Справа № 201/6025/24
Провадження № 1-кс/201/2132/2024
УХВАЛА

Іменем України

29 травня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: слідчого

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого 2 відділення слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 погодженого прокурором Лисичанської окружної

прокуратури Луганської області ОСОБА_4 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000857 від 01.11.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло вказане клопотання.

В обґрунтування поданого клопотання слідчого 2 відділення слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000857 від 01.11.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області, усвідомлюючи вищенаведені обставини, діючи умисно, з метою переслідування своїх особистих інтересів, маючи умисел на обрання депутатом до незаконного органу влади на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційної адміністрації держави-агресора, зареєструвався кандидатом в депутати «ради муніціпального утворення міського округу міста Лисичанськ луганської народної республіки першого скликання від Всеросійської політичної партії «Єдина Росія»» (мовою оригіналу: «совета муниципального образования городского округа города Лисичанска Луганской Народной Республики первого созыва от Всероссийской политической партии «Единая Россия»).

У період з 01 по 10 вересня 2023 року, у відповідності до законодавства рф та т.зв. «лнр» на тимчасово окупованій території Луганської області було проведено незаконні «вибори депутатів народної ради луганської народної республіки першого скликання та вибори депутатів представницьких органів муніципальних утворень луганської народної республіки першого скликання (мовою оригіналу: «выборы депутатов народного совета Луганской Народной Республики первого созыва и выборы депутатов представительных органов муниципальных образований Луганской Народной Республики первого созыва»).

За результатами вказаних незаконних виборів представниками т.зв. «виборчої комісії лнр» - вибори депутатів до «ради муніціпального утворення міського округу міста Лисичанськ луганської народної республіки першого скликання» (мовою оригіналу: «совета муниципального образования городского округа города Лисичанска Луганской Народной Республики первого созыва»), який відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є незаконним, тобто створеним (обраним) у порядку, не передбаченому законом, визнані такими, що відбулися та на яких партія «Всеросійська політична партія «Єдина Росія» (мовою оригіналу: «Всероссийская политическая партия «Единая Россия») отримала 20 мандатів.

19 вересня 2023 року відбулося перше пленарне засідання першого скликання т.зв. «ради муніціпального утворення міського округу міста Лисичанськ луганської народної республіки першого скликання» (мовою оригіналу: «совета муниципального образования городского округа города Лисичанска Луганской Народной Республики первого созыва»), на якому прийняте рішення № 1 внаслідок чого розпочав свою діяльність незаконний орган влади, створений на тимчасово окупованій території «рада муніціпального утворення міського округу міста Лисичанськ луганської народної республіки першого скликання» (мовою оригіналу: «совет муниципального образования городского округа города Лисичанска Луганской Народной Республики первого созыва»), який відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є окупаційною адміністрацією держави-агресора.

Відповідно до додатку до рішення «ради муніціпального утворення міського округу міста Лисичанськ луганської народної республіки першого скликання» (мовою оригіналу: «совета муниципального образования ІНФОРМАЦІЯ_2 ») № 1 від 19.09.2023, до вищезазначеного незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території, від партії «Всеросійська політична партія «Єдина Росія» (мовою оригіналу: «партии «Всероссийская политическая партия «Единая Россия»), серед інших обраний депутатом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто останній за власною згодою був добровільно обраний депутатом до незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території м. Лисичанськ Сєвєродонецького району Луганської області, окупаційної адміністрації держави-агресора - «ради муніціпального утворення міського округу міста Лисичанськ луганської народної республіки першого скликання» (мовою оригіналу: «совета муниципального образования городского округа города Лисичанска Луганской Народной Республики первого созыва»).

08 травня 2024 року слідчим відділом 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Таким чином, матеріали кримінального провадження містять достатні відомості, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину, який, відповідно до санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України, карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років із позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру МВС громадянину України ОСОБА_5 на праві власності належить:

автомобіль PEUGEOT 405, 1989 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер VIN: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 .

Слідчим у судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутність, на його задоволенні наполягав, неприбуття прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваної.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Розглядом клопотання встановлено, що в 2 відділення слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000857 від 01.11.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру МВС громадянину України ОСОБА_5 на праві власності належить:

автомобіль PEUGEOT 405, 1989 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер VIN: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000857 від 01.11.2023 на рухоме майно, що належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , а саме:

автомобіль PEUGEOT 405, 1989 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер VIN: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 .

Роз?яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1