Справа № 519/689/24
Провадження № 1-кс/519/193/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2024 м. Южне

Слідчий суддя Южного міського суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в порядку ч.4 ст.107 КПК України клопотання слідчого СВ ВП №4 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000225 від 15.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СВ ВП № 4 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000225 від 15.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.05.2024 до чергової частини ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення з лінії " НОМЕР_1 " про те, що за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , виявили господаря квартири та 4 особи, які перебувають у стані наркотичного сп`яніння.

Під час проведення досудового розслідування 16.05.2024 року в період часу з 00.56 годин по 01.30 години, з метою збереження речових доказів та врятування майна, котре може нести на собі будь-які сліди вчинення злочину, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, проведено невідкладний обшук житла ОСОБА_5 , а саме житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено: фрагменти фольги, пластикова трубка, дві скляні лампочки із нашаруванням невідомої речовини, три металевих предмета зовні схожих на пристрої для куріння, 1 згорток з речовиною невідомого походження, який було виявлено в кишені у ОСОБА_5 .

Таким чином, є розумні підстави вважати, що вказане майно володіє ознаками ст. 98 КПК України і є речовими доказами на підставі постанови слідчого від 16.05.2024 у вказаному кримінальному провадженні, разом із іншим вилученим майном може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що обґрунтовує застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна з метою, передбаченою п. 1, 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор та слідча в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, із заявами та клопотаннями до слідчого судді не звертався.

Вивчивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви та висновки суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України). До таких ризиків відноситься можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000225 відомості про яке 15.05.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.317 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 16.05.2024 року в період часу з 00.56 годин по 01.30 години, з метою збереження речових доказів та врятування майна, котре може нести на собі будь-які сліди вчинення злочину, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, проведено невідкладний обшук житла ОСОБА_5 , а саме житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено: фрагменти фольги, пластикова трубка, дві скляні лампочки із нашаруванням невідомої речовини, три металевих предмета зовні схожих на пристрої для куріння, 1 згорток з речовиною невідомого походження, який було виявлено в кишені у ОСОБА_5 .

Постановою від 16.05.2024 вказану речовину визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Аналізуючи викладені вище обставини, слідчий суддя вважає, що у даному випадку наявні достатні підстави вважати, що тимчасово вилучені речовини відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та у органу досудового розслідування існує можливість його використання у якості доказу у кримінальному провадженні.

Метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, який в цьому випадку є найбільш дієвим та виправдовує ступінь втручання у право власності.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними завданням кримінального провадження.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника (володільця) майна, оскільки проводяться першочергові слідчі дії, це сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів, таке втручання у право на власність є пропорційним, та завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 132, 167-173, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №4 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000225 від 15.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: фрагменти фольги, пластикова трубка, дві скляні лампочки із нашаруванням невідомої речовини, три металевих предмета зовні схожих на пристрої для куріння, 1 згорток з речовиною невідомого походження, який було виявлено в кишені у ОСОБА_5 , заборонивши будь-яким особам та власнику відчужувати, розпоряджатися та користуватися зазначеним майном до прийняття законного рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6