Справа № 344/3828/24
Провадження № 1-кс/344/1767/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000040 від 05.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обгрунтування якого покликався на те, що П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000040 від 05.02.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що провідний інспектор відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Каховського РУ ГУ ДСНС України в Херсонській області капітан служби цивільного захисту ОСОБА_4 відповідно до наказу т.в.о. начальника ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області № 2854 від 07.09.2022 вважається таким, що перебуває у тимчасовому підпорядкуванні начальника ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області, з визначенням робочого місця у Коломийському районному управлінні ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області.

Відповідно до посадової інструкції провідного інспектора Каховського РУ ГУ ДСНС України в Херсонській області, затвердженої 01.02.2023 заступником начальника Каховського РУ ГУ ДСНС України в Херсонській області, із якою під підпис ознайомився ОСОБА_4 , а саме п.п. 1, 2 розділу 2 «Завдання та обов`язки» передбачено, що останній, перебуваючи на згаданій посаді здійснює державний нагляд (контроль) у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту міністерств, інших органів виконавчої влади, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання, в межах території, визначеної окремим наказом керівника районного підрозділу; здійснює контроль за дотриманням вимог законодавства з питань пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту в населених пунктах, на підконтрольних об`єктах суб`єктів господарювання, готує і підписує акти складені за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, виносить приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, щодо виявлених за результатами перевірок недоліків, особисто перевіряє їх усунення у терміни, які визначені приписом.

Згідно пунктів 5, 6, 7 розділу 3 «Права» вказаної посадової інструкції, ОСОБА_4 , перебуваючи на зазначеній посаді має право: складати акти за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю), щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки; виносити приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки; складати адміністративні протоколи відповідно до ст. 255 КУпАП та розглядати справи про адміністративні правопорушення в межах наданих повноважень відповідно до статті 233 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_4 обіймаючи посаду провідного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Каховського РУ ГУ ДСНС України в Херсонській області, виконуючи обов`язки за вказаною посадою, є співробітником правоохоронного органу та здійснює функції представника влади, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 18 КК України являється службовою особою.

У свою чергу, указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

В подальшому, строк дії введеного на території України воєнного стану продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, Указом Президента України від 06.02.2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженого Законом України від 02.05.2023 № 3057-IX та Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 № № 3275-IX - до 16.11.2023, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженого Законом України від 8.11.2023 № 3429-IX до 14.02.2024.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб врегульовано положеннями Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, пунктами 6 та 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, пов`язані із встановленням у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеженням свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів.

Водночас, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації на строк 90 діб.

Разом з тим, Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 17.05.2022 № 342/2022, затвердженим Законом України від 02.05.2022 № 2264-IX, Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 12.08.2022 № 574/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2501-IX, Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 07.11.2022 № 758/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2739-IX, Указом від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, Указом від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-IX та Указом від 26.07.2023 затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3276-IX продовжено строк проведення загальної мобілізації - до 16.11.2023, Указом від 06.11.2023 №735/2023 затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3430-IX продовжено строк проведення загальної мобілізації до 19.02.2024.

В той же час, пунктом 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021, встановлено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Згідно ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у воєнний час забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України - без дозволу відповідного керівника).

Таким чином, на підставі вищевказаних Указів Президента України, тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється.

У свою чергу, згідно п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю, що надає таким особам право на перетин державного кордону України в умовах дії воєнного стану.

Відповідно вищевказані обставини, щодо обмеження перетину кордону, зумовили громадян України до вчинення систематичних незаконних перетинів державного кордону України до країн Європейського союзу, а також до організації вчинення таких правопорушень.

У зв`язку із цим, ОСОБА_4 в порушення вимог вищезазначених нормативно-правових актів, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 23.01.2024 під час спілкування ОСОБА_4 зі своїм знайомим - громадянином ОСОБА_6 останній повідомив ОСОБА_4 про наявність у нього товариша ОСОБА_7 , який має бажання виїхати на роботу до Республіки Чехія, однак підлягає мобілізації та у зв`язку із вказаним шукає законних підстав для перетину державного кордону України в умовах дії воєнного стану.

Під час вказаної розмови у ОСОБА_4 , з огляду на коло його спілкування та можливість отримувати незаконні послуги в органах державної влади, установах і організаціях через знайомих осіб, виник злочинний корисливий умисел, направлений на незаконну організацію переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, шляхом виготовлення останньому фіктивних документів про присвоєння ІІ групи інвалідності, за сприяння невстановлених слідством членів Обласного бюро медико-соціальної експертизи Київської області.

У зв`язку із вказаним, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що ОСОБА_7 зможе перетнути державний кордон України на законних підставах тільки якщо йому присвоять другу групу інвалідності, нададуть підтверджуючі документи та відповідно визнають непридатним до військової служби.

Так, 26.01.2024 ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливі мотиви, повторно зустрівся із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 біля приміщення Коломийського РУ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області, що за адресою: Івано-Франківська обл.,

м. Коломия, вул. Гетьмана Івана Мазепи, буд. 237, та вході розмови перепитав про серйозність намірів ОСОБА_7 , щодо виїзду за межі України, на що отримав ствердну позитивну відповідь.

31.01.2024 ОСОБА_4 , на виконання спільного злочинного умислу із невстановленою слідством станом на даний час особою мешканцем міста Києва, яку ОСОБА_4 попередньо, у невстановлений слідством час та за невстановлених слідством обстави залучив до своєї злочинної діяльності, зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що він узгодив зі своїм товаришем з Києва питання виїзду ОСОБА_7 за кордон, яке вони організують, шляхом виготовлення останньому в одному із бюро медико-соціальної експертизи міста Києва фіктивних документів про присвоєння ІІ групи інвалідності, після чого ОСОБА_7 зможе виїхати за межі України. Також, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив та бажання незаконного збагачення, повідомив ОСОБА_6 , що за надання ОСОБА_7 вказаної послуги останній повинен заплатити ОСОБА_4 понад 8000 доларів США, а також, ОСОБА_7 повинен зібрати відповідні медичні документи та документи, що посвідчують його особу.

Надалі, 01.02.2024 ОСОБА_4 зустрівся із ОСОБА_6 у приміщенні кафе «Десятка», що розташоване у місті Івано-Франківську по вулиці Шашкевича, буд. 4, та переслідуючи корисливий мотив та бажання незаконного збагачення повідомив останньому, що у зв`язку із труднощами, що виникають довкола перетину чоловіками державного кордону України вартість вище вказаної послуги для ОСОБА_7 становитиме від 14000 до 16000 доларів США, а також, у присутності ОСОБА_6 , зателефонував невстановленому слідством товаришу мешканцю міста Київ, якого попередньо залучив до злочинної діяльності, та перепитав його про перелік документів, які повинен надати ОСОБА_7 , котрий відразу озвучив ОСОБА_6 .

Крім цього, ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_6 у тому, що за надання вище вказаних коштів ОСОБА_7 в одному із бюро медико-соціальної експертизи міста Києва присвоять ІІ групу інвалідності, організують проходження військово-лікарської комісії та визнають непридатним до проходження військової служби, після чого останній зможе спокійно перетнути державний кордон України та виїхати до Чехії.

У свою чергу ОСОБА_7 , почувши вище вказану інформацію від свого товариша ОСОБА_6 , усвідомивши незаконність дій ОСОБА_4 та невстановленого слідством товариша останнього, 02.02.2024 звернувся до УСБУ в Івано-Франківській області із заявою про вчинення даного злочину та, як і ОСОБА_6 , почав співпрацювати із правоохоронними органами у розкритті даного злочину.

Надалі, 07.02.2024 ОСОБА_4 , зателефонував до ОСОБА_6 і запитав в останнього чи готовий ОСОБА_7 , передати раніше визначений перелік документів та грошові кошти для того щоб ОСОБА_4 поїхав до

м. Києва та передав документи та грошові кошти для свого знайомого невстановленому слідством товаришу задля виготовлення фіктивних документів щодо призначення ОСОБА_7 другої групи інвалідності.

Того ж дня, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, на вимогу ОСОБА_4 , зустрілися у службовому кабінеті останнього, розташованому у приміщенні Коломийського РУ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області, що за адресою: Івано-Франківська обл., м. Коломия, вул. Гетьмана Івана Мазепи, буд. 237, каб. 36. Під час вказаної зустрічі ОСОБА_7 надав ОСОБА_4 зібрані ним за вказівкою останнього медичні та особисті документи, а також повідомив, що зможе надати на вимогу ОСОБА_4 спочатку 3000 доларів США, а через деякий час іншу частину суми, яку йому вишле дружина із-за кордону. У свою чергу, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленим слідством товаришем останнього, у присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зателефонував до вказаного товариша, ім`я якого назва ОСОБА_8 , та повідомив останньому, що у нього вже є на руках документи ОСОБА_7 , а також перепитав чи він може везти вказані документи в Київ, на що останній дав ствердну позитивну відповідь та повідомив, що разом із собою ОСОБА_4 повинен привезти 8000 доларів США.

08 лютого 2024 року ОСОБА_6 , діючи під контролем правоохоронних органів, виконуючи вказівку ОСОБА_4 та передав останньому у приміщенні його службового кабінету грошові кошти у сумі 3000 доларів США за надання ОСОБА_7 вище вказаної незаконної послуги. У свою чергу ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_6 , що ОСОБА_7 може не хвилюватися і відповідні документи про присвоєння ІІ групи інвалідності йому виготовлять.

У подальшому, 15.02.2024, у приміщенні кафе «Десятка», що розташоване у місті Івано-Франківську по вулиці Шашкевича, буд. 4, відбулася зустріч ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , в ході якої ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, озвучив останньому необхідність Надання ОСОБА_7 другої частини раніше обумовленої суми, на що ОСОБА_9 , діючи під контролем правоохоронних органів, відповів, що в ОСОБА_7 станом на даний час є тільки 2000 доларів США. У свою чергу, ОСОБА_4 відповів ОСОБА_6 , що його товариш на ім`я ОСОБА_8 не зрозуміє ОСОБА_4 якщо останній привезе ОСОБА_8 до ОСОБА_10 не всю обумовлену суму, та наголосив ОСОБА_6 , щоб він вирішив це питання із ОСОБА_7 .

Крім цього, в ході вказаної зустрічі ОСОБА_6 повідомив

ОСОБА_4 , що дружина ОСОБА_7 переживає, щоб ОСОБА_4 не обманув її чоловіка та надав хоть якісь гарантії того, що за отримання обумовленої ним суми коштів він організує отримання ОСОБА_7 медичних документів про наявність у нього ІІ групи інвалідності та забезпечить таким чином перетинання останнім державного кордону України. На що ОСОБА_4 , реалізовуючи спільний злочинний умисел із невстановленим слідством своїм товаришем на ім`я ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із останнім, у присутності ОСОБА_6 за телефонував до ОСОБА_8 та надав можливість ОСОБА_6 поспілкуватися із ним. У ході розмови ОСОБА_8 , реалізовуючи спільний злочинний умисел із ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із останнім, запевнив ОСОБА_6 , що до місяця часу ОСОБА_7 виготовлять обіцяні медичні документи в одному із бюро медико-соціальної експертизи міста Києва.

Надалі, ОСОБА_6 , діючи під контролем правоохоронних органів, 27.02.2024 зателефонував до ОСОБА_4 та повідомив про необхідність інформування дружини ОСОБА_7 про конкретне бюро медико-соціальної експертизи міста Києва у якому ОСОБА_7 повинні виготовити фіктивні медичні документи про наявність у нього інвалідності ІІ групи, оскільки вона побоюється обману зі сторони ОСОБА_4 . На що останній повідомив ОСОБА_6 , що вказані медичні документи оформлятимуться в Обласному бюро медико-соціальної експертизи Київської області. Крім цього, в ході розмови ОСОБА_6 на запитання ОСОБА_11 про іншу частину грошових коштів, які повинен надати йому ОСОБА_7 , запевнив ОСОБА_11 , що вказані грошові кошти дружина ОСОБА_7 надіслала в Україну та вже найближчим часом він їх привезе ОСОБА_4 .

Так, 28.02.2024 близько 16 год 10 хв ОСОБА_6 , зустрівся із ОСОБА_4 біля магазину із вивіскою «продуктовий квартал», що розташований неподалік приміщення Коломийського РУ ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області, що за адресою: Івано-Франківська область,

м. Коломия, вул. Гетьмана Івана Мазепи, буд. 237, та на попередню вимогу останнього надав йому 3000 доларів США за виготовлення на ім`я

ОСОБА_7 фіктивних медичних документів про наявність у нього інвалідності ІІ групи та організацію таким чином незаконного перетину ОСОБА_7 державного кордону України. Також, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_4 , що іншу частину обумовленої суми він зможе привезти наступного тижня. На що ОСОБА_4 відповів, що після того як у нього буде вся обумовлена сума на руках він відправиться до Києва та завезе вказані грошові кошти своєму товаришу на ім`я ОСОБА_8 . Також, в ході зустрічі ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_6 , що ОСОБА_7 виготовлять в Обласному бюро медико-соціальної експертизи Київської області медичні документи про наявність у нього інвалідності ІІ групи, після чого останній зможе спокійно перетнути державний кордон України.

Цього ж дня, о 16 год 20 хв ОСОБА_4 , був затриманий слідчим ДБР за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та добровільно видав слідчому вище вказані грошові кошти у загальній сумі 3000 доларів США, надані йому ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із невстановленою станом на даний час особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого і незаконного збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану, достовірно знаючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України», Закону України «Про прикордонний контроль», Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, організував незаконне переправлення через державний кордон України громадянина України ОСОБА_7 , шляхом забезпечення видачі останньому фіктивних медичних документів про наявність у ОСОБА_7 інвалідності ІІ групи, а також надав ОСОБА_7 поради і вказівки щодо його дій, направлених на виготовлення вказаних медичних документів, за що отримав від ОСОБА_12 через ОСОБА_6 на свою користь, а також на користь невстановленої органом досудового розслідування особи з якою діяв за попередньою змовою групою осіб, грошові кошти загальною сумою 6000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 230549,4 грн, чим вчинив організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння незаконного переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України.

29 лютого 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті дев`ять років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_4 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями, які містяться у протоколах допитів свідків, протоколі обушку та затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки, ОСОБА_4 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється в сприянні та організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, останній має реальну можливість покинути територію України, використовуючи наявні у нього зв`язки на території України та використовуючи свої навички та вміння. Крім цього, підозрюваний

ОСОБА_4 не має постійного місця проживання на території

Івано Франківської області, оскільки перебуває у тимчасовому підпорядкуванні начальника Головного управління ДСНС України у

Івано Франківській області. ОСОБА_4 є уродженцем міста Гола Пристань Херсонської області та займав посаду провідного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Каховського районного управління,

що свідчить про можливість завершення його тимчасового відрядження

та повернення до місця основної роботи на території Херсонської області.

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним, оскільки ОСОБА_4 відомі повні анкетні дані осіб причетних до вказаного злочину, після чого він, шляхом вмовляння, погроз зможе впливати на їх показання, що в свою чергу може зашкодити проведенню досудового розслідування.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик передбачений п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки ОСОБА_4 з метою одержання доходів продовжить вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані із сприянням та незаконним переправленням осіб через державний кордон України, що підтверджується фактом сприяння організації ним незаконного переправлення особи через Державний кордон України.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому, просили клопотання задовольнити та обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення даного клопотання, просили обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті дев`ять років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Цього ж дня, о 16 год 20 хв ОСОБА_4 , був затриманий слідчим ДБР за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та добровільно видав слідчому вище вказані грошові кошти у загальній сумі 3000 доларів США, надані йому ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із невстановленою станом на даний час особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого і незаконного збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану, достовірно знаючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України», Закону України «Про прикордонний контроль», Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, організував незаконне переправлення через державний кордон України громадянина України ОСОБА_7 , шляхом забезпечення видачі останньому фіктивних медичних документів про наявність у ОСОБА_7 інвалідності ІІ групи, а також надав ОСОБА_7 поради і вказівки щодо його дій, направлених на виготовлення вказаних медичних документів, за що отримав від ОСОБА_12 через ОСОБА_6 на свою користь, а також на користь невстановленої органом досудового розслідування особи з якою діяв за попередньою змовою групою осіб, грошові кошти загальною сумою 6000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 230549,4 грн, чим вчинив організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння незаконного переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України.

29 лютого 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті дев`ять років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Слідчий суддя зауважує, що зміст матеріалів кримінального провадження, які додано до клопотання, свідчить про те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, які містяться у матеріалах справи, а саме відомостями, які містяться у протоколах допитів свідків, протоколі обушку та затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В судовому засіданні підозрюваний свою причетність до інкримінованих йому дій визнав частково.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 з певною ймовірністю може вчинити дії, передбачені п. п. 1, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки, ОСОБА_4 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється в сприянні та організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, останній має реальну можливість покинути територію України, використовуючи наявні у нього зв`язки на території України та використовуючи свої навички та вміння. Крім цього, підозрюваний

ОСОБА_4 не має постійного місця проживання на території

Івано Франківської області, оскільки перебуває у тимчасовому підпорядкуванні начальника Головного управління ДСНС України у

Івано Франківській області. ОСОБА_4 є уродженцем міста Гола Пристань Херсонської області та займав посаду провідного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Каховського районного управління, що свідчить про можливість завершення його тимчасового відрядження

та повернення до місця основної роботи на території Херсонської області;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним, оскільки ОСОБА_4 відомі повні анкетні дані осіб причетних до вказаного злочину, після чого він, шляхом вмовляння, погроз зможе впливати на їх показання, що в свою чергу може зашкодити проведенню досудового розслідування;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик передбачений п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки ОСОБА_4 з метою одержання доходів продовжить вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані із сприянням та незаконним переправленням осіб через державний кордон України, що підтверджується фактом сприяння організації ним незаконного переправлення особи через Державний кордон України.

В ході розгляду клопотання стороною захисту не спростовано існування ризиків, на які покликається слідчий у поданому клопотанні, і слідчий суддя вважає такі ризики наявними.

Всі доводи захисту не дають достатніх підстав слідчому судді вважати доведеним відсутність встановлених ризиків, і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Крім того, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

В ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя дійшов переконання, що в даному кримінальному провадженні, враховуючи конкретні його обставини та інкриміновану ОСОБА_4 участь у кримінальному правопорушенні, неможливим є застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання тим ризикам, існування яких доведено в судовому засіданні.

На думку слідчого судді, застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як, наприклад, домашній арешт, як про це клопотали підозрюваний та його захисник, не зможе запобігти встановленим в ході розгляду клопотання ризикам та не сприятиме на даному етапі досудового розслідування виконанню завдань кримінального провадження.

Крім того, слідчим суддею не встановлено виняткових обставин, які б давали підставу не застосовувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, враховуючи також і виховну мету застосування запобіжного заходу щодо особи підозрюваного, слідчий суддя вбачає за можливе застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя також враховує і спосіб винення інкримінованих підозрюваному дій, та, зокрема, і те, що після оголошення йому первинної підозри, він підозрюється до вчинення нових злочинних дій (що підозрюваний самостійно визнає), тобто не бажає ставати на шлях виправлення.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260,261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Вирішуючи питання щодо визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя враховує відношення самого підозрюваного до інкримінованих йому дій, його вік, стан здоров`я, наявність офіційного доходу.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне в рамках даного кримінального провадження визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, вважаю за необхідне визначити заставу в межах 80 (восьмидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 гривень 00 коп., гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, за висновком слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, слідчий суддя відповідно до ч.3 ст.183 КПК України вважає за необхідне, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах 80 (восьмидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240,00 гривень, з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання, і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід уу вигляді тримання під вартою, на строк до 27 квітня 2024 року включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_4 під варту в залі суду, а тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Розмір застави визначити в межах 80 (восьмидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 гривень 00 коп., яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- не залишати без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду м. Коломия Івано-Франківської області;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця служби;

- утриматися від спілкування зі свідками та іншим підозрюваним в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Галина ДОМБРОВСЬКА

Повний текст ухвали складено і підписано 04.03.2024 року.