ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 617/338/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/52/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 24 червня 2021 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000034 від 09.01.2018 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 24 червня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рубіжне, Вовчанського району, Харківської області, громадянина України, українця, безпартійного, освіта профільна середня, неодруженого, працюючого продавцем продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше був судимим:

- 23 червня 2008 року Вовчанським районним судом Харківської області за частиною 3 статті185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку 2 роки;

- 19 листопада 2009 року Вовчанським районним судом Харківської області за частиною 3 статті 185, статтею 71 КК України до 5 років позбавлення волі. Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 травня 2012 року замінено невідбуту частину покарання на обмеження волі, звільнений 06 лютого 2013 року умовно - достроково на підставі постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 29 січня 2013 року на 1 рік 6 місяців 17 днів;

- 22 квітня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 186, статтею 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 27 червня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 січня 2016 року зараховано в строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 29.01.2014 року по 28.07.2014 року за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року за правилами, передбаченими статтею 72 КК України. 30 серпня 2017 року звільнений з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання,

визнано винним та засуджено за частиною 3 статті 185 КК України з призначеннням йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що наприкінці грудня 2017 року у другій половині дня (більш точного часу не встановлено) маючи прямий умисел на викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, через паркан таємно проник на територію дачного домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 , після чого відчинивши двері, проник до приміщення сараю, звідки таємно викрав зварювальний апарат марки «ИСКРА ПРОФИ MMA- 200i», вартістю 1 770 грн. 00 коп., електричну ланцюгову пилу «Forte FES 24-40B» червоно-чорного кольору, вартістю 1 368 грн 00 коп., зварювальну маску «МСА 401» жовто-чорного кольору, вартістю 420 грн 00 коп., ящик для інструментів «STANLEY 486 x 266 x 236 мм» жовто-чорного кольору, вартістю 328 грн 00 коп., кутошліфувальну машину «Riber-Profi WS 10-125 L; 220w» чорно-зеленого кольору, вартістю 620 грн 00 коп., ударну дриль «Сraft-tec CTID-710; 230v~50Hz; 710w; 0-3000RPM» зелено-чорного кольору, вартістю 589 грн 00 коп., акумуляторний шуруповерт «Сraft-tec PXCD 215 18V» синього кольору, вартістю 765 грн 00 коп., які належали потерпілому ОСОБА_10 , після чого із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 5 860 грн 00 коп.

Не погодившись з зазначеним вироком, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання - змінити. На підставі статті 75 КК України звільнити його від призначеного вироком суду покарання з випробуванням із іспитовим строком 3 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України. В іншій частині вирок суду залишити без змін. Розгляд апеляційної скарги проводити за його особистої участі в судовому засіданні.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений, не оспорюючи кваліфікацію дій та фактичні обставини кримінального провадження, звертає увагу на те, що вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 24.06.2021 ухвалений без врахування відомостей про його особу, та є таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та встановлює покарання, яке хоч і не виходть за межі санкції частини 3 статті 185 КК України, але за своїм видом є явно несправедливим через свою суворість.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував всіх обставин, які його пом`якшують, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків, об`єкт злочинного посягання, розмір заподіяної шкоди та добровільне її усунення, шляхом видачі викрадених ним речей співробітникам поліції, позицію потерпілої сторони, яка не наполягала на призначенні суворого покарання та не має до нього претензій матеріального чи морального характеру.

Також обвинувачений звертає увагу, що суд залишив поза увагою його молодий вік, наявність постійного місця проживання, та те, що він став на шлях виправлення. На даний час він офіційно працює продавцем продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_8 , усвідомив значення своїх протиправних дій та зробив для себе належні висновки. За місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на спеціалізованих обліках не перебуває, обставин, які обтяжують покарання відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Вважає, що призначене йому покарання не відповідає його особі та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, а сукупність пом`якшуючих обставин істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та з урахуванням аналізу його особи у своїй сукупності дають підстави застосування до нього інституту звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням.

02 серпня 2021 року кримінальне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою надійшло в провадження Харківського апеляційного суду.

03 серпня 2021 року ухвалою головуючого судді відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7

05 серпня 2021 року ухвалою головуючого судді закінчено підготовку до апеляційного розгляду та призначено апеляційний розгляд поданої обвинуваченим апеляційної скарги.

Апеляційний розгляд призначено на: 24 лютого 2022 року; 24 березня 2022 року; 01 листопада 2022 року; 05 грудня 2022 року; 09 січня 2023 року; 06 лютого 2023 року; 15 березня 2023 року; 12 квітня 2023 року; 24 травня 2023 року; 25 травня 2023 року; 28 червня 2023 року; 16 серпня 2023 року; 25 жовтня 2023 року; 06 грудня 2023 року; 10 січня 2024 року; 21 лютого 2024 року; 01 квітня 2024 року.

Будучу належним чиним повідомленим про дату та час судових засідань, обвинувачений ОСОБА_7 в жодне з призначених судових засідань суду апеляційної інстанції, не прибув. Кожного разу надавав до суду заяви про відкладення судового розгляду на іншу дату з підстав неможливості його прибуття в судове засідання у зв`язку з тяжкою хворобою або перебуванням в іншому місті, не надаючи суду жодних доказів на підтвердження вказаних у заявах обставин.

Як вбачається з наданих обвинуваченим ОСОБА_7 заяв, останній вказував адресу фактичного мешкання: АДРЕСА_4 , та телефонний номером яким він користується НОМЕР_1 .

У зв`язку з тривалим перебуванням кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, та жодною неявкою обвинуваченого до Харківського апеляційного суду для розгляду поданої ним апеляційної скарги, ухвалою Харківського апеляційного суду від 10.01.2024 задоволено клопотання прокурора, надано доручення Ужгородському міському відділу поліції ГУ НП м. Ужгород на проведення певних слідчих (розшукових) дій для встановлення місця знаходження обвинуваченого ОСОБА_7 та забезпечення його явки до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з метою розгляду поданої обвинуваченим апеляційної скарги в режимі відеоконференції між Харківським апеляційним судом та Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області.

В призначене судове засідання на 21.02.2024 жодної інформації від Ужгородського міського відділу поліції ГУ НП м. Ужгород про виконання ухвали Харківського апеляційного суду від 10.01.2024 щодо встановлення місця перебування та забезпечення явки у судове засідання обвинуваченого ОСОБА_7 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для його участі в судовому засіданні для розгляду його апеляційної скарги в режимі відеоконференції з Харківським апеляційним судом, до суду апеляційної інстанції не надійшло.

21 лютого 2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду вкотре надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_7 про відкладення судового засідання з тих підстав, що він не може прибути до судового засідання у зв`язку з хворобою, не долучивши при цьому до заяви будь-яких довідок на підтвердження вказаних у заяві обставин.

Ухвалою Харківського апеляційного суд від 21 лютого 2024 року задоволено клопотання прокурора, вдруге надано доручення Ужгородському міському відділу поліції ГУ НП м. Ужгород на проведення певних слідчих (розшукових) дій для встановлення місця знаходження обвинуваченого ОСОБА_7 та забезпечення його явки до Закарпатського апеляційного суду з метою розгляду поданої обвинуваченим апеляційної скарги в режимі відеоконференції між Харківським апеляційним судом та Закарпатським апеляційним судом.

13 березня 2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла інформація від Ужгородського районного управління поліції НПУ ГУ ПУ в Закарпатській області з якої вбачається, що проведеними першочерговими розшуковими заходами з`ясовано, що ОСОБА_7 не зареєстрований та не проживає на території оперативного обслуговування Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, за адресою: м. Ужгород, вул. Карпатської України (Юрія Гагаріна), 1 розташована ДУ « Лабараторний центр на залізничному транспорті МОЗ України ».

Станом на 28.02.2024 ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_1 про що ОСОБА_7 повідомив в ході телефонної розмови за діючим мобільним номером телефону НОМЕР_2 , правдивість його слів підтверджується ОТЗ «Дуга».

Крім цього зазначено, що ОСОБА_7 ВП № 1 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області оголошений у розшук, РД № 6321056 від 22.11.2021.

01.04.2024 до канцелярії Харківського апеляційного суду вкотре надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_7 про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання, доказів щодо поважності обставин не прибуття, обвинуваченим не надано.

Враховуючи вищевикладене, належне повідомлення обвинуваченого про дату та час судових засідань, положення частини 4 статті 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 за відсутності апелянта.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі частини 2 статті 394, частини 1 статті 404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, висновки досудової доповіді органу пробації, конкретні обставини скоєння кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм статті 65 КК України та роз`яснень, наведених в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог статей 50,65 КК України, врахував особу обвинуваченого, який є громадянином України, працює продавцем продовольчих товарів, за місцем роботи та мешкання характеризується позитивно, раніше був неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, відбував покарання в місцях позбавлення волі, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до частини 1 статті 368 КПК України, суд першої інстанції прийняв до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, відповідно до якої, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 66 КК України судом першої інстанції враховано обставини, що пом`якшують покарання, у виді щирого каяття у вчиненому, добровільне усунення обвинуваченим заподіяної шкоди шляхом добровільної видачі співробітникам поліції викрадених ним у потерпілого речей.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Зазначені обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом міри покарання, яку належить призначити обвинуваченому та призначено покарання в мінімальних межах санкції частини 3 статті 185 КК України.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що ОСОБА_7 раніше неодноразово був засуджений за вчинення корисливих злочинів, судимості незняті та непогашені в установленому законом порядку, відбував покарання у виді позбавлення волі, звільнявся умовно-достроково, також до останнього застосувались вимоги статті 75 КК України, однак після звільнення з установи виконання покарань на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив. Будучи звільненим 30.08.2017 за відбуттям строку покарання та усвідомлюючи наслідки своєї протиправної поведінки, вже через чотири місяці, знову вчинив корисливий злочин, що свідчить про схильність ОСОБА_7 до порушення встановлених норм. За таких обставин, колегія суддів вважає, що лише покарання у виді позбавлення волі, визначене в межах санкції частини 3 статті 185 КК України, буде необхідним для досягнення цілей, визначених статтею 50 КК України.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 під час судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, неодноразово ухилявся від явки в судові засідання, відмовлявся отримувати судові повістки, до нього неодноразово застосовувався привід, та останній був оголошений у розшук.

Під час апеляційного розгляду, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, ОСОБА_7 жодного разу не прибув до суду апеляційної інстанції, кожного разу надавав до суду заяви про відкладення судового розгляду, без підтвердження поважності причин його не прибуття, така поведінка на думку колегії суддів, свідчить про його намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення шляхом зловживання своїми процесуальними правами.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставами для зміни оскаржуваного вироку в частині призначеного покарання, а саме звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень статті 75 КК України, колегією суддів не встановлено.

Підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та зміни вироку Великобурлуцького районного суду Харківської області від 24 червня 2021 року, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись статтями 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 24 червня 2021 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: