УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 743/1378/13-к

провадження № 51-1756ск18

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року про повернення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року стосовно нього.

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом апеляційної інстанції обставини

Ухвалою судді-доповідача Київського апеляційного суду від 25 грудня 2023 року заяву ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було залишено без руху з наданням йому семиденного строку для усунення недоліків.

На виконання зазначених в ухвалі суду вимог, 27 лютого 2024 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_4 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року вказану заяву було повернуто засудженому, оскільки особою не усунуто недоліків цієї заяви, яку залишено без руху, в установлений строк.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 вказує на незаконність ухвали Київського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року про повернення його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року стосовно нього.

Вважає, що суддя Київського апеляційного суду не мала права ухвалювати рішення про повернення його заяви, оскільки таке рішення, на його думку суперечить постанові Верхового Суду від 16 листопада 2023 року, якою вже скасовувалася аналогічна ухвала апеляційного суду щодо його заяви за нововиявленими обставинами.

Крім того, стверджує, що суддя апеляційного суду, повертаючи одноособово його заяву, вийшла за межі повноважень та здійснила аналіз викладених у заяві обставин.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як убачається з копії оскаржуваного судового рішення, засуджений

ОСОБА_4 звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року стосовно нього.

Залишаючи без руху заяву ОСОБА_4 , суд в ухвалі від 25 грудня 2023 року вказав, що зазначені засудженим обставини не є нововиявленими в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК.

Згідно з ч. 3 ст. 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини третьої статті 429 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що на виконання зазначених в ухвалі суду вимог, 27 лютого 2024 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_4 , в якій він, як і в первісній заяві, вказував на те, що під час апеляційного розгляду не була належним чином досліджена та обставина, що він має алібі і до інкримінованих йому злочинів непричетний, а для об`єктивного вирішення всіх питань у цій справі, на його думку, необхідно отримати відповідь від компанії мобільного зв`язку щодо трафіку руху зазначеного ним у заяві мобільного терміналу, що належить свідку ОСОБА_5 , який надавав йому в той час послуги таксі, просив розглянути справу з отриманням технічної інформації стосовно трафіку руху мобільного терміналу IMEI НОМЕР_1 , надати всім цим обставинам оцінку в порядку ст. 94 КПК і ухвалити правильне рішення. У зв`язку з цим апеляційний суд дійшов висновку, що доводи, викладені у заяві засудженого, фактично зводяться до незгоди з ухваленим Київським апеляційним судом рішенням від 31 січня 2019 року, і засуджений не вказує тих обставин, які б могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, тобто ним не викладені обставини, які можуть бути визнані нововиявленими обставинами згідно з ч. 2

ст. 459 КПК, а також в ній відсутнє обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Отже, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, засуджений не усунув недоліки заяви, яку було залишено без руху, у зв`язку з чим апеляційний суд відповідно до ч. 3

ст. 464 КПК ухвалою від 28 лютого 2024 року повернув його заяву.

У цьому аспекті доводи ОСОБА_4 про те, що суддя апеляційного суду, повертаючи його заяву розглянув її по суті є неспроможними, оскільки в оскаржуваному рішенні апеляційного суду лише констатовано, що засуджений не усунув недоліків заяви та не вказав у новій заяві, направленій на усунення недоліків, нововиявлених обставин згідно з приписами ч. 2 ст. 459 КПК.

Також, доводи касаційної скарги засудженого про те, що суддя Київського апеляційного суду не мала права ухвалювати рішення про повернення його заяви, оскільки таке рішення суперечить постанові Верхового Суду від 16 листопада

2023 року, якою в цій справі раніше скасовувалася аналогічна ухвала апеляційного суду щодо його заяви за нововиявленими обставинами є необґрунтованими, оскільки у вказаній постанові колегія суддів зазначила, що апеляційний суд, встановивши невідповідність заяви ОСОБА_4 вимогам ст. 462 КПК, всупереч положенню ст. 429 КПК не надав заявнику строк на усунення допущених недоліків, а відразу ж повернув заяву засудженому. Водночас, у цьому випадку, апеляційний суд дотримався приписів статей 429 та 462 КПК.

Крім того, доводи щодо незаконності ухвалення рішення про повернення апеляційної скарги одноособово суддею-доповідачем не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до положень ст. 399 КПК, суддя-доповідач після отримання апеляційної скарги вирішує питання, зокрема, і щодо повернення апеляційної скарги.

З огляду на викладене суддя апеляційного суду, повертаючи апеляційну скаргу, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому обґрунтованих підстав для задоволення касаційної скарги засудженого немає.

Інші доводи касаційної скарги засудженого, що стосуються фактичних обставин кримінального провадження та непогодження із висновками судів, викладеними у рішеннях, ухвалених по суті цього кримінального провадження, не може бути предметом дослідження касаційного суду у межах перегляду ухвали суду апеляційної інстанції про повернення заяви засудженого за нововиявленими обставинами.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року про повернення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року стосовно нього.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3