У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0000650 та за № 0002390, за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2019 року відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за даним вироком (2 епізоди від 19.02.2019 р., від 04.05.2019 р.) та вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.05.2019 р. (за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України епізоди листопад 2018 року січень 2019 року) шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання у виді 3 років 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю даного вироку та вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.05.2019 р., шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді 4 років обмеження волі.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.05.2019 р. до виконання, тобто з моменту його затримання.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі 7 222,46 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок відносно ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.05.2019 р. та остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікацій його дій, вважає оскаржуваний вирок незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність й невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Наголошує на тому, що за оскаржуваним вироком ОСОБА_6 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, при цьому, епізоди крадіжки 19.02.2019 р. та 04.05.2019 р., вчинені ним до, а 26.06.2019 р. після ухвалення Центральним районним судом м. Миколаєва вироку від 15.05.2019 р., та охоплюються єдиною кваліфікацією (ч. 2 ст. 185 КК України), що свідчить про те, що окреме призначення покарання за кожним епізодом не ґрунтується на вимогах закону та є таким, що призначене без врахування положень ч. 4 ст. 70 КК України та приписів п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р.

Вважає, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відмічає, що у випадку вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за оскаржуваним вироком, мав місце рецидив (спеціальний) злочину, який, з огляду на приписи ч. 4 ст. 67 КК України, зобов`язував суд обговорити питання про призначення обвинуваченому більш суворого покарання передбаченого законом.

Крім того, судом не в повній мірі враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий (9 раз) за скоєння аналогічних корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку. Належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і, будучи засудженим 15.05.2019 р. Центральним районним судом м. Миколаєва за скоєння 15 епізодів корисливих злочинів, продовжив злочинну діяльність, про що свідчать 4 епізоди крадіжок майна у фізичних осіб, здійснених у нічний час, з пошкодженням майна (автомобілів) громадян.

При цьому, для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 до нього державою двічі застосовувались інститути звільнення від кримінальної відповідальності, умовно-дострокове звільнення, амністія, однак, попри це, він знову вчинив корисливий злочин, а відтак, визнання вини і повернення викраденого майна не можуть істотно знизити ступінь тяжкості вчиненого злочину та суспільної небезпечності обвинуваченого.

За наведеного, апелянт вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі є таким, що хоча і не виходить за межі санкції ч. 2 ст. 185 КК України, проте за своїм видом, як за вчинений злочин, так і за сукупністю злочинів, з огляду на особу обвинуваченого, кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкості наслідків, що настали, є явно несправедливим через м`якість, а відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку у зв`язку із необхідністю застосування більш суворого покарання.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

19.02.2019 р. приблизно о 03.00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілого та сторонніх осіб біля автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , розбив бокове скло задньої лівої двері, відчинив двері вказаного транспортного засобу, звідки повторно, таємно викрав кальян чорного кольору вартістю 1 083,33 грн., що належить ОСОБА_8 . В подальшому, ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 1 083,33 грн.

Цього ж дня, приблизно о 05.00 годині, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілого та сторонніх осіб біля автомобіля марки «Nisan Tiida», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходився біля будинку АДРЕСА_3 , розбив бокове скло передньої правої двері, відчинив двері вказаного транспортного засобу, звідки повторно, таємно викрав «Power-Bank Xiaomi 20 000 kW» вартістю 206,67 грн. та магнітолу «Cyclon МР-7023 HD WCR», вартістю 1 233,33 грн., що належать ОСОБА_9 , В подальшому, ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 1 440 грн.

04.05.2019 р. приблизно о 02.00 годині, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілого та сторонніх осіб біля автомобіля марки «Audi А6», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що знаходився біля будинку АДРЕСА_4 , розбив бокове скло задньої лівої двері, відчинив двері вказаного транспортного засобу, звідки повторно, таємно викрав рюкзак сірого кольору фірми «Travelite» вартістю 459,33 грн., футболку фірми «Anta» вартістю 126,67 грн., шорти фірми «Adidas» вартістю 150 грн., кросівки фірми «Fila» вартістю 400 грн., що належать ОСОБА_10 . В подальшому, ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 1 136 грн.

26.06.2019 р. приблизно о 03.00 годині, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілого та сторонніх осіб біля автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номер НОМЕР_4 , що знаходився біля будинку АДРЕСА_4 , розбив бокове скло задньої лівої двері, відчинив двері вказаного транспортного засобу, звідки повторно, таємно викрав штатив марки «Тrіро» моделі «MT-2504N6.C» чорного кольору, вартістю 1 052 грн. та штатив марки «Velbon» моделі «Shepra 800R» чорного кольору, вартістю 1 040 грн., що належать потерпілій ОСОБА_11 . В подальшому, ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 2 092 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України, належить до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий. Визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 повне визнання ним вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставинами, що обтяжують покарання вчинення злочину 04.05.2019 р. у стані алкогольного сп`яніння.

26.06.2024 р., до початку апеляційного розгляду, на адресу Миколаївського апеляційного суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, в якому захисник, посилаючись на вимоги п. 3 ч. 2 ст. 49 КК України, а також положення ст. ст. 284, 286 КК України, просив кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України закрити, вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.10.2019 р. скасувати.

Крім того, 26.06.2024 р. апеляційним судом отримано заяву від обвинуваченого ОСОБА_6 , за змістом якої, останній просить закрити кримінальне провадження відносно нього з підстав закінчення строків давності.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_12 , вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно матеріалам кримінального провадження ОСОБА_6 вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2019 року визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за яким призначено покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за даним вироком (2 епізоди від 19.02.2019 р., від 04.05.2019 р.) та вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.05.2019 р. (за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України епізоди листопад 2018 року січень 2019 року) шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання у виді 3 років 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю даного вироку та вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.05.2019 р., шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді 4 років обмеження волі.

З огляду на наявність клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, яке підлягає невідкладному розгляду, апеляційний суд не вбачає достатніх правових підстав для продовження апеляційного розгляду, оскільки закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності є обов`язком, а не правом суду.

Під час розгляду клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на стадії апеляційного розгляду, у зв`язку із закінченням строків давності, встановлених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 відповідно наданої заяви від 26.06.2024 р. не тільки надав свою згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з цієї підстави, а й погоджувався та не заперечував того, що вказана підстава для закриття кримінального провадження не є реабілітуючою.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує вирок і закриває кримінальне провадження.

Згідно з приписами, передбаченими п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як прямо передбачено ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема: п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміноване останній епізод інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вчинений 26 червня 2019 року.

Тобто, з дня вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення і до дня ухвалення вироку Центральним районним судом м. Миколаєва від 23.10.2019 р., який ще не набрав законної сили через його оскарження в апеляційному порядку, минули строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з чим ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки останній не тільки надав свою згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а й повністю підтримав клопотання про це його захисника, яке, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, має бути розглянуто невідкладно.

Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність підстав для зупинення перебігу строку давності, зокрема даних про вчинення ОСОБА_6 нового кримінального правопорушення чи вчинення умисних дій, направлених на ухилення від досудового розслідування або суду, апеляційним судом не встановлено.

Отже, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_12 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття з цих підстав кримінального провадження підлягає задоволенню, оскільки воно ґрунтується на вимогах закону та не суперечить даним, які наявні у матеріалах кримінального провадження № 0000650 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

У зв`язку з цим, апеляційна скарга заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 підлягає залишенню без задоволення, оскільки в даному випадку суд апеляційної інстанції позбавлений можливості приймати будь-які рішення за наслідками їх розгляду через наявність клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, яке повинно бути розглянуто невідкладно.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_6 скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КК України, закрити, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

_____________________ ___________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3