Справа № 357/7513/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в кримінальному провадженні № 0001939 від 25.05.2024, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, щодо підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого інвалідність ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

У С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

До слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в кримінальному провадженні № 0001939 від 25.05.2024, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 25 травня 2024 року, близько 07 години, в АДРЕСА_2 , під час адміністративного затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 261 КУпАП за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, усвідомлюючи, що працівники поліції виконують службові обов`язки, оскільки перебували в однострої представились та мали при собі нагрудні жетони, демонструючи явну зневагу до працівників поліції, переслідуючи умисел на заподіяння працівнику поліції тілесних ушкоджень, умисно ударив поліцейського ППП в м. Біла Церква та Білоцерківського району УПП в Київській області ДПП ОСОБА_8 ногою в ліву ногу потерпілого, чим завдав останньому фізичного болю.

25.05.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Враховуючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на викладене, орган досудового розслідування вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22:00 до 06:00 та покласти на підозрюваного обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; не відлучатися із АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, посилався на наявність обґрунтованої підозри, ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечували проти задоволення вказаного клопотання, вважали, що застосування більш м`якого запобіжного заходу зможе забезпечити дієвість кримінального провадження.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали та правове обґрунтування рішення.

СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001939 від 25.05.2024, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Разом з тим, ч. 4 ст. 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує таке.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Слідчим суддею встановлено, що 25.05.2024 о 12:50 ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

25.05.2024 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, протоколом огляду місця події від 25.05.2024 з фототаблицею, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 25.05.2024, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.05.2024, протоколом допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 25.05.2024 , ОСОБА_11 від 26.05.2024, розстановкою сил засобів взводу № 1 роти № 2 батальйону №2 полку патрульної поліції в м.Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП з 19:00 24.05.2024 по 07:00 25.05.2024, копією протоколу АЗ № 111588 про адміністративне затримання від 25.05.2024, копіями протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 217957 від 25.05.2024, серії ВАВ № 217956 від 25.05.2024 щодо ОСОБА_5 , протоколом перегляду відеозапису від 26.05.2024, висновком експерта № 68, які в своїй сукупності підтверджують можливу причетність саме ОСОБА_5 до скоєння вищезазначеного кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

З огляду на викладене, оцінивши сукупність і вагомість наявних на цій стадії провадження доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що вони доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити це правопорушення.

Разом з тим слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі на строк до п`яти років, є жителем іншої області, в м. Тетіїв перебував вперше, кримінальне правопорушення вчинив у перший день перебування в населеному пункті та в стані алкогольного сп`яніння.

Слід врахувати, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання. Зокрема, у параграфі рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, що у свою чергу прийняли рішення про тримання особи під вартою, з огляду в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання.

Крім цього, ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (позиція Європейського Суду з прав людини у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Вирішуючи питання щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, із середньою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має інвалідність ІІІ групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Таким чином, слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у скоєнні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також наявність ризику, який дає достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючому ризику, слідчий суддя враховує таке.

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених КПК України, строк, на який їх покладено.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину, спосіб його скоєння та наслідки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, а саме: його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що запобігти існуючому ризику, окрім як застосуванням запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, неможливо.

Положеннями ст. 179 КПК України передбачено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно з ч.7 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Таким чином, слідчий суддя, вважає, що, незважаючи на підозру у скоєнні злочину невеликої тяжкості та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що зможе запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної процесуальної поведінки. Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу підозрюваного, а також буде пропорційним тому ризику, який об`єктивно існує.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 183, 193-196, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в кримінальному провадженні № 0001939 від 25.05.2024, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України відмовити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 25 липня 2024 року включно такі процесуальні обов`язки:

?прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням покладених обов`язків покласти на старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 .

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу негайно вручити учасникам процесу після її проголошення.

Відповідно до ст.205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 31.05.2024 о 08 год. 30 хв.

Суддя: ОСОБА_1