Справа № 444/470/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/181/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року у м. Львові Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 28 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 ,

з участю: прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_6

встановила:

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 28 листопада 2023 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 .

На підставі ст. 49 КК України, обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125, ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене 02.09.2020 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000060 про обвинувачення ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч.2 ст.125 КК України, - закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Вирішено питання про речові докази.

На вказану ухвалу суду потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задоволити її вимоги. Просить продовжити строки судового розгляду, викликати всіх свідків і притягнути обвинуваченого ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності.

Свої апеляційні вимоги потерпіла мотивує тим, що оскаржувана ухвала не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки вказаним рішенням порушено її інтереси.

Покликається, що обвинувачений вчинив не кримінальний проступок, а свідомо наніс їй та її мамі тілесні ушкодження і не поніс за це ніякого покарання. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово не з`являвся у судові засідання без поважних причин, у тому числі і у судові засідання коли приходили свідки. Всі свідки не опитані. Вважає, що судові засідання свідомо переносились на великі терміни, тому судовий розгляд так затягнувся. Стверджує, що її свідчення перекручені і стан її здоров`я не з короткочасним розладом.

Апеляційні вимоги та доводи на їх обґрунтування, наведені в апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_7 аналогічні апеляційним вимогам та доводам апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_6 .

У судовому засіданні апеляційного суду потерпіла ОСОБА_6 підтримала подані апеляційні скарги, з наведених у них мотивів та просила такі задоволити.

Обвинувачений та його захисник заперечили апеляційні вимоги потерпілих, з огляду на безпідставність та необґрунтованість таких.

Прокурор також заперечив вимоги та доводи апеляційних скарг потерпілих, з огляду на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників провадження, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала у повній мірі відповідає цим вимогам.

Згідно оскаржуваної ухвали ОСОБА_8 02 вересня 2020 року, близько 17 години 30 хвилин знаходячись по АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, під час сварки з сусідкою ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, умисно завдав потерпілій множинні удари тупими предметами - руками затисненими в кулак та долонями рук в різні ділянки тіла - обличчя, грудей, рук, від чого ОСОБА_6 впала на землю, де продовжував наносити удари, через кілька хвилин продовжуючи свій злочинний умисел, знаходячись на подвір`ї біля будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_11 наніс ще декілька ударів тупими предметами - руками та дерев`яною палкою по верхній частині тіла потерпілій ОСОБА_6 , чим спричинив їй тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, яка відноситься, до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; садна в ділянці лівої орбіти, на правій вушній раковині, на грудях зліва, в ділянці грудини, на лівій молочній залозі, на руках, в ділянці лівої лопатки, поверхневе садно в ділянці лівого ліктьового суглобу, подряпини на правому передпліччі, синці на верхній губі, на обох молочних залозах, на лівій руці та на правій гомілці, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_8 спричинив умисне легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України.

Крім цього, ОСОБА_8 02 вересня 2020 року, близько 17 години 30 хвилин, знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли під час сварки з сусідкою ОСОБА_6 та її мамою ОСОБА_7 , маючи умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, умисно завдав потерпілій ОСОБА_7 множинні удари тупими предметами - руками затисненими в кулак, долонями рук та металевою шуфелькою в різні ділянки тіла - грудях, плечах та руках, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 садна на лівому передпліччі, на грудях справа і зліва, під правою ключицею, в ділянці правого надпліччя, підшкірні крововиливи на лівому передпліччі; синці на лівому плечі, в ділянці грудини справа, під правою ключицею, на грудях справа та поверхневе садно на лівому плечі, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_8 спричинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду справи місцевим судом захисник ОСОБА_10 подав клопотання, підтримане обвинуваченим ОСОБА_8 , про звільнення останнього від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125, ч.2 ст.125 КК України.

Місцевий суд, отримавши зазначене клопотання, керуючись вимогами кримінального і кримінального процесуального законів, розглянув таке та,на переконання колегії суддів, обґрунтованого його задоволив, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закривши кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Як передбачено положеннями ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Наведені норми законів є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, задоволити таке клопотання.

Згідно пунктів 1, 2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, які було вчинено ним 02 вересня 2020року.

Санкцією ч. 1 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Санкцією ч. 2 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Згідно ст. 12 КК України дані кримінальні правопорушення класифікуються як кримінальні проступки.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що станом на 28 листопада 2023 року закінчились строки притягнення обвинуваченого ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки з дня вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень (02 вересня 2020 року) минуло понад три роки.

Також колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність даних, які б свідчили про наявність обставин, передбачених ч. 2, 3 ст. 49 КК України, зокрема щодо зупинення чи переривання строків давності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України.

Під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування статті 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду особою, належно повідомленою, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

У матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_12 ухилявся від досудового розслідування або суду.

Апеляційні доводи потерпілих про те, що обвинувачений ОСОБА_12 неодноразово не з`являвся у судові засідання без поважних причин не підтверджено матеріалами справи, згідно яких судові засіданні у даному кримінальному провадженні відкладались з різних обґрунтованих причин, зокрема, за клопотанням сторін, у тому числі і у зв`язку із перебуванням обвинуваченого на лікування, що було підтверджено відповідними документами.

Також у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків обвинувачений ОСОБА_12 вчинив новий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Оскільки, ст.ст. 284 - 286 КПК України встановлено сукупність підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді, а саме: наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах, то звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за наявності сукупності вказаних умов є обов`язковим.

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень строк притягнення до кримінальної відповідальності за які сплив, за відсутності переривання перебігу давності, з урахуванням того, що обвинувачений не ухилявся від слідства або суду, а також за наявності клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, та за наявності згоди обвинуваченого на таке звільнення, місцевий суд прийняв правильне та обґрунтоване рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125, ч.2 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрив дане кримінальне провадження.

Висновки суду щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження належним чином вмотивовані.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка у повній мірі відповідає вимогам ст. 370 КПК України

З урахуванням наведеного апеляційні скарги потерпілих до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 28 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: