Провадження №11-кп/801/181/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в режимі відеоконференції,

перекладача ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено 28 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023,

за апеляційною скаргою прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2023 року,

якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, повернуто прокурору,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, до Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, відомості про яке внесено 28 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023, повернуто прокурору.

В обґрунтування ухваленого рішення суд зазначив, що в підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_9 , належним чином не було вручено копію обвинувального акту №0000023 та реєстру матеріалів досудового розслідування на зрозумілій для нього мові. Долучена до обвинувального акту розписка про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, на мові яка не є зрозуміла для обвинуваченого ОСОБА_9 , не має ніякого процесуального значення, оскільки свій обов`язок з вручення копій процесуальних документів, що передбачено ст. 293 КПК України, з урахуванням вимог п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції, прокурором фактично виконано не було. Невручення обвинуваченому ОСОБА_9 обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування в перекладі на зрозумілу для нього мову, призвело до порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_9 , яке не може бути усунуто під час підготовчого судового засідання та судового розгляду, оскільки саме на стадії досудового слідства, через розуміння суті обвинувачення, сторона захисту має можливість реалізувати свої права зі збирання та подання доказів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить вказану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На обґрунтування заявлених вимог зазначив, що місцевий суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки повернути обвинувальний акт прокурору можна лише у разі невідповідності самого акта вимогам КПК, які передбачені ст.291 цього Кодексу.

На переконання апелянта, під час підготовчого засідання не було встановлено таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню цього кримінального провадження до судового розгляду. Складений щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувальний акт, усупереч наведеним в оскаржуваній ухвалі твердженням, відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а зазначені в ухвалі суду підстави для його повернення прокурору є необґрунтованими.

Зазначає, що ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23.01.2020 зверталась увага на те, що в даному кримінальному провадженні ухвалювалося рішення Вінницьким міським судом від 02.12.2016, яке переглядалося Апеляційним судом Вінницької області 29.03.2017, а також Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду 09.04.2019. Крім того, колегія суддів зважила на обставини щодо тривалого перебування обвинуваченого ОСОБА_9 на території України, який є громадянином України, має постійне та зареєстроване місце проживання, що свідчить про те, що обвинувачений розуміє українську мову, про що зазначив у заяві, поданій під час апеляційного розгляду. Вказане свідчить про достатній рівень володіння ОСОБА_9 мовою, якою здійснюється кримінальне провадження, для її сприйняття та розуміння.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та доводи, викладені в ній, просив її задовольнити.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_10 , підтримали своїх захисників, заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК.

Статтею 291 КПК визначено виключний перелік вимог щодо змісту обвинувального акту. Зокрема згідно із зазначеною нормою закону обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, та повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Виходячи з наведених вимог кримінального процесуального закону, обвинувальний акт повинен містити саме ті обставини, які прокурор вважає встановленими, та які з позиції сторони обвинувачення, у відповідності з вимогами ст. 91 КПК, підлягають доказуванню під час судового розгляду.

Так, у обвинувальному акті викладено фактичні обставини вчинення обвинуваченими

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 інкримінованого кримінального правопорушення, які прокурор та слідчий вважає встановленими, правова кваліфікація їх дій, а також обставини, що впливають на покарання, у разі його призначення.

Тобто, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за своєю формою та змістом відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК, оскільки слідчий та прокурор з достатньою повнотою відобразили фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважали встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, та виконали інші вимоги, передбачені законом.

Водночас, як убачається з оскаржуваної ухвали, ухвалюючи рішення щодо повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції керувався виключно тим, що під час підготовчого судового засідання було встановлено, що ОСОБА_9 за національністю є татарином, який не володіє державною (українською) мовою, під час проведення досудового розслідування перекладач не залучався, обвинувальний акт складений лише державною (українською) мовою, а відтак відповідний переклад як обвинувального акта, так і інших процесуальних документів у справі, на рідну або зрозумілу для обвинуваченого ОСОБА_9 мову не здійснювався, що свідчить про порушення права обвинуваченого ОСОБА_9 на захист.

Однак, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору, вийшов за межі своїх повноважень під час підготовчого судового розгляду, оскільки вдався до оцінки викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального провадження, які підлягають дослідженню виключно на стадії судового розгляду.

Оскільки встановлення відповідності зазначених у матеріалах провадження відомостей фактичним обставинам провадження не належить до повноважень суду під час підготовчого судового засідання в розумінні вимог ст. 291 КПК, то ці обставини не служать підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На переконання колегії суддів, згадані недоліки не є такими, що об`єктивно перешкоджають призначенню судового розгляду, хоча і можуть істотно вплинути на висновки суду. Колегія суддів звертає увагу, що у випадку, якщо суд, дійде висновку про порушення права обвинуваченого на захист, через незалучення перекладача під час досудового розслідування, що може бути з`ясовано тільки під час судового розгляду, то може, у відповідності до вимог ст. 87 КК України, визнати докази, якими сторона обвинувачення доводить вину обвинуваченого ОСОБА_9 , недопустимими.

Таким чином, суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою відповідно ст.409, 412 КПК України для скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду.

Окрім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що повернення обвинувального акта у вказаному кримінальному провадженні вже було предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

Зокрема, Вінницький апеляційний суд в ухвалі від 23.01.2020 зазначив, що доводи суду першої інстанції про порушення прав обвинуваченого ОСОБА_9 через незабезпечення перекладачем обвинуваченого та перекладу на рідну мову матеріалів досудового розслідування як на підставу для повернення обвинувального акту суперечать вимогам кримінального процесуального закону до обвинувального акту.

Апеляційний суд звернув увагу на те, що у даному кримінальному провадженні ухвалювалося рішення Вінницьким міським судом від 02.12.2016, яке переглядалося Апеляційним судом Вінницької області 29.03.2017, а також Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду 09.04.2019.

Крім того, апеляційний суд звернув увагу на обставини тривалого перебування обвинуваченого ОСОБА_9 на території України, який є громадянином України, має постійне та зареєстроване місце проживання, що свідчить про те, що обвинувачений розуміє українську мову, про що зазначив у заяві, поданій під час апеляційного розгляду. Вказане свідчить про достатній рівень володіння ОСОБА_9 мовою, якою здійснюється кримінальне провадження, для її сприйняття та розуміння.

Водночас колегія суддів також звертає увагу на те, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання встановивши, що обвинувачений ОСОБА_9 не володіє українською мовою не відклав судовий розгляд, не вирішив питання про необхідність залучення перекладача.

Разом з тим, під час нового апеляційного розгляду, а саме 26.03.2024 захисник обвинуваченого ОСОБА_9 заявив клопотання про призначення перекладача з української на кримськотатарську мову (ногайський діалект), яке колегією суддів задоволено частково та забезпечено участь перекладача з української на російську мову та навпаки. При цьому, встановлено, що обвинувачений є громадянином України, тривалий час проживає на території України, має постійне місце проживання та реєстрації в м. Вінниці, у судовому засіданні вільно володів та спілкувався російською мовою, давав зрозумілі відповіді на поставлені йому питання, однак почав стверджував, що української мови не розуміє. Вказане, на переконання колегії суддів, є тактикою захисту, спрямованою на уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , є необґрунтованими.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 грудня 2023 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4