Справа № 761/3529/24
Провадження № 1-кс/761/2894/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ГСУ ДБР щодо неповернення тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні №0001384 від 23.08.2023, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ГСУ ДБР щодо неповернення тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні №0001384 від 23.08.2023.

В обґрунтування скарги зазначено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001384 від 23.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч.2 ст. 203-2, ч.2 ст. 209, ч.3 ст. 212, ч.1 ст. 365-3 КК України. Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на вилучення, зокрема, мобільних та стаціонарних терміналів зв`язку. 12.01.2024 року, під час обшуку у вказаному домоволодінні у ОСОБА_4 було вилучено мобільний телефон IPHONE (IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ). Просить зобов`язати уповноважених осіб слідчого управління Головного слідчого управління ДБР повернути вказаний мобільний телефон, так як його вилучення є порушенням ч.2 ст. 168 КК України, а подальше утримання у слідчого - порушенням основних засад права власності, так як ОСОБА_4 підозру у кримінальному провадженні не повідомлено, прокурор або слідчий не звернулися до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.

Заявник у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги. Надано заяву про розгляд скарги за відсутності заявника.

З урахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала скаргу до суду не з`явилась, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність заявника та представника заявника.

Уповноважена особа Головного слідчого управління ДБР у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, заяв та клопотань слідчому судді не надали.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, передбаченим цим Кодексом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 1 статті 9 КПК встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

З матеріалів скарги слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001384 від 23.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч.2 ст. 203-2, ч.2 ст. 209, ч.3 ст. 212, ч.1 ст. 365-3 КК України. Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на вилучення, зокрема, мобільних та стаціонарних терміналів зв`язку. 12.01.2024 року, під час обшуку у вказаному домоволодінні у ОСОБА_4 було вилучено мобільний телефон IPHONE 11 (IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ).

На час розгляду скарги по суті, слідчому судді, докази, що на вилучене майно у встановленому КПК України порядку, накладений арешт, не надано.

Ознаками тимчасово вилученого майна відповідно до ст. 167 КПК України є майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

При цьому обшук відповідно до ст. 234 КПК України проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

З наведених приписів кримінального провадження можна зробити висновок, що вилученні під час обшуку речі та предмети, мають статус тимчасово вилученого майна, а тому встановлює для слідчого/прокурора обов`язок звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, для перевірки наявності підстав для обмеження власника майна у його конституційному праві володіти, користуватися та розпоряджатися майном.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (ВП), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series A N 98).

Стороною обвинувачення та органом досудового розслідування не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для утримання майна, яке не має процесуального статусу у кримінальному провадженні, оскільки доказів, які б могли свідчити, про те, що вилучене майно є доказом кримінального правопорушення не надано.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов висновку, що в силу принципу змагальності сторін, органом досудового розслідування не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді для відмови у задоволенні скарги.

З огляду на викладене, скарга підлягає задоволенню, а тимчасово вилучене майно, а саме мобільний телефон IPHONE (IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 )на який не було накладено арешт - поверненню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 16, 167, 171, 233, 234, 303, 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу, - задовольнити.

Зобов`язати уповноваженого слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001384 від 23.08.2023повернути ОСОБА_4 мобільний телефон IPHONE (IMEI НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_2 ), що вилучений під час обшуку 12.01.2024 року за адресою Київська обл., м. Тараща, вул. Софіївська, 205-А.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1