09.07.2024
справа № 642/1887/22
провадження № 1кп/642/52/24
УХВАЛА

Іменем України

08 липня 2024 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться вказане кримінальне провадження.

Щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого спливає 18.07.2024 року.

Прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були встановлені під час досудового розслідування та не зменшились..

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що він не має наміру ухилятися від суду.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора, та підтримав доводи обвинуваченого про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт. При цьому посилався на те, що ризики, на які посилається прокурор не доведені.

Суд, вислухавши доводи сторін кримінального провадження приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч.3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів може вдатися до відповідних дій.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Суд приймає до уваги, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_5 в сукупності з даними про особу обвинуваченого, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 06.02.2023 було обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який продовжено ухвалами Ленінського районного суду м. Харкова, останній раз до 18.07.2024.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У суду відсутні відомості які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність.

Суд також враховує відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме те, що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, міцних соціальних зв`язків не має, має постійне місце проживання, де проживав разом із матір`ю похилого віку, на час затримання офіційно не працював, як зазначав сам обвинувачений, він не мав доходів, що стало причиною вчинення кримінального правопорушення, обвинувачується у вчиненні кількох епізодів тяжких кримінальних правопорушень.

Судом при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховані усі наявні у розпорядженні дані про особу обвинуваченого, та, на переконання суду, в будь-якому випадку самі по собі не можуть бути визнані достатніми для висновку про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не спростовують твердження сторони обвинувачення про можливість ухилення обвинуваченого від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що судовий розгляд триває, досліджуються докази сторони обвинувачення, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутих обвинувачень у вчиненні інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Не визнання вини та тяжкість злочинів у яких обвинувачується ОСОБА_5 в сукупності з мірою покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд враховує, що факт перебування обвинуваченого ОСОБА_6 в умовах ізоляції певний період часу не може безперечно свідчити про таку його зміну, яка дає підстави припускати зменшення суспільної небезпечності інкримінованованого йому діяння і особи обвинуваченого та є приводом до такої істотної зміни обставин, щоб виключали можливість реалізації ризиків, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Санкції статті закону за вчинення злочинів у яких обвинувачується ОСОБА_5 , передбачає покарання виключно у виді позбавленням волі.

Обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У суду на даний час відсутні об`єктивні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 на більш м`який, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до 05.09.2024 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 369, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 05.09.2024 року.

Строк дії ухвали до 05 вересня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими - в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Суддя - ОСОБА_1