У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщені Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000268, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2023 року в рамках кримінального провадження №0000268.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2023 накладено арешт із забороною розпорядження, але без заборони законним володільцям права користування на транспортний засіб марки "Toyota Land Cruiser", номерний знак НОМЕР_1 .

Зазначає, що власник арештованого майна ОСОБА_4 у даному кримінальному проваджені не має жодного статусу та за його участі не виконано жодної процесуальної дії, що додатково свідчить про відсутність потреби у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі наведеного, просить скасувати арешт майна, що накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2023 року по кримінальному провадженню №0000268 на транспортний засіб "Toyota Land Cruiser", номерний знак НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 не скористався правом на участь у судовому засіданні та його представник ОСОБА_3 подала заяву, згідно якої просить провести розгляд справи без їх участі та задоволити клопотання.

Прокурор у судове засідання не з`явився та подав заяву, згідно якої просив провести розгляд клопотання без його участі та відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2023 року накладено арешт із забороною розпорядження, але без заборони законним володільцям права користування на транспортний засіб марки "Toyota Land Cruiser", номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 .

Слідчим суддею також встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР було внесено 21.09.2022 року та досудове розслідування станом на теперішній час проводиться вже близько року і шести місяців, дійсним власником арештованого транспортного засобу є ОСОБА_4 , та слідчому судді не надано доказів того, що йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину у даному кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 № 475/97-ВР, зокрема, статтею 1 визначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

За нормою пункту 39 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Згідно зі ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої в наслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Приймаючи до уваги те, що власником вищевказаного транспортного засобу є ОСОБА_4 , з часу накладення арешту на майно минуло близько трьох місяців, відомостей стосовно повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яке досліджується у рамках даного провадження, органом досудового розслідування не надано, як і не надано доказів необхідності проведення з ним слідчих чи процесуальних дій, зважаючи на те, що санкція статті не передбачає конфіскації майна та слідчому судді не надано додаткових доказів на підтвердження необхідності існування накладеного арешту на автомобіль, слідчий суддя приходить до висновку, що відпала потреба у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження та накладений арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 167, 174, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.12.2023 року по справі №308/20517/23 в частині заборони розпорядження на транспортний засіб марки "Toyota Land Cruiser", номерний знак НОМЕР_1 скасувати.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1