Справа № 308/4009/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 25.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , в якому останній просить накласти арешт на транспортний марки «VOLVO» моделі «VTA3T/C3FHA1/N5RR3M67113xx3MNYUUCFH» VIN- НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , які було вилучено в ході огляду місця події 25.02.2024 за адресою: с. Соломоново, вул. Яблунева, 2.

Клопотання обґрунтовано наступним.

25.02.2024 року в чергову частину ВП №1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що на КПП «Чоп (Тиса)» за адресою: Ужгородський район, село Соломоново, на виїзд з України гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на паспортний контроль надав для перевірки документів свідоцтво про реєстрцію т.з. реєстраціний номер СТО 744925 з імовірними ознаками підробки.

25 лютого 2024 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

25 лютого 2024 року о 01 год. 30 хв. під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , слідчий СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 виявив та вилучив транспортний засіб марки «VOLVO» моделі «VTA3T/C3FHA1/N5RR3M67113xx3MNYUUCFH» VIN- НОМЕР_1 , який в подальшому був поміщений до митного терміналу на паркувальний майданчик, за адресою: Ужгородський район, с. Соломоново, вул. Яблунева, 2. Також в ході огляду виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .Також в ході огляду виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником транспортного засобу марки «VOLVO» моделі «VTA3T/C3FHA1/N5RR3M67113xx3MNYUUCFH» VIN- НОМЕР_1 являється ТЗОВ «С + В ТРАНС» LLC «S + V TRANS», однак перевезення транспортного засобу на момент огляду місця події здійснював ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Прокурор зазначає, що 26 лютого 2024 року постановою дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні транспортний засіб марки VOLVO» моделі «VTA3T/C3FHA1/N5RR3M67113xx3MNYUUCFH» VIN- НОМЕР_1 , який в подальшому був поміщений на спеціальний майданчик ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, буд. 55, Ужгородського району, Закарпатської області та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 - визнані речовими доказами.

Стверджує, що транспортний засіб марки марки «VOLVO» моделі «VTA3T/C3FHA1/N5RR3M67113xx3MNYUUCFH» «VTA3T» VIN- НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 визнані речовим доказом та є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, тому в органу ддосудового розслідування постала потреба у збереженні вказаного речового доказу, який надалі може бути використаний у процесі доказування у порядку ст. 91 КПК України, до прийняття кінцевого процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що вказаний транспортний засіб вважається предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, його перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своєю чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

Прокурор вказує, що перебування вказаного автомобіля на зберіганні у третіх осіб у зв`язку з їхньою заінтересованістю, що може виразитися у пошкодженні, перетворенні, псуванні, приховуванні згаданого вище майна, може вплинути повноту та достовірність проведеної експертизи.

Зазнаає, що транспортний засіб «VOLVO» моделі «VTA3T/C3FHA1/N5RR3M67113xx3MNYUUCFH» VIN- НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є об`єктами кримінально протиправних дій та визнані речовим доказом, останні можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Потрібно також врахувати, що без наявності вказаного транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до останнього не видається можливим проведення експертного дослідження, а саме: трасологічної експертизи транспортного засобу, яка є вкрай необхідною для забезпечення всебічного та повного досудового розслідування.

У судове засідання прокурор не з`явився, при цьому в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд без його участі.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд клопотання без їх участі, розгляд клопотання просили вирішити на розсуд суду.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як випливає з матеріалів клопотання, Сектором дізнання відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.02.2024 за №0000088.

У межах розслідування даного провадження в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів, якими є майно, вилучене в ході огляду місця події 25.02.2024 за адресою: с. Соломоново, вул. Яблунева, 2, а саме: транспортний марки «VOLVO» моделі «VTA3T/C3FHA1/N5RR3M67113xx3MNYUUCFH» VIN- НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Постановою дізнавача СД ВП №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 від 26.02.2024 року вищевказані вилучені речі визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Постановою дізнавача СД ВП №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 від 26.02.2024 року доручено експертам Закарпатського НДЕКЦ МВС України провести технічну експертизу документів у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищенаведене, а також ступінь суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, з метою збереження речових доказів, а також те, що вищевказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнані речовими доказом в рамках вказаного кримінального провадження, яке наданий час не розглянуто, у даному кримінальному провадженні призначено технічну експертизу документів (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), однак прокурором не наведено підстав для необхідності накладення арешту у вигляді заборони користування та розпорядження автомобілем, оскільки жлдного експертного дослідження транспортного засобу не призначено. У зв`язку з чим слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на автомобіль в частині заборони відчуження даного майна та передати його власнику на відповідальне зберігання до розгляду даного кримінального провадження.

У зв`язку з чим клопотання підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 25.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яке було вилучено в ході огляду місця події 25.02.2024 за адресою: с. Соломоново, вул. Яблунева, 2.

Накласти арешт, шляхом накладення заборони відчуження на майно вилучене в ході огляду місця події 25.02.2024 за адресою: с. Соломоново, вул. Яблунева, 2, а саме: транспортний марки «VOLVO» моделі «VTA3T/C3FHA1/N5RR3M67113xx3MNYUUCFH» VIN- НОМЕР_1 , та повернути вказане майно власнику - ТЗОВ «С + В ТРАНС» LLC «S + V TRANS».

Покласти на ТЗОВ «С + В ТРАНС» LLC «S + V TRANS» обов`язок забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу моделі «VTA3T/C3FHA1/N5RR3M67113xx3MNYUUCFH» VIN- НОМЕР_1 у переданому вигляді, до скасування арешту майна у повному обсязі у встановленому КПК України порядку, до завершення розгляду кримінального провадження №0000088, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.02.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Попередити посадових осіб ТЗОВ «С + В ТРАНС» LLC «S + V TRANS» про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження майна.

У решті клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1