Справа № № 585/1364/24
Номер провадження №1-кп/585/358/24
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

08 травня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської обл., громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно п. 2 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою КМУ від 08 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511), посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Пунктом 16 вказаного положення передбачено, що посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС. Пунктом 21 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою КМУ від 08 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511) передбачено, що посвідчення водія видається після складення особою у територіальному сервісному центру МВС іспитів, передбачених пунктом 18 Положення. Також пунктом 23 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» передбачено, що посвідчення водія видається особисто під підпис після пред`явлення паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано додатковий захист, та оригіналу медичної довідки встановленого зразка, дійсної на дату подання заяви щодо обміну посвідчення водія або отримання його після втрати чи викрадення. Так, в кінці 2019 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 18.12.2019, ОСОБА_4 знаходячись за адресою АДРЕСА_2 взяв посвідчення водія категорій А,В,С серії НОМЕР_2 , яке видане 03.08.2006 ДАІ ГУ УМВС України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей час ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що ОСОБА_5 , у зв`язку зі станом здоров`я, користуватися вказаним посвідченням водія не буде, вирішив виготовити для себе посвідчення водія шляхом вклеювання у посвідчення водія категорій А,В,С серії НОМЕР_2 , яке видане 03.08.2006 ДАІ ГУ УМВС України на ім`я ОСОБА_5 свого фото. Таким чином, виготовив підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає право керування транспортними засобами із категоріями А, В та С. В подальшому ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що посвідчення водія категорій А,В,С серії НОМЕР_2 , яке видане 03.08.2006 ДАІ ГУ УМВС України на ім`я ОСОБА_5 підроблене, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, почав зберігати при собі з моменту його виготовлення та до 29.02.2024 використовував, як документ, який надає право керувати транспортними засобами категорії А,В та С. Так, 29 лютого 2024 року близько 20 год. 52 хв., ОСОБА_4 , рухаючись за кермом автомобіля марки ЗАЗ ДЕУ «Ланос», державний номерний знак НОМЕР_3 , був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Роменського РВП ГУНП в Сумській області, за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Героїв Роменщини, у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху. На вимогу працівників поліції відповідно до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.1, 2.4 розділу 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 ОСОБА_4 пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. При цьому, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, так як він відповідне навчання не проходив, спеціальні іспити щодо отримання посвідчення водія не здавав, та відповідно право на керування транспортним засобом у встановленому законом порядку не набув, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність свого діяння та бажаючи його настання, з метою введення в оману працівників поліції щодо наявності у нього правакерування транспортним засобом, пред`явив завідомо підроблене посвідчення водія, серії: НОМЕР_2 , яке видане 03.08.2006 ДАІ ГУ УМВС України на ім`я ОСОБА_5 року народження, таким чином, використав завідомо підроблений документ.

Такі дії ОСОБА_4 в ході досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 та ч.4 ст. 358 КК України.

В обвинувальному акті вказано що ОСОБА_4 , звинувачується у підробленні посвідчення водія серії НОМЕР_2 , з метою його використання, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого 1 ст. 358 КК України. Також, ОСОБА_4 , обвинувачується у використанні завідомо підробленого офіційного документа, а саме використанні завідомо подробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_5 , тобто вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання в якому просить закрити справу по ч.1 ст. 358 КК України так як пройшло вже більше 3 років. Пояснив що розуміє наслідки прийняття судом такого рішення і розуміє що закриття провадження з таких підстав не є реабілітуючим.

Прокурор вважає, що ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 358 КК України в зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження підлягає закриттю. Кримінальне правопорушення було вчинене не пізніше 18 грудня 2019 року.

В ході досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачувалася у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, за вчинення якого визначено максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до двох років. Як вказано в обвинувальному акті подія сталася не пізніше 18 грудня 2019 року. Даних про те що перебіг давності зупинявся чи переривався сторони кримінального провадження суду не надали, в матеріалах такі дані відсутні.

Відповідно ч.1 ст. 283 КПК України особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Згідно п. 1) ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23 грудня 2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Відповідно до ст. 11-1 КПК таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

Статтею 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності. Таким чином згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких зупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила злочин, від слідства та суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового злочину.

Згідно п.2) ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Стаття 19 Конституції України, визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Для вирішення даного клопотання суд вважає доцільним застосувати і практику Верховного суду, а саме в постанові від 26 березня 2020 року у справі права № 730/67/16-к, провадження № 51-6463км19, Верховний Суд зазначив що за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Вирішуючи клопотання обвинуваченого про закриття провадження у справі суд виходить з вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, яка передбачає негайний розгляд заявленого клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому КПК України не ставить обов`язок суду негайно розглянути клопотання в залежність від стадії розгляду провадження, наявності чи відсутності доказів на підтвердження доводів тієї чи іншої сторони як і доказів на спростування таких доводів, та інших обставин, не залежно від їх значущості для провадження та учасників. Для вирішення такого клопотання законодавством визначено необхідність з`ясувати наступні обставини: наявність клопотання про закриття кримінального провадження за строками та згоди обвинуваченого на таке закриття, оскільки саме обвинувачений вправі наполягати на розгляді кримінального провадження по суті задля доведення у визначеному порядку його винуватості і винесення вироку; дані про закінчення строку давності; дані на підтвердження того що відбувся злочин, чим може виступати обвинувальний акт в сукупності зі з`ясованою в судовому засіданні, при розгляді такого клопотання, позицією сторін. При цьому, для вирішення такого клопотання, законодавством не визначено обов`язок суду чи учасників провадження збирати та досліджувати ті чи інші докази. В будь-якому випадку, для вирішення клопотання про закриття кримінального провадження за закінченням строку давності, за умови згоди на це обвинуваченої особи, немає потреби встановлювати беззаперечну винуватість особи у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки провадження закривається з нереабілітуючих підстав і в даному випадку згода особи обвинуваченого на закриття розцінюється як одна із форм визнання винуватості. В той же час, ухвалою про закриття провадження у зв`язку з закінченням строків давності не встановлюється винуватість особи з чітким визначенням ступеню вини та конкретизацією допущених порушень. Слід відмітити, що навіть за умови коли особа, яка обвинувачується у вчиненні злочину, заперечує проти закриття провадження по закінченню строків давності, суд, розглянувши провадження по суті, за наявності підстав визнати особу винною у вчиненні інкримінованого злочину, визнає особу винною у вчиненні злочину, після чого зобов`язаний звільнити її від кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, виходячи з того що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 дійсно мало місце, в цьому діянні містяться ознаки складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, що підтверджено матеріалами кримінального провадження, та наявні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності, передбачені п. 2) ч. 1 ст. 49 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити провадження у справі.

При цьому суд відмічає,що період вчинення кримінального правопорушення в обвинувальному акті визначений «не пізніше 18 грудня 2019 року» що не є цілком зрозумілим, оскільки в такому випадку сприймається що діяння було вчинене до 18 грудня 2019 року, проте якщо сторона обвинувачення, яка зобов`язана доводити вину особи, вважає можливим закрити провадження без з`ясування цих обставин, суд не повинен перебирати на себе функцію сторони обвинувачення, і з`ясовувати обставини, які не бажає з`ясовувати сторона обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 288, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження задоволити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України закрити.

Апеляція на ухвалу суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд протягом 7 - ми днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 10 годині 20 хвилин 10 травня 2024 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1