Справа № 442/3951/23
Провадження № 1-кп/442/61/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000032 від 20.04.2023 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Дрогобич Львівської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, раніше судимого вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.09.2022 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України та вироком Львівського апеляційного суду від 10.08.2023 за ч.4 ст.185, ч.2 ст.263КК України,

про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

Судом визнано доведеним, що 20 квітня 2023 року приблизно о 11 год 00 хв ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_2 , у якій проживає ОСОБА_5 , де разом з ним, а також іншими знайомими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відпочивали та вживали спиртні напої. Під час даного відпочинку ОСОБА_3 побачив в руках у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9С NFC», яким вирішив заволодіти шляхом обману.

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_3 , в цей же день, приблизно о 12 год 00 хв, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна і бажаючи їх настання, з прямим умислом та корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, шляхом обману, повторно, під приводом здійснення телефонного дзвінка, незаконно заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 9С» вартістю 2730 гривень, що належить його знайомому ОСОБА_6 , після цього вийшов із приміщення будинку із вищевказаним мобільним телефоном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро кається і прохає суворо не карати. Пояснив, що разом зі знайомими в с.Станиля відпочивали та вживали алкоголь. Коли побачив у ОСОБА_6 мобільний телефон, то попросив подзвонити. Взяв телефон і пішов у напрямку Трускавця, де здав такий у ломбард.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а інші учасники кримінального провадження не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

Доведеність вини і така кваліфікації дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного у їх сукупності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.

Суд враховує також стан здоров`я обвинуваченого, його характеристику та ставлення до скоєного, те, що на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

З урахуванням наведеного необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі. Саме таке покарання на переконання суду буде достатнім для виправлення останнього та справедливим.

У кримінальному провадженні заявлено цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого 5599 грн. матеріальної шкоди. Позов мотивує тим, що вказаним злочином йому заподіяно матеріальну шкоду на суму 5599 гривень та таку просить стягнути з обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

З абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна»(з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ -19/114-23/8040-ТВ від 08.05.2023 ринкова вартість вживаного мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 9С NFC»станом на 20.04.2023 становить 2730 гривень.

Як встановив суд і описано вище, внаслідок кримінального правопорушення діями ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду, розмір якої становить 2730 гривень.

Зазначений розмір матеріальної шкоди цивільний відповідач визнав повністю і не заперечував її.

Суд вважає доведеним факт заподіяння протиправними діями обвинуваченого матеріальної шкоди потерпілому у заявленому розмірі та погоджується з обґрунтованістю та доведеністю розміру такої шкоди.

Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що між діями ОСОБА_3 та завданою потерпілим матеріальною шкодою є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих потерпілому збитків, суд дійшов висновку, що є усі підстави для задоволення цивільного позову частково.

Витрати у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи становлять 956 гривень.

З речовими доказами слід поступити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.09.2022 та призначити покарання у виді 5(п`яти) років 1(одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим приєднати покарання за вироком Львівського апеляційного суду від 10.08.2023, остаточно призначити до відбуття покарання у виді 5(п`яти) років 1(одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з часу затримання засудженого, тобто з 14.09.2023.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 2730 (дві тисячі сімсот тридцять) гривень. В решті вимог відмовити.

Після вступу вироку в законну силу, речові докази:

коробку від мобільного телефон марки «Xiaomi Redmi 9С NFC» повернути ОСОБА_6 ;

товарний чек та DVD-R диски зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень судових витрат за проведення товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1