніяких боргів перед ОСОБА_5 немає. Отримавши відмову, ОСОБА_10 , погрожуючи насильством, продовжив вимагати у ОСОБА_8 повернення боргу та з метою надання висловленим погрозам реального характеру, а також примушування ОСОБА_8 до виконання висловленої ними вимоги, ОСОБА_10 кулаком руки наніс ОСОБА_8 один удар в область грудей, чим спричинив потерпілому легке тілесне ушкодження у вигляді синця на передній поверхні грудної клітки, та, продовжуючи погрожувати насильством до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 висунули вимогу передачі грошових коштів у сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США та надали потерпілому час для повернення боргу.

Так, 13.03.2024 близько 17 год 00 хв, діючи з корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9 , з відома ОСОБА_10 , прибули до місця роботи потерпілого ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , та розуміючи пригнічений стан потерпілого внаслідок попередньо застосовного відносно нього насильства, продовжили висувати вимогу останньому передати грошові кошти у вигляді неіснуючого боргу перед ОСОБА_5 та надали потерпілому час для повернення боргу.

У подальшому, 19.03.2024 близько 14 год. 00 хв. діючи з корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , і ОСОБА_10 , та з відома останніх прибув до місця роботи потерпілого ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , та продовжив висувати вимогу останньому передати грошові кошти у вигляді неіснуючого боргу на що потерпілий, побоюючись за своє життя та здоров`я, розуміючи, що до нього здійснено реальні погрози щодо насильства над ним, щоб уникнути повторного побиття, був змушений передати ОСОБА_5 20000 (двадцять тисяч) доларів США. Отримавши від ОСОБА_8 грошові кошти, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 20000 (двадцять тисяч) доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 779 488 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вимаганні, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що завдало майнової шкоди у великих розмірах, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

19.03.2024 о 16 год. 25 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються наступними матеріалами кримінального провадження: протоколами допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 ; протоколами впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_8 на яких він впізнав ОСОБА_5 та ОСОБА_10 ; протоколом огляду аудіозапису розмови від 14.02.2024 між ОСОБА_11 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та ОСОБА_5 протоколом проведеного обшуку від 19.03.2024 за місцем роботи потерпілого ОСОБА_8 де було вчинено злочин; іншими доказами у їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати напотерпілого ОСОБА_8 , у цьому ж кримінальному провадженні, з метою зміни ним показів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні просив надати йому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просила застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки стан здоров`я перешкоджає його триманню під вартою. Крім цього, зазначені у клопотанні ризики слідчим, не доведені.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , вважаю відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обравши запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, виходячи із наступного.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні №1-р/2017 від 23 листопада 2017 року, тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, є визначеною законом підставою застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частини перша, друга статті 194 КПК України).

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Так, вказана норма забороняє переміщати тягар доведення необхідності звільнення на особу, щодо якої вирішується питання про позбавлення її волі.

Крім цього, у рішеннях Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року), "Белевицький проти росії" (п.п.111-112 рішення ЄСПЛ від 1 березня 2007 року) зазначено, що слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції.

Відповідно до правової позиції Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, слідчому судді, суду при розгляді відповідного питання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним з найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема йдеться про застосування домашнього арешту), у багатьох випадках навіть не розглядається.

Європейським судом з прав людини у справах «Вемгофф проти Німеччини», «Летельєр проти Франції», «Смирнов проти Росії» визначено, що тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушення громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Однак, всупереч викладеному, органом обвинувачення не надано жодних вагомих доказів, які б посвідчували факти можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення дій для перешкод кримінальному провадженню іншим чином, вплив на потерпілого, знищення документів, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу, суд згідно з вимогами ст. 178 КПК України враховує:

1) той факт, що наявні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є достатньо вагомими;

2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, який не досяг пенсійного віку та не має підтверджених медичними документами тяжких або хронічних захворювань;

4) відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, родини та утриманців;

5) відсутність у підозрюваного постійного місця роботи;

6) відсутність відомостей про негативну репутацію підозрюваного;

7) майновий стан підозрюваного, який не має постійного джерела доходу;

8) відсутність відомостей про недотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, які застосовувалися до нього раніше.

Європейським судом зазначається, що у всіх випадках, коли ризик ухилення підозрюваного (обвинуваченого) від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного (обвинуваченого) має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення у справах «Вранчев проти Сербії» від 23 вересня 2008 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Буров проти України» від 17 березня 2011 року, «Цигоній проти України» від 24 листопада 2011 року).

У той же час, під час розгляду клопотання, не доведено недостатність застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам. Доказів необхідності застосування до підозрюваного саме найсуворішого запобіжного заходу і неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, прокурором не наведено.

Стороною обвинувачення не обґрунтовано, які саме обставини об`єктивно свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 , раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружний, має трьох дітей, двоє з яких неповнолітні, веде підприємницьку діяльність. Крім цього, підозрюваний має незадовільний стан здоров`я.

У цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчий суддя не вбачає за доцільне застосовувати до підозрюваного найбільш суворий запобіжний захід, оскільки ризикам кримінального провадження можна запобігти, застосувавши відносно ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 176, 177, 178, 181, 183, 184, 186, 193, ч.4 ст.194, ст.ст. 195, 196, 197, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В клопотанні старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000070 від 16.02.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 днів, тобто до 17.05.2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожним викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та номеру телефону;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду (за винятком отримання невідкладної медичної допомоги) ;

- знаходитись за місцем свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово;

- заборонити спілкування із свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні;

- здати до органу досудового розслідування документи, які надають дозвіл на виїзд з України та в`їзд в Україну.

- носити електронний засіб контролю.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду негайно.

Строк дії ухвали визначити до 17.05.2024 року включно.

В період введення воєнного стану на території України, дозволити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги», відлучатися з місця проживання з метою перебування в укритті. Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням даного запобіжного заходу покласти на органи внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголшення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію цієї ухвали мені вручено 21.03.2024 року

о"__" год. "__" хв.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

підозрюваний ______________________ ОСОБА_5