В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1684/23

Провадження № 1-кп/348/114/24

06 червня 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна кримінальне провадження №0000298 від 05.07.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, на момент вчинення кримінального правопорушення - працюючого по тимчасових заробітках, розлученого, на утриманні немає нікого, судимого вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.05.2005 за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 520 грн. 00 коп.; вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2006 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп.; вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.07.2007 року за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі; вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.04.2010 року за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 2 роки позбавлення волі; вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.11.2011 року за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 роки побавлення волі, до якого на підставі ст.71 КК України приєднано 2 місяці позбавлення волі за вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.04.2010 року; вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.08.2022 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту, вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.05.2023 року за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, на підставі ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді 5 років побавлення волі, українця, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах.

Будучи судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив і в період не знятої і не погашеної у встановленому законом порядку судимості, повторно вчинив новий умисний корисливий злочин в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого ЗУ від 24.02.2022 року №2102-ІХ, який було продовжено Указом Президента України №254/2023 від 01.05.2023 року на 90 діб.

Зокрема, 15.06.2023 року близько 13 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 перебував на території парку імені Івана Франка, що в м.Надвірна, Івано-Франківської області, а саме на відстані близько 100 метрів від центрального входу із вулиці Міцкевича, де зустрів ОСОБА_5 з яким у нього виник конфлікт. Під час даного конфлікту обвинувачений побачив, що в потерпілого з кишені куртки випав мобільний телефон марки «Tecno», синього кольору, і в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви на безпідставне збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та дочекавшись коли потерпілий ОСОБА_5 залишить місце конфлікту, таємно викрав вказаний мобільний телефон марки «Тесnо», моделі «POP - 5 Lte», вартістю 3999 грн., який знаходився на землі.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю.

Пояснив, що потерпілого ОСОБА_5 він знає тільки візуально, як жителя м.Надвірна.

15.06.2023 року близько 13 год. 00 хв. - 13 год. 30 хв. він проходив по алеї парку ім.І.Я.Франка, що в м.Надвірна. Неподалік, збоку алеї на лавці сидів ОСОБА_5 з якимось чоловіком та розпивали спиртні напої. Проходячи повз них він зупинився, оскільки ОСОБА_5 запропонував йому випити з ними, однак він відмовився, в зв`язку з чим у нього та ОСОБА_5 виникла словесна перепалка та шарпанина. В ході конфлікту він побачив, що у ОСОБА_5 з кишені куртки випав мобільний телефон синього кольору, марки «Tecno», який він вирішив таємно забрати, тобто вкрасти. Тому після конфлікту він відійшов в глиб алеї.

В подальшому, побачивши, що ОСОБА_5 з своїм товаришем пішли геть, він повернувся на місце конфлікту та забрав телефон, який належав йому ( ОСОБА_5 ).

Згодом викрадений телефон він здав в ломбард, а гроші витратив на власні потреби.

Усвідомлює, що вчинив умисний тяжкий злочин. Розкаюється у вчиненому і просить суд суворо його не карати. Разом з тим, ствердив, що потерпілий ОСОБА_5 матеріальних чи моральних претензій до нього немає.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та зважаючи на те, що прокурор також не оспорювала фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового процесу, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши надані прокурором матеріали, які долучені в судовому засіданні до кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої в умовах воєнного стану, вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке відноситься відповідно до вимог ст.12 КК України до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого: раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, даний злочин вчинив в період не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості, на момент вчинення злочину - офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання та реєстрації за яким характеризується негативно, на обліку в психіатричному чи наркологічному кабінетах не перебуває, його поведінку до і після вчинення злочину, ставлення до скоєного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ч.ч.1, 2 ст.66 КК України, суд враховує його повне визнання вини у вчиненні злочину, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність у потерпілого ОСОБА_5 будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид покарання за вчинений ОСОБА_4 злочин, суд констатує, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З врахуванням всіх обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд прийшов до висновку, що йому слід призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, в межах, встановлених в санкції інкримінованої йому частини статті КК України, що передбачає покарання за вчинений злочин, а саме у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Разом з тим, в ході судового розгляду з`ясовано, що згідно вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.05.2023 року ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, і на підставі ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України призначено йому остаточне покарання у виді 5 років побавлення волі.

В подальшому, у період не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості, ОСОБА_4 вчинив новий умисний корисливий злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, по даному кримінальному провадженні.

Як перевірено судом, покарання за вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.05.2023 року, на даний час відбуте останнім частково.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Як визначено ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У відповідності до ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

В судовому засіданні з`ясовано, що даний злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив після ухвалення вироку Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області від 22.05.2023 року, а саме 15.06.2023 року.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що на підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.05.2023 року та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи наведене, обраний обвинуваченому такий вид покарання, на переконання суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину та обставинам провадження, але й особі самого обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати меті покарання.

Відносно запобіжного заходу та вирішення питання щодо часу і дати, з яких слід рахувати відбування призначеного ОСОБА_4 остаточного покарання, суд констатує наступне:

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження №0000298 від 05.07.2023 року, запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування та судового розгляду не обирався. Таким чином, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , в рамках зазначеного кримінального провадження, на момент розгляду даного провадження відсутній.

Однак, як зазначено вище, згідно вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.05.2023 року ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, і на підставі ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України призначено йому остаточне покарання у виді 5 років побавлення волі.

Разом з тим, даним вироком ухвалено рахувати обвинуваченому строк відбуття покарання з часу його фактичного затримання.

В подальшому, вказаний вирок набрав законної сили і засудженого ОСОБА_4 було направлено у ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» для відбування покарання.

Згідно ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.12.2023 року постановлено етапувати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із Коломийської виправної колонії (№41) до ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Міністерства юстиції України, для подальшої доставки до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з метою його участі в судових засіданнях, - на час розгляду кримінального провадження №0000298 від 05.07.2023 року.

Як перевірено судом, покарання за вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.05.2023 року, на даний час відбуте останнім частково.

З огляду на викладене вище, строк відбування остаточно призначеного покарання ОСОБА_4 слід рахувати з часу його фактичного затримання в порядку виконання вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.05.2023 року по об`єднаному кримінальному провадженні №0000217 від 29.07.2022 року, справа №348/1619/22, провадження №1-кп/348/125/23.

Відшкодування судових витрат належить вирішити з додержанням вимог ст.124 КПК України.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні №0000298 від 05.07.2023 року не заявлявся, арешт на майно не накладався.

Також, як зазначено вище, згідно ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.12.2023 року постановлено етапувати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із Коломийської виправної колонії (№41) до ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Міністерства юстиції України, для подальшої доставки до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з метою його участі в судових засіданнях, - на час розгляду кримінального провадження №0000298 від 05.07.2023 року, а тому у зв`язку із його завершенням, в подальшому вказану ухвалу суду слід вважати такою, що не підлягає виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.05.2023 року, і визначити ОСОБА_4 остаточне покарання 5 (п`ять) років 2 (два) місяці позбавлення волі.

Строк відбування остаточно призначеного покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання в порядку виконання вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.05.2023 року по об`єднаному кримінальному провадженні №0000217 від 29.07.2022 року, справа №348/1619/22, провадження №1-кп/348/125/23.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , в користь держави 956 грн. 00 коп. витрат за проведення у кримінальному провадженні №0000298 від 05.07.2023 року судової товарознавчої експертизи, висновок експерта №СЕ-19/109-23/8197-ТВ від 18.07.2023 року.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Тесnо», моделі «POP - 5 Lte», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який згідно постанови слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 07.07.2023 року зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, після набрання даним вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_2 .

Речовий доказ: DVD-диск із маркувальним позначенням «Alerus» із відеозаписами, що отриманий від ПТ «Ломбард «Фінанс», який згідно постанови слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 07.07.2023 року зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000298 від 05.07.2023 року, після набрання даним вироком законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.12.2023 року щодо етапування обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із Коломийської виправної колонії (№41) до ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Міністерства юстиції України, для подальшої доставки до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з метою його участі в судових засіданнях, на час розгляду кримінального провадження №0000298 від 05.07.2023 року, у зв`язку із його завершенням, після набрання даним вироком законної сили вважати такою, що не підлягає подальшому виконанню.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1