ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/889/24 Справа № 229/2568/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 15.01.2024 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1

до 14 березня 2024 року включно

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

В провадженні Дружківського міського суду Донецької областіперебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15.01.2024 року продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 14 березня 2024 року включно щодо ОСОБА_8 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує, що ухвала незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не підтверджені та не обґрунтовані. Зауважує, що до нього можливо застосувати альтернативний запобіжний захід. Просить обрати йому менш суворий запобіжний захід.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 21 Конституції України встановлено, що усі люди вільні і рівні у своїй гідності та правах.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїй практиці підкреслював основоположний характер гарантій прав людини, що містяться в статті 5 Конвенції, оскільки вони призначені для зведення до мінімуму ризику свавілля та гарантування верховенства права.

Метою статті 5 Конвенції є захист особи від свавільного арешту і тримання під вартою, захист публічного порядку, що вимагає забезпечення покарання осіб, які вчинили злочин.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частин 1 - 3 ст. 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи 15.01.2024 року під час судового розгляду кримінального провадження клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , суд дійшов висновку про доцільність продовження цього запобіжного заходу, обґрунтувавши його у судовому рішенні. При цьому, суд врахував те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрювався, а наразі обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування прийнятого рішення щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого суд зазначив, що обвинуваченому доцільно продовжити дію обраного щодо нього запобіжного заходу, оскільки на час розгляду справи не відпали підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу, а саме ризики переховуватися від суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (зокрема позбавлення волі на строк до 8 років).

За таких обставин обвинувачений безумовно може використати звільнення з-під варти, як шанс втекти від слідства та суду, щоб в такий спосіб уникнути кримінальної відповідальності, або впливати на свідків та потерпілих.

Продовжує існувати ризик вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який ОСОБА_8 може продовжити передавати інформацію про переміщення ЗСУ.

На думку колегії суддів, обраний та продовжений щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини та менш суворий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Об`єктом кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 є національна безпека держави України, яка під час воєнного стану набуває особливого значення, а тому повинна мати належний захист. Допущені в цій частині порушення правовідносин мають усуватися та каратися правоохоронними органами, а тому з метою реалізації положень ст. 2 КПК України слід обмежувати права обвинувачених для їх належної процесуальної поведінки та встановлення істини.

У зв`язку з наведеним вище, позиція сторони захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу не є виключною чи обов`язковою обставиною, оскільки це суперечить принципу реагування держави на вчинений злочин.

Крім того, висновок суду першої інстанції щодо законності підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який посилаючись на практику застосування ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішеннях Кудла проти Польщі та МакКей проти Сполученого Королівства констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Проте, безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі достатніми та належними підставами застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні є ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які наразі не зменшились, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України, за вчинення якого законодавцем прямо передбачено безальтернативний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Положеннями ст. 422-1 КПК України регламентовано правову процедуру порядку перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Згідно ч. 1 ст. 422-1 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, що надійшла до суду апеляційної інстанції, не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу.

Грунтовний аналіз вищевказаної правової норми вказує, що апеляційна скарга на рішення суду про обрання/продовження строку запобіжного заходу подається саме до суду апеляційної інстанції безпосередньо.

Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду, судом роз`яснено порядок оскарження ухвал в порядку п. 1 ч. 1 ст. 395 КПК України.

В даному випадку право обвинуваченого на перегляд судового рішення було фактично реалізовано, а тому вказане порушення суду першої інстанції за правовим змістом не є істотним порушенням вимог процесуального закону, яке б було підставою для скасування оскаржуваного рішення та зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 15.01.2024 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 до 14 березня 2024 року включно залишити без змін.

Судді: