ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2242/24 Справа № 175/5466/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

законного представника

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження №0000051 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2024 року, ухвалений стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, маючого професійно-технічну освіту, розлученого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, а саме як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

За встановлених судом обставин обвинувачений ОСОБА_7 згідно з рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2018 року зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_11 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, у період часу з 26 грудня 2017 року по 31 травня 2018 року обвинувачений ОСОБА_7 злісно ухилявся від сплати встановлених судовим рішенням коштів на утримання дитини (аліментів), що виразилося у тривалій та систематичній несплаті аліментів, приховувані свого місця роботи, фактичного заробітку та інших грошових надходжень, а також у бездіяльності щодо свого офіційного працевлаштування, у результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 6065 гривень 13 копійок, що сукупно перевищує суму виплат по аліментах за три місяці відповідних платежів. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська коштів на утримання сина, у період часу з 01 липня 2023 року по 29 лютого 2024 року, злісно ухилявся від сплати встановлених судовим рішенням коштів на утримання дитини (аліментів), що виразилося у тривалій та систематичній несплаті аліментів, приховувані свого місця роботи, фактичного заробітку та інших грошових надходжень, а також у бездіяльності щодо свого офіційного працевлаштування, у результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 18712 гривень 48 копійок, що сукупно перевищує суму виплат по аліментах за три місяці відповідних платежів. Загальна сума заборгованості обвинуваченого ОСОБА_7 зі сплати аліментів за період з 26 грудня 2017 року по 01 квітня 2024 року становить 47242 гривні 98 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок змінити та пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, призначивши йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на невідповідність призначеного покарання ОСОБА_7 його особі та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, внаслідок суворості. Так адвокат вважає, що враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має місце проживання та двоє дітей на утриманні, вину у вчиненому визнав та щиро розкаявся, що має бути враховано як обставина, що пом`якшує йому покарання, а тому за відсутності обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, суд хоча і призначив покарання в межах санкції статті, однак вказане покарання є занадто суворим.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник підтримала подану нею апеляційну скаргу та з підстав наведених в ній просила вирок суду змінити в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника та просила залишити вирок без змін.

Законний представник потерпілого та її представник не заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника та просили залишити вирок без змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного перегляду до зали суду не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, заяв або клопотань про поважність причин неприбуття або відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний перегляд у його відсутність, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду та правова кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів перевіривши доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а вирок суду першої інстанції в цій частині є законним обґрунтованим та достатньо вмотивованим, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 1-2 ч. 1 ст. 65 КК України, cуд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу та відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу. При призначенні покарання враховуються також й обставини, що пом`якшують та обтяжують його, у відповідності до ст. ст. 66-67 КК України.

На переконання апеляційного суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції у повному обсязі дотримався вказаних вимог закону та правильно врахував фактичні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, офіційно не працює, має постійне місце мешкання, за місцем мешкання характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітню дитину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться, а також відсутність обставин, що помякшують та обтяжують покарання обвинуваченому.

Санкцією ч. 1 ст. 164 КК України передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від 80 до 120 годин або арешт на строк до 3 місяців, або обмеження волі на строк до 2 років.

За вказаних обставин, враховуючи вищезазначене, а також те, що обвинувачений у період часу з 26 грудня 2017 року по 31 травня 2018 року та у період з 01 липня 2023 року по 29 лютого 2024 року, злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання свого малолітнього сина, суд першої інстанції обґрунтовано призначив покарання у виді громадських робіт на строк 100, яке не є найсуворішим за видом, та не у максимальному розмірі, передбаченому для такого виду покарання та з такими висновками погоджується й апеляційний суд.

Відтак, колегія суддів вважає, що покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, про яке просить захисник у своїй апеляційній скарзі, об`єктивно не зможе виконати мету покарання, передбаченому ст. 50 КК України, яка полягає у виправленні засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 414 КПК України як одну з підстав зміни вироку визначено невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Так, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

З огляду на викладене, захисник не навела в апеляційній скарзі належних доводів та аргументів, які б давали підстави вважати, що покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин є явно не справедливим у цьому випадку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок ухвалений у відповідності до вимог кримінального процесуального закону та правильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування, а доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованим та скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2024 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4