Справа № 182/960/24
Провадження № 1-кп/0182/829/2024
У Х В А Л А

Іменем України

16.04.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в режимі відеконференції в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001612 від 24.12.2023 року стосовно ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч.4 ст. 186 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

20.04.2024 року в провадження судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області відповідно до протоколу автоматизованого розподілу надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч.4 ст.186 КК України. Стосовно обвинуваченого у кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 21 квітня 2024 року. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

В судовому засіданні прокурор просив призначити справу до відкритого судового розгляду одноособово головуючим суддею, під час якого вважав за необхідне викликати сторони кримінального провадження, свідків відповідно до реєстру матеріалів кримінального провадження. Крім того, прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого на строк не більше шістдесяти днів, посилаючись на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду, оскільки у разі доведеності його вини йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що є свідомим для обвинуваченого. Крім того, існує ризик впливу на потерпілого , а також повторного вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки останній офіційно не працевлаштований та не має законних джерел доходу, і в його оточенні не має осіб які б змогли поручитися за його процесуальну поведінку.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, але прокурором від його імені надано заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність. Нових доказів суду не надано, інших клопотань не заявлено. При цьому потерпілий покладався на розсуд суду при вирішенні клопотань інших учасників процесу. Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим не заявлений.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 також вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Нових доказів суду не надали. Але заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і просили обрати стосовно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід - у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його батьків за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, зібрано достатньо даних для розгляду кримінального провадження у судовому засіданні. Провадження підсудне Нікопольському міськрайонному суду. Обвинувальний акт відповідає матеріалам слідства і вимогам ст. 291 КПК України. Процесуальних порушень, які перешкоджають розгляду провадження в суді не встановлено. Тому, провадження слід призначити до судового розгляду у формі відкритого судового засідання одноособово головуючим суддею з викликом у судове засідання сторін кримінального провадження і свідків відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування. Цивільний позов у проваджені не заявлений.

В судовому засіданні, хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, який об`єктивно може існувати, враховуючи тяжкість висунутого обвинувачення. Однак, прокурором не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам. З урахуванням того, що ОСОБА_3 вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має міцні родинні відносини і його близькі родичі мама і вітчим, здатні і згодні його утримувати і поручитися за його процесуальну поведінку.

При цьому слід звернути увагу на позиції Європейського Суду з прав людини, які згідно ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України є частиною національного законодавства, щодо підходу до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як протягом досудового слідства, так і судового розгляду, яке ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання в право особи на свободу (справа Руденко проти України).

В контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Отже, наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Дейнеко проти України», не розглянувши конкретні факти або альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи та посилаючись головним чином і постійно на тяжкість обвинувачень, органи влади продовжували строк тримання заявника під вартою до розгляду його справи судом на підставах, які не можуть вважатися достатніми для обґрунтування тривалості тримання під вартою.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( ОСОБА_7 проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).

Ризик переховування обвинуваченого в даному випадку може існувати формально, враховуючи тяжкість покарання, але обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання, за буде мешкати разом з батьками, які офіційно працевлаштовані і мають бездоганну репутацію.

Щодо ризику впливу на потерпілого, то він на думку суду є взагалі недоведеним, оскільки до теперішнього часу потерпілий не звертався з приводу незаконного тиску на нього з боку обвинуваченого чи його родичів.

Національне законодавство у вигляді змісту положень ч. 3 ст. 199 КПК України і, зокрема п. 1, ст. 331 КПК України накладають на суд обов`язок перевірити усі складові, з якими закон пов`язує вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд бере до уваги ту обставину, що перебування обвинуваченого під вартою і неможливість його вчасної доставки до зали суду, унеможливлює розгляд зазначеного кримінального провадження у розумні строки. За таких обставин інший, більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту у певний час за місцем реєстрації, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого і зможе запобігти вчиненню ним нових злочинів. При цьому суд вважає також необхідним покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 315, 316 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Призначити до відкритого судового розгляду одноособово головуючим суддею кримінальне провадження, відомості про вчинення якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2023 року за №0001612 за обвинуваченням ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч.4 ст.186 КК України на 25 квітня 2024 року об 11.00 годині, з викликом в судове засідання сторін кримінального провадження, свідків відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1. В період часу з 20.00 год до 07.00 год. не відлучатися з місця проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду.

2. З`являтися за першою вимогою на виклики до суду.

3. Повідомляти суд про зміну місця фактичного проживання, роботи.

4. Здати у відповідні органи влади документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Визначені обов`язки, покладаються на обвинуваченого на строк судового розгляду, але не більше двох місяців, тобто до 15 червня 2024 року.

Копію ухвали про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту надіслати до ДУ «Дніпровська УВП № 4» для виконання в частині звільнення з під варти.

Копію ухвали направити для виконання до Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та для контролю прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 17.04.2024 о 10.00 год.

Суддя: ОСОБА_1