У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженні, відомості про яке 26.08.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000988 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке 26.08.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000988 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України.

Прокурором у судовому засіданні було подано клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Подані клопотання мотивує тим, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті.

Вказав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке їм загрожує, можуть переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам. Зазначив, що обвинувачені вчинили одне кримінальне правопорушення із застосуванням насильства до потерпілого.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2024 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , без визначення розміру застави, до 26 квітня 2024 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подані ним клопотання та просив задоволити з підстав та мотивів, викладених у таких.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. Зазначив, що прокурором не доведено всіх ризиків, на які він посилається як на підставу продовження строку найбільш суворого запобіжного заходу, а тому просив змінити своєму підзахисному запобіжний захід на більш м`який, а саме цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 та підтримав думку свого захисника та просив відмовити у задоволенні клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вказав на можливість розгляду клопотання без участі його захисника та просив відмовити у задоволені клопотання прокурора.

Заслухавши думку прокурора, доводи обвинувачених, захисника, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 та обвинуваченому ОСОБА_5 був обраний та продовжувався з урахуванням особи обвинувачених, які обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, не мають міцних соціальних зв`язків, а також суду не надано будь-яких даних щодо наявності у них хронічних захворювань, які б перешкоджали триманню під вартою, є мешканцями іншого регіону України та вчинили злочини далеко за межами їх місця проживання, а тому існують ризики того, що такі можуть в подальшому переховуватись від суду, тим самим ухилятися від виконання покладених на них процесуальних обов`язків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що зазначені ризики не зменшились та виправдовують тримання обвинувачених під вартою, а наведені в доводах прокурора обставини перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії ухвали про тримання обвинувачених під вартою.

Обрані відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжні заходи з урахуванням їх тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, на даний час не виходять за межі розумного строку і кореспондуються з характером суспільного інтересу, визначеними КПК України, конкретними підставами і метою їх застосування.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Таким чином, вирішуючи питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість злочинів, а також те, що ризики, передбачені п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з якими відносно останніх обрано запобіжні заходи у виді тримання під вартою не зменшились, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченими покладених на них згідно кримінально-процесуального законодавства України обов`язків, тому суд вважає за необхідне продовжити їм дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили одне із інкримінованих їм кримінальних правопорушень із застосуванням насильства до потерпілого, суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178 ,331, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів до 20 червня 2024 року включно.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів до 20 червня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, надіслати начальнику державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1