КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

прокурора - ОСОБА_5

представника володільця майна - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на майно, яке було вилучено 16.10.2023 в ході проведення обшуку транспортного засобу марки "MERCEDES-BENZ" модель "313 CDI" д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні підозрюваного ОСОБА_8 та відповідно до відомостей із ГСЦ МВС України знаходиться у володінні його дружини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі довіреності на розпорядження транспортним засобом від власника - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках кримінального провадження № 0001096 від 12.06.2023, а саме на:

- 1 (одна) пара рукавичок тканево-резинових зі слідами бруду;

- 1 (одна) пара рукавичок тканевих зі слідами бруду;

- ключ від транспортного засобу марки "MERCEDES-BENZ" модель "313 CDI" д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб марки "MERCEDES-BENZ" модель "313 CDI" д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року в частині накладення арешту на майно, а саме: ключ від транспортного засобу марки "MERCEDES-BENZ" модель "313 CDI" д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; транспортний засіб марки "MERCEDES-BENZ" модель "313 CDI" д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , постановити нову ухвала, якою відмовити в арешті вказаного майна.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги, вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та постановленою з грубими порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, відтак ухвала підлягає скасуванню.

Як зазначає апелянт, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.10.2023 дозвіл на вилучення транспортного засобу та ключа від нього не надавався.

Крім того, транспортний засіб та ключ від нього не відповідають жодному з критеріїв речових доказів, визначених ст. 98 КПК України, постанова старшого слідчого про визнання вказаного майна речовим доказом є формальною та необґрунтованою, а докази на підтвердження того, що дане майно може бути приховано, пошкоджено, зіпсовано, знищено, перетворено чи відчужено - відсутні.

Апелянт наголошує, що арештований транспортний засіб не використовувався для виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, а тому не може підлягати спеціальній конфіскації.

Окрім цього, автор апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_7 не має процесуального статус підозрюваної у кримінальному провадженні № 0001096 від 12.06.2023.

Також, слідчим суддею не було надано оцінку розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

Представник стверджує, що прокурором, під час звернення з клопотанням про арешт майна, було пропущено процесуальний строк, встановлений ч. 5 ст. 171 КПК України, а саме клопотання було розглянуто слідчим суддею з порушенням строків, визначених ч. 1 ст. 172 КПК України, лише через 6 днів після його надходження.

Враховуючи, що оскаржувана ухвала була постановлена без належного виклику та участі ОСОБА_7 , а копія судового рішення фактично отримана представником лише 19.11.2023, то строк на апеляційне оскарження, в розумінні вимог ст.ст. 115, 395 КПК України, не пропущено.

Заслухавши доповідь судді, думку адвоката, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, а тому необхідності залишення її без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а її апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих матеріалів справи, Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001096 від 12.06.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 289 КК України.

16.10.2023 в порядку ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_10 повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

З метою уникнення імовірно застосованого покарання у вигляді конфіскації майна, ОСОБА_10 має у користуванні та розпорядженні автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» модель «313 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який відповідно до відомостей із ГСЦ МВС України знаходиться у володінні його дружини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі довіреності на розпорядження транспортним засобом від власника - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2

16.10.2023, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва №757/44811/23-к від 06.10.2023 проведено обшук транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ» модель «313 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , в ході якого виявлено та вилучено: 1 (одна) пара рукавичок тканево-резинових зі слідами бруду; 1 (одна) пара рукавичок тканевих зі слідами бруду; транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ» модель «313 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; ключ від транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ» модель «313 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції ОСОБА_11 від 16.10.2023 зазначені вилучені речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001096 від 12.06.2023 за підозрою ОСОБА_10

20.10.2023 прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арештуна майно, яке було вилучено 16.10.2023 в ході проведення обшуку транспортного засобу марки "MERCEDES-BENZ" модель "313 CDI" д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні підозрюваного ОСОБА_8 та відповідно до відомостей із ГСЦ МВС України знаходиться у володінні його дружини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі довіреності на розпорядження транспортним засобом від власника - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках кримінального провадження № 0001096 від 12.06.2023, а саме на:

- 1 (одна) пара рукавичок тканево-резинових зі слідами бруду;

- 1 (одна) пара рукавичок тканевих зі слідами бруду;

- ключ від транспортного засобу марки "MERCEDES-BENZ" модель "313 CDI" д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб марки "MERCEDES-BENZ" модель "313 CDI" д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , посилаючись на наявність підстав, передбачених ч. 3, 4 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року клопотання сторони обвинувачення задоволено.

Колегія суддів погоджуються з висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 167, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно положенням ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Пунктами 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно відповідає наступним ознакам:

1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Поряд з тим беручи до уваги той факт, що даний транспортний засіб відповідно до ст. 96-2 КК України був пристосований та використаний як засіб вчинення злочину та те, що на даний час у ході досудового розслідування кримінального провадження здійснюється проведення відповідних криміналістичних експертиз, об`єктом дослідження яких є саме даний транспортний засіб, а з огляду на передбачуване за ч. 5 ст. 185 КК України у вигляді конфіскації майна, на даний транспортний засіб може бути застосована спеціальна конфіскація.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що стороною обвинувачення доведена необхідність в даному випадку застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Доводи апелянта про те, що вказане майно не відповідає критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені стороною обвинувачення фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що це майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідають ознакам речових доказів, зазначеним у ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_7 не має відношення до кримінального провадження не є достатньою підставою для відмови у накладенні арешту, враховуючи те, що зазначене майно має доказове значення у цьому кримінальному провадженні, оскільки буде використане в подальшому для доказу фактів та обставин, що встановлюються.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів КПК України передбачено дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК (частина 3 статті 170 КПК України).

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу причетність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Враховуючи обставини можливих вчинень злочинів, які розслідуються у цьому кримінальному провадженні, існує сукупність розумних підозр вважати, що зазначене майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, тобто без врахування об`єктивних відомостей.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Крім цього, істотних порушень норм КПК України, що можуть стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

За таких обставин, оскаржувана ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в частині накладення арешту на майно, яке було вилучено 16.10.2023 в ході проведення обшуку транспортного засобу марки "MERCEDES-BENZ" модель "313 CDI" д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні підозрюваного ОСОБА_8 та відповідно до відомостей із ГСЦ МВС України знаходиться у володінні його дружини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі довіреності на розпорядження транспортним засобом від власника - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках кримінального провадження № 0001096 від 12.06.2023, а саме на:

- ключ від транспортного засобу марки "MERCEDES-BENZ" модель "313 CDI" д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб марки "MERCEDES-BENZ" модель "313 CDI" д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/419/2024 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 757/47323/23-к

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_12

Доповідач: ОСОБА_1