Справа № 755/4230/23
№ 1-кп/755/128/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000983 від 15.03.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тамбовка, Нижньогірського р-ну, АР Крим, українця, громадянина України, працюючого неофіційно різноробочим, перебуваючого у цивільному шлюбі, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, зокрема востаннє: 12.12.2019 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 16.09.2022 року на 7 місяців 28 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому, на підставі відповідних Указів Президента України неодноразово продовжувався.

Так, ОСОБА_6 , 14.03.2023 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, перебував за адресою: АДРЕСА_3 , біля першого під`їзду, де помітив потерпілу ОСОБА_7 , яка розмовляла по мобільному телефону. У подальшому, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, зокрема, об`єктом свого злочинного посягання обрав належний ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 5 Note», вартістю 1600 гривень. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, ОСОБА_6 підійшов до потерпілої ОСОБА_8 та, будучи впевненим, що має фізичну перевагу над останньою, відкрито вихопив у неї з рук вказаний вище мобільний телефон та у подальшому, заволодівши викраденим майном, усвідомлюючи, що його злочинні дії несуть відкритий характер, з метою уникнення затримання, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 1600 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе за ч. 4 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, 14.03.2023 року, перебував за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив потерпілу ОСОБА_7 , яка розмовляла по мобільному телефону. Далі, він підійшов до потерпілої, вихопив у неї з рук вказаний мобільний телефон та зник з місця вчинення злочину. Зокрема, зазначив, що розуміє, що його дії були умисними, обставини, зазначені в обвинувальному акті, а саме: місце, час, спосіб вчиненого правопорушення, відповідають дійсності, шкодує про вчинене та розкаюється.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколів огляду місця події від 14.03.2023 року та 18.03.2023 року; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.03.2023 року; постанови про визнання речових доказів від 18.03.2023 року; протоколів огляду речей від 20.03.2023 року та 21.03.2023 року; протоколів проведення слідчого експерименту від 20.03.2023 року та 21.03.2023 року; висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 1579/23 від 22.03.2023 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими доказами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, у скоєному щиро розкаявся, вину визнав повністю.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_6 , його особи - раніше судимий, зокрема, дане кримінальне правопорушення вчинив будучи звільненим умовно-достроково від відбування покарання за попереднім вироком, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, і тому вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі, але, з урахуванням його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро каявся у скоєному, суд приходить до висновку про призначення міри покарання у мінімальному розмірі, що передбачений санкцією ч. 4 ст. 186 КК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 128, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднати ОСОБА_6 невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12.12.2019 року та остаточно призначити йому покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України залишити без змін та вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 28.11.2023 року за цим вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи, а саме: № 1579/23 від 22.03.2023 року в розмірі 220 гривень.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», чорного кольору, який було вилучено до спецпакету № ICR0024816, що переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: