ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 619 / 3058 / 23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/ 765 /24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 ,, з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 28.12.2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Золочів Золочівського району Харківської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 09 квітня 2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили вирішено залишити незмінним тримання під вартою.

Долю речових доказів та судових витрат вирішено відповідно до вимог ст.ст. 100 та 126 КПК України.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 , обвинувачується в тому, що у період часу з 23 год 00 хв 08.04.2023 до 00 год 30 хв 09.04.2023, більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановлений не був, він знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час також знаходився ОСОБА_10 , який прийшов до нього в гості.

Надалі, знаходячись у зазначеному домоволодінні, під час спільного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 виник конфлікт з невстановлених під час досудового розслідування причин, під час якого у ОСОБА_12 виник злочинний намір, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , знаходячись на території зазначеного домоволодіння, діючи з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, бажаючи настання смерті останнього, усвідомлюючи суспільну-небезпечність своїх протиправних дій та наслідки, які можуть настати від їх здійснення, діючи умисно, підняв з підлоги сокиру та наніс її обухом 2 удари із достатньою силою в область голови та тулубу ОСОБА_10 , від чого останній впав на підлогу та знаходячись у горизонтальному положенні на підлозі не міг вчиняти опір.

Продовжуючи свій злочинний умисел, розуміючи, що ОСОБА_10 знаходячись у горизонтальному положенні на підлозі не міг чинити опір, у зв`язку з отриманими ушкодженнями, ОСОБА_13 бажаючи настання смерті ОСОБА_10 наніс із достатньою силою близько 20 (двадцяти) ударів кулаками обох рук та ногами, на яких знаходилося взуття, в область голови та тулуба ОСОБА_10 , де розташовані життєво-важливі органи, а також кінцівок останнього, чим спричинив останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи від 21.06.2023 № 12-17/53-БГт/23: на голові та обличчі - садно на голові, синці на обличчі, забійну рану на голові, синець в області лівого вуха, крововилив в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні; грудної клітини - закриту тупу травму грудної клітини у вигляді множинних переломів ребр, з пошкодженням пристінкової плеври зліва, забиттям легень, лівобічний гемоторакс; черевної порожнини - закриту тупу травму органів черевної порожнини у вигляді розриву селезінки, розриву печінки, крововиливу в лівий наднирник, заочеревинної гематоми зліва. Закрита тупа травма органів черевної порожнини у вигляді розриву селезінки, розриву печінки, крововиливу в лівій наднирник, заочеревинної гематоми зліва, що ускладнилася у своєму перебігу крововиливом у черевну порожнину, де було виявлено 1.100 мл крові.

Синці, садно, забійні рани за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також закрита тупа травма грудної клітини у вигляді множинних переломів ребер, з пошкодженням пристінкової плеври зліва, забиттям легень, лівобічний гемоторакс, закрита тупа травма органів черевної порожнини у вигляді розриву селезінки, розриву печінки, крововилив в лівий наднирник, заочеревинна гематома зліва, яка ускладнилася у своєму перебігу крововиливом у черевну порожнину, де було виявлено 1.100 мл крові та ускладнилася у своїй течії травматичним шоком, за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці вчинення злочину, причиною смерті останнього стала закрита тупа травма грудної клітки та закрита тупа травма органів черевної порожнини, які ускладнилися у своїй течії травматичним шоком.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч.1ст. 115 КК України - як умисне вбивство.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, обвинувачений та прокурор подали апеляційні скарги.

Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просив оскаржуваний вирок скасувати та направити кримінальну справу на новий розгляд, у зв`язку з грубим порушенням КПК, а саме отриманням ним обвинувального акту після підготовчого засідання. Також просив надати доручення слідчим ДБР провести перевірку стосовно скоєного, на думку обвинуваченого, службового підроблення, яке, на його думку було вчинене під час вручення обвинувального акту слідчим ОСОБА_14 та прокурором ОСОБА_15 . Просив надати йому державного захисника та вирішити питання щодо повернення його родичам техпаспорту на його автомобіль, посвідчення учасника бойових дій та телефону, які були вилучені працівниками поліції під час ОМП.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений посилається на незаконність та необґрунтованість вироку, у зв`язку з грубим порушеннями вимог ст.291 КПК України.

Обвинувачений посилається на несвоєчасне вручення йому копії обвинувального акту, оскільки розписка про отримання копії обвинувального акту підписана ним 29 червня 2023 року, під час вручення йому другої підозри та ознайомлення з матеріалами справи, але без дати. Як вказує обвинувачений, перед тим, як завести його до зали судових засідань, він надав клопотання до канцелярії поліції (вх.№1298 від 04.07.23), в якому описав всі події, копія якого долучена до матеріалів справи. Прочитавши його, слідчий ОСОБА_14 підготував відповідь (вих.№2539/119-80/13/24-2023 від 04.07.23). Щоб не реагувати на його повідомлення, про скоєння злочинів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які проходять як свідки, прокурор Кришталь терміново підготував супровідний лист до суду та СІЗО. У відділі поліції його протримали більше двох годин, так і не вручили обвинувального акту. Обвинувальний акт він отримав поштою 07.07.2023, після підготовчого судового засідання, яке відбулось 05.07.2023. Як вказує обвинувачений, на копії обвинувального акту, яка знаходиться у прокурора, проставлена зовсім інша дата вручення йому копії обвинувального акту, не та, що вказана в розписці, про що він повідомив суд під час судових дебатів та останнього слова.

На думку обвинуваченого, судом та досудовим розслідуванням досліджено неповно версію та неповно досліджено саме трагічну подію, внаслідок чого це призвело до однобокості та неповноти досудового розслідування та судового розгляду. Як зазначає обвинувачений, з самого початку розслідування, слідчі використали єдину версію відносно скоєння вбивства ним, і ніким іншим, а всі наступні дії були направлені на закріплення цієї єдиної версії слідства.

Як зазначає обвинувачений, в кімнаті, де вони з ОСОБА_17 провели весь день, слідчі вилучили три скляні рюмки та призначили генетичну експертизу. Згідно висновку експерта СЕ-19/121-23/8235-БД від 27.06.2023 р. на трьох рюмка виявлені тільки його сліди ДНК. Слідів вбитого ОСОБА_10 експертами не виявлено. Питання про виявлення на рюмках слідів ДНК ОСОБА_17 експертам не ставилось. З цієї ж кімнати зроблено змив бурих плям з килиму на підлозі та призначають не генетичну, а судово-медичну експертизу. Згідно висновку експерта №15-12/269-Ш/ДМ/2023 від 17.05.2023 року, це кров людини та може належати, як ОСОБА_18 , тай і йому. Для з`ясування питання, кому саме належить ця кров, в подальшому, слідство так і не призначило генетичну експертизу. Вважає, що кров належить ОСОБА_17 , який порізався в результаті необережного поводження з ножом ОСОБА_19 , який він прохав йому подарувати і за яким повернувся о 21 год. та залишився ночувати.

Також, як вказує обвинувачений, під час огляду місця події, було вилучено недопалки цигарок зі столу, за яким він сидів з ОСОБА_20 . Як вказує обвинувачений, за час його спілкування з ОСОБА_17 , ним було випалено в кімнаті 10 цигарок, які він гасить одним способом, притискаючи їх до попільнички фільтром, не пошкоджуючи його цілісність. Проте, в протоколі огляду зафіксовано чомусь лише два недопалки. Призначають генетичну експертизу, згідно висновку №СЕ-19/121-23/8233-БД від 27.06.2023, один недопалок належить ОСОБА_21 , а другий ОСОБА_18 . З огляду фотографій недопалків, які є в матеріалах експертизи, вбачається, що, дійсно, один належить йому, (потушений без пошкодження фільтру), а інший не його, оскільки потушений не тим способом, яким тушить він, з пошкодженням фільтру. А тому, обвинуваченому не зрозуміло, чому в попільничці лише два недопалки, а не більше, як їх було під час спілкування з ОСОБА_17 .

Як зазначає обвинувачений, при ОМП, який розпочався об 01 годині 10 хвилин 09 квітня 2023 року, зазначалися два понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які є його сусідами, і з`явилися на подвір`ї десь о 07-00 годині ранку, а другий понятий ОСОБА_23 зовсім був відсутнім, замістив його ОСОБА_24 , який появився на подвір`ї близько 04-ої години ранку. Під час допиту в суді ОСОБА_24 це підтвердив.

Як вказує обвинувачений, якщо порівняти недопалки, вони різні. При порівнянні видно різницю, один прим`ятий (недопалок, який належить ОСОБА_18 ), інший ні. Згідно висновку №СЕ-19/121-23/11201-БД від 06.06.23, на упаковці від цигарок, вилученої з кімнати, де були вилучені недопалки, виявили тільки його ( ОСОБА_21 ) сліди ДНК. Слідів ДНК вбитого ОСОБА_18 не виявлено, на що обвинувачений просить звернути увагу суд. Як вказує обвинувачений, ОСОБА_17 не палить, тому і немає його слідів. Проте, обвинуваченому не зрозуміло, чому немає слідів ДНК ОСОБА_18 на упаковці від цигарок, на трьох рюмках та кров на килимі на підлозі не його, що на його думку тому, що вбитий ОСОБА_18 ніколи не був у його будинку, і в цю трагічну ніч також.

Також, як вказує обвинувачений, зі столу літньої кухні, де лежав вбитий ОСОБА_18 , вилучено 2 стопки темного кольору та призначають генетичну експертизу, згідно висновку якої,№СЕ-19/121-23/8234-БД від 11.05.23, на одній стопці виявлені слід ДНК обвинуваченого, на другій ОСОБА_18 , що на думку обвинуваченого, вірно, проте, вони були залишені за 4-5 годин до трагічної події, коли ОСОБА_18 та ОСОБА_25 приходили до нього за грошима. Після того, як він дав їм гроші, вони посперечались з ОСОБА_20 , у зв`язку з чим він запропонував залагодити конфлікт та випити їм алкоголю. Ці дві стопки, як зазначає обвинувачений, ОСОБА_26 приніс до літньої кухні з будинку і після використання вони там залишились, а якщо провести генетичну експертизу, то на одній з них будуть сліди ОСОБА_27 , щ свідок ОСОБА_27 підтвердив під час надання показів в суді.

Як вказує обвинувачений, поруч з вбитим ОСОБА_18 лежала його сокира, якою ОСОБА_20 наносив удари по тулубу ОСОБА_18 . Слідчі призначають дві генетичні експертизи. Згідно висновку №СЕ-19/121-23/8231-БД від 22.05.23, встановити генетичні ознаки сліду крові, виявленого на руків`ї сокири не є можливим у зв`язку з низьким вмістом ДНК, у зв`язку з тим, що на голівці сокири (об`єкт №1.4) кров людини не виявлено, генетичні ознаки сліду крові (об`єкт№1.2) та клітин з ядрами (об`єкт №1.3), виявлених на руків`ї сокири, не встановлено, а надати відповідь на питання: Чи збігаються генетичні ознаки людини або клітини з ядрами, наданої на дослідження сокири, з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_10 або зразком букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 стосовно даних об`єктів не є можливим. Коли слідству стало відомо, що на руківці сокири, якою ОСОБА_20 наносив удари по тулубу ОСОБА_18 , немає генетичних ознак слідів ДНК, старший слідчий ОСОБА_28 призначає другу генетичну експертизу на виявлення слідів ДНК ОСОБА_20 на руків`ї сокири. Хоча на початку слідства старший слідчий ОСОБА_29 21.04.23 відмовив у виконанні п.4 клопотання адвоката ОСОБА_30 від 18.04.23, де він просив відібрати у ОСОБА_20 біологічні зразки, а саме букального епітелію, крові, змив рук, сліду папілярних візерунків рук для проведення відповідних експертиз.

Згідно висновку №СЕ-19/121-23/11238-БД від 06.06.23 у зв`язку з тим, що генетичні ознаки сліду крові та клітин з ядрами, виявленого на топорищі сокири (об`єкт №1.5 згідно висновку експерта НДЕКЦ від 23.05.23№СЕ-19/121-23/8243-БД), є непридатними для ідентифікації, надати відповідь на питання: Чи збігаються генетичні ознаки крові людини або клітин з ядрами, наданої на дослідження сокири з речовиною бурого кольору (РБК) з генетичним ознаками зразка букального епітелію свідка ОСОБА_20 , стосовно даного об`єкту, не представляється можливим, що на думку обвинуваченого, вказує на те, що хтось міг знищити сліди ДНК на руківці сокири. Як вказує обвинувачений, коли він пішов до сусіда ОСОБА_31 викликати поліцію, на подвір`ї залишався ОСОБА_17 , а в літній кухні ОСОБА_18 . Після його повернення, ОСОБА_20 сів на велосипед і поїхав додому. Тому, як вважає обвинувачений, для цього було важливо на досудовому слідстві витребувати у оператора зв`язку інформацію щодо телефонних переговорів ОСОБА_20 , починаючи з кінця доби 8 квітня 23 року до закінчення телефонних з`єднань з номером ОСОБА_20 .

Як зазначив обвинувачений, на думку слідства, він бив ОСОБА_18 ногами, згідно висновку №СЕ-19/121-29/10255-БД від 05.06.23, на підошві правого капця, майже посередині, 5 мм від маркування розміру взуття, виявлена кров вбитого ОСОБА_18 . Обвинувачений звертає увагу, що ні на передній частині капців, ні бокових та верхніх частинах, слідів ДНК ОСОБА_18 не виявлено. Сліди крові ОСОБА_18 на його правому капці могли з`явитися під час виносу його тіла з літньої кухні для завантаження до авто. Крім цього, сліди крові на одязі обвинуваченого, а саме на штанах, светрі та куртці, теж могли з`явитися під час завантаження ОСОБА_18 до авто., що може підтвердити сам водій та понятий ОСОБА_22 . На прохання працівників поліції, спільно з начальником кримінального розшуку та дільничним, він виносив тіло ОСОБА_18 до вантажного автомобілю На досудовому слідстві та в суді їх не допитували.

Як зауважує обвинувачений, по даній кримінальній справу слідством проведено 41 експертиза, але провести генетичні експертизи по вилученим трьом рюмкам та сліду крові з килима на підлозі, стосовно наявності слідів ДНК ОСОБА_20 , слідчими так і не здійснено.

Крім цього, як зазначає обвинувачений, слідство намагається довести, що ця трагедія скоєна на побутовому мотиві, що на думку обвинуваченого, не так, оскільки слідство не взяло до уваги, що ОСОБА_32 пізно вночі, разом з вбитим ОСОБА_18 зайшли на подвір`я обвинуваченого, пробрався в будинок і накинувся на нього. Покази обвинуваченого від 09.04.23 слідство не взяло до уваги.

Як зазначає обвинувачений, свідок ОСОБА_20 , який в цей час знаходився на подвір`ї та міг би підтвердити, що на подвір`ї було декілька людей, на досудовому слідстві та в судів нічого не сказав, бо виявився боязливою та трусливою людиною, а його допит проведено поверхово. У своїх свідченнях він так і показав, що злякався на пасіку у село .

На підставі вищевикладеного, обвинувачений вважає, що вирок суду першої інстанції має бути скасованим.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Постановити свій вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді 14 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що судом при постановленні вироку не враховано, що ОСОБА_7 скоїв злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до вимог ч.13 ч.1 ст.67 КК України, є обтяжуючою покарання обставиною. Крім того, обвинувачений не визнавав свою провину у скоєнні навмисного вбивства ОСОБА_10 , з метою уникнення від відповідальності надавав свідчення про те, що вказаний злочин скоїв ОСОБА_33 та, в подальшому, зазначав, що злочин також скоїв ОСОБА_16 . Покази свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_16 є послідовними та відповідали обставинам скоєння ОСОБА_7 злочину, про що суддею у вироку від 28.12.2023 року їм надано оцінку та визнано доказом скоєння ОСОБА_7 умисного вбивства ОСОБА_10 .

А тому, прокурор вважає, що за таких обставин, призначення покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , внаслідок м`якості, а тому, просить вирок скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 14 років позбавлення волі.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити, проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого, заперечував.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, його захисника, прокурора, на підтримку своїх апеляційних вимог, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку, виходячи з наступного.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційних доводів апелянтів, щодо наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає їх слушними, оскільки ця частина доводів не позбавлена правових та фактичних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, зокрема положеннями ст.91 та ст.94 КПК України.

Із цього слідує, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що ставлять під сумнів винуватість обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, при ухваленні вироку, суд першої інстанції, з дотриманням норм ст.ст.17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення та докази і версію сторони захисту, надати їм належну, логічну оцінку, виходячи з вимог ст.ст.91-94 КПК України, та за наявності на те підстав обговорити з учасниками та мотивувати в своєму рішенні можливість визнання доказів неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливило б вибірковість їх оцінки.

Колегія суддів дійшла висновку, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суд не виконав.

Так під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що 08.04.2023 він був вдома, запросив у гості ОСОБА_17 , якого він знає більше 40 років, та вони з ним сиділи випивали на АДРЕСА_2 . Близько 18.00 год подзвонили у двері, він вийшов, там стояв ОСОБА_35 та ОСОБА_10 , останній попросив грошей, він виніс йому гроші і слідом вийшов ОСОБА_17 та почав їх лаяти, він його прогнав і завів хлопців в кухню, налив їм по 2 рюмки і вони пішли. А він з ОСОБА_17 продовжили випивати. Потім він пішов взяв ніж і почав різати хліб. ОСОБА_17 попросив подарувати цей ніж, оскільки він йому сподобався. Він сказав, що ножі не дарять і треба за нього дати гроші. Близько 22.00 год ОСОБА_17 пішов і через 30-40 хв повернувся, сказав, що ніж забув, який хотів, щоб він йому подарував, але він знову сказав йому, що ножі не дарять. Другий раз коли ОСОБА_17 повернувся, він самостійно зайшов у будинок. Потім вони сіли і ще випили. За цілий день вони разом випили десь 0,5 л. Спиртні напої були у нього вдома. ОСОБА_17 привіз пляшку медовухи. Пили вони коньяк. З ним вони випивали в будинку, а з ОСОБА_36 і ОСОБА_10 в літній кухні. ОСОБА_10 пив чи медовуху чи коньяк він не пам`ятає. Він запропонував ОСОБА_17 залишитися у нього ночувати і той залишився. Він ОСОБА_17 завів у кімнату, постелився йому і положив його на диван. Потім і сам пішов ліг у кімнату, в якій був увімкнений телевізор і задрімав. Коли він ліг спати, в кімнаті було темно, але світло від телевізора падало і на нього і на двері. Раптом до нього у кімнату хтось зайшов і почав його за грудки давити. Де в цей момент був ОСОБА_17 йому не видно було. Він побачив цю людину, це був свідок ОСОБА_16 , він його погнав з хати. Потім і сам пішов на вулицю до літньої кухні і у дворі побачив силует на доріжці біля будинку, спіймав його, розвернув і почав наносити удари по спині, в верхню частину тулуба, потім по обличчю куди попадав, разів 10-15 руками, кулаками та ногами, щоб його заштовхати в кухню. Взагалі не більше 15 ударів було. Включив світло, а це був ОСОБА_10 . Він спитав його що той тут робить, а ОСОБА_10 відповісти не зміг. Коли той побіг, він думав, що то ОСОБА_16 , а то був ОСОБА_10 ,і чого він прийшов до нього він не відповів. Вважає, що ОСОБА_10 сам би не зайшов до нього у кімнату. Коли та особа зайшла в будинок в чому він був одягнений він не бачив, а ОСОБА_10 був у куртці та штанах. У ОСОБА_10 і ОСОБА_16 зріст майже однаковий. На той момент ціль була затримати особу, яка зайшла до нього у кімнату і почала його за грудки давити та передати його поліції. Мети на позбавлення життя у нього не було. В процесі сутички він помітив, що на лівій руці у нього кров, він пішов мити руку до умивальника, який знаходився в літній кухні навпроти вікна з другої сторони від газової плити, і почув удар. Було темно і коли він побіг до коридора побачив, що ОСОБА_17 бив обухом топора ОСОБА_10 .. Перший удар був у грудину, а другий по спині. Умивальник по відношенню до вхідної двері на протилежній стороні лівіше. Коли він миє руки, то вхідні двері він не бачить. Коли він мив руки ОСОБА_17 був на вулиці, куняв на стільці, а потім зайшов до кухні. Тобто ОСОБА_17 напав на ОСОБА_10 . Він відштовхнув ОСОБА_17 від ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_17 стоїть і каже, що там ще двоє на вулиці. Він схопив іншу невеличку сокиру і вискочив на вулицю. Потім повернувся і підняв ОСОБА_10 , той був в тяжкому стані, посадив його на ящик з картоплею, біля газової плити, а сам пішов викликати поліцію до ОСОБА_37 , який жив метрів 50 від нього, а ОСОБА_17 залишився там. Чи був у ОСОБА_10 та ОСОБА_17 мобільний телефон він не знає і за цей час вони ні с ким не спілкувалися. ОСОБА_38 виніс телефон, він передзвонив і пішов додому. Зайшов, у дворі стояв автомобіль. ОСОБА_17 сидів на велосипеді. Він сказав, що викликав поліцію, а ОСОБА_17 сказав розбирайтесь з поліцією та поїхав. Він зайшов в літню кухню і побачив ОСОБА_10 на полу колінами вверх і не дихав. Поліція приїхала в 12.10-12.40 год ночі. А все це відбувалося з 23.00 до 24.00 год ночі. Він відразу їм не сказав з ким пив, сказав, що бійка була, думав слідство розбереться, а коли 13 числа отримав копію експертизи, виявилося, що його група крові і ОСОБА_10 одинакові і резус однаковий і згідно ДНК кров на його светрі в одному місці належить ОСОБА_10 , але він контакту з ОСОБА_10 не мав. Слідчі дії закінчилися о 8 годині ранку і слідчі оперативної групи поїхали і у дворі залишилися він та дільничний. Також пояснив, що 09.04.23 десь о 08.40 год приїхала машина, вони зайшли в кухню, він знайшов старе покривало і вони положили на нього ОСОБА_10 . Він брав ОСОБА_10 зі сторони голови, а вони в ногах і несли його до машини, загрузили його і потім його повезли в районний відділок. Всього цього з самого початку він не розповідав, оскільки сподівався, що слідство розбереться, але так і не розібрались. Як все було насправді він другий раз розповів. Він спочатку хотів вигородити ОСОБА_17 . Допитали його 09 квітня 2023 року о 13.00 год, більше слідчого він не бачив, тільки 29.06.23 побачив.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого, його пояснень під час апеляційного розгляду та пояснень, наданих на заперечення прокурора на апеляційну скаргу обвинуваченого, вбачається, що під час судового розгляду в суді першої інстанції судом першої інстанції не було належним чином перевірено версію обвинуваченого стосовно перебування ОСОБА_17 в домі ОСОБА_7 , а саме повернення ОСОБА_17 увечері, а також те, що ОСОБА_17 міг перебувати в домі у ОСОБА_7 в той момент, коли там же міг отримати тілесні ушкодження потерпілий, на що вказує сам обвинувачений. Крім того, не перевірено та не надано оцінку щодо речей ОСОБА_17 , а саме мобільного телефону, місце знаходження якого не встановлено та відсутність даних про знаходження його з його мобільним телефоном у своєї матері.

З цією метою суду першої інстанції необхідно було обговорити з учасниками та належним чином розглянути, заявлені стороною захисту клопотання, зокрема, і про надання тимчасового доступу до речей і документів, а саме мобільного телефону ОСОБА_17 , на якого вказує ОСОБА_7 , щодо вхідних і вихідних дзвінків та місцезнаходження його. В даному випадку, суд обмежився поверховим допитом свідків по справі, в тому числі і ОСОБА_17 та не спростовано версію обвинуваченого про те, що ОСОБА_17 міг перебувати у ОСОБА_7 в той момент, коли там же міг отримати тілесні ушкодження потерпілий.

Крім того, як зазначає в апеляційній скарзі обвинувачений, в протоколі огляду місця події зазначені поняті ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , в той час, як під час проведення огляду місця події, який розпочався об 01 -10 години 09.04.2023 року, замість ОСОБА_23 , був присутнім ОСОБА_24 , який появився на подвір`ї близько четвертої години ранку, а понятий ОСОБА_22 о сьомій годині ранку. Вказані свідки судом першої інстанції допитані не були, вказані протиріччя не усунуті.

Як зазначає обвинувачений, в кімнаті, де вони з ОСОБА_17 провели весь день, слідчі вилучили три скляні рюмки та призначили генетичну експертизу. Згідно висновку експерта СЕ-19/121-23/8235-БД від 27.06.2023 р. на трьох рюмка виявлені тільки його сліди ДНК. Слідів вбитого ОСОБА_10 експертами не виявлено. Питання про виявлення на рюмках слідів ДНК ОСОБА_17 експертам не ставилось. З цієї ж кімнати зроблено змив бурих плям з килиму на підлозі та призначено не генетичну, а судово-медичну експертизу. Згідно висновку експерта №15-12/269-Ш/ДМ/2023 від 17.05.2023 року, це кров людини та може належати, як ОСОБА_18 , тай і йому. Для з`ясування питання, кому саме належить ця кров, в подальшому, слідство так і не призначило генетичну експертизу. На думку обвинуваченого, ця кров належить ОСОБА_17 , який порізався в результаті необережного поводження з ножом ОСОБА_19 , який він прохав йому подарувати і за яким ОСОБА_17 зі слів обвинуваченого повернувся о 21 год. та залишився ночувати.

А тому, під час судового розгляду без відповіді залишилось питання, чия кров, чи речовина, схожа на кров людини, була знайдена на килимі у кімнаті.

Також суду першої інстанції слід перевірити обставини щодо того, що підготовче судове засідання було проведено без вручення ОСОБА_7 обвинувального акту, на що вказує обвинувачений та його захисник.

Оцінюючи оскаржуваний вирок суду першої інстанції на предмет відповідності його вимогам ст.370 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Згідно зі ст. 370 КПК України, мотивування, обґрунтування висновків суду, передбачає не простий виклад, їх перерахування, а й їхній аналіз. Не можна визнати мотивованим вирок, в якому вміст доказів не розкрито та в якому залишилися не спростованими докази, що суперечать обвинуваченню або не приведені переконливі мотиви на спростування будь-якого доказу.

Мотивування повинно відповідати кільком вимогам, а саме: вирок може ґрунтуватися тільки на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні; висновки суду повинні відповідати тому, що встановлено в судовому засіданні; вирок може ґрунтуватися лише на точно встановлених фактах, а не на припущеннях. Аналізовані докази слід викладати таким чином, щоб був ясний їх логічний зв`язок з фактом злочину. При наявності суперечливих доказів у вироку має бути пояснено, чому суд приймає одні з цих доказів і відкидає інші. Оцінювання доказів, відповідно до вимог ст.94 КПК України, повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, які й необхідно наводити у вироку і аналізувати.

В даному випадку, суд першої інстанції обмежився лише формальним переліком зібраних по справі доказів, без їх аналізу стосовно показань, які давали учасники справи, не усунувши протирічь та суперечностей в показаннях свідків та обвинуваченого.

Зазначені обставини свідчать про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що на думку колегії суддів, має істотне значення, оскільки під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, передбачені ст. 91 КПК України, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Разом з цим, переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційної скарги прокурора, колегія суддів погоджується з нею лише в частині необхідності скасування оскаржуваного вироку, внаслідок невідповідності судового рішення вимогам ст. 370 КПК України.

З урахуванням вимог, наведених у ст. 370 КПК України, щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, суд першої інстанції їх не дотримався, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно приписів ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Крім того, вказані процесуальні порушення істотно впливають на реалізацію таких засад кримінального провадження, як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, ефективного забезпечення права на захист, які передбачені та гарантуються нормами ст.ст.7, 8, 9, 11, 17, 20, 22 КПК України.

При наведених вище обставинах, колегія суддів приходить до висновку про істотне порушення норм кримінально-процесуального законодавства при розгляді справи, у зв`язку з чим, вирок підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню до нового розгляду у суді першої інстанції. При цьому, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості усунути зазначені недоліки.

Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог ст.374 і ст.370 КПК України щодо змісту мотивувальної частини обвинувального вироку та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 1,2,10,15,16 ч.1 ст.7 КПК України верховенство права, законність, презумпція невинуватості та можливість реалізації права на захист, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованість і вмотивованість судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України.

Разом з цим, належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, враховуючи, що прокурор змінив апеляційні доводи та не просив апеляційний суд про дослідження доказів по справі, та відсутності у зв`язку з цим процесуальної можливості постановлення свого рішення без дослідження доказів судом апеляційної інстанції, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок суду скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що відповідає нормам ч.1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,2, 3 ч. 1 ст. 409; п. 1, 2 ст. 410; п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 411 КПК України

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити в повному обсязі, при цьому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а оскаржуваний вирок скасуванню та призначенню нового розгляду даної справи в суді першої інстанції.

При цьому, під час нового розгляду судом першої інстанції слід звернути увагу і на інші обставини, для встановлення об`єктивної істини по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.7,ч.6 ст.9, 370, 374, 392, 393, 404, 405, п.6 ч.1 ст 407; п.п. 1,2,3 ч.1 ст.409; п.1,2 ст.410; п.п.1,3,4 ч.1 ст.411, ч.1 ст.412; 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 28 12 2023 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України, - скасувати.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити частково.

Призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 28 квітня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали в касаційному порядку не передбачене.

Судді:

____________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3