ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1358/24 Справа № 191/2932/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2024 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , поданого в інтересах засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

щодо вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 щодо вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року щодо ОСОБА_9 , засудженого за ч.2 ст.307, ч.2 ст.311 КК України.

Обгрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що розгляд клопотання захисника, яке фактично полягає у визначенні того, яке саме майно підлягає конфіскації, не входить до компетенції суду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, та має бути вирішено іншим компетентним органом у передбаченому законом порядку.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити його клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням рішення.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що питання, зазначені ним у клопотанні, входять до переліку питань, визначених ст. 539 КПК України. Вважає, що оскільки конфіскація майна є додатковим видом покарання та направлена на майно, яке було набуте винною особою до набрання законної сили відповідного вироку, а майно, набуте після набрання законної сили вироку, не може підпадати під дію вироку та розглядатися як об`єкт для конфіскації. Зазначає, що орган державної виконавчої служби у межах виконавчого провадження №60966997 вийшов за межі вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року у справі №191/2932/18 у частині конфіскації майна засудженого, оскільки квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_9 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 січня 2020 року, не може підлягати конфіскації в дохід держави у межах виконавчого провадження №60966997 з приводу примусового виконання виконавчого листа №191/2932/18 від 23 грудня 2019 року. Вважає, що вимоги ч. 1 ст. 48 КВК України, ст.ст, 50, 59 КК України прямо вказують на те, що саме суд уповноважений зазначити майно, що підлягає конфіскації відповідно до вироку суду.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і задовольнити його клопотання.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційним судом встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року ОСОБА_9 було засуджено за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, який набрав законної сили 29 листопада 2019 року.

З метою виконання вироку Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області був виданий виконавчий лист від 23 грудня 2019 року, строк пред`явлення якого до виконання 29 лютого 2020 року.

Постановою державного виконавця ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 14 січня 2020 року було відкрито виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом.

Постановою державного виконавця ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 10 червня 2020 року було накладено арешт на майно боржника ( ОСОБА_9 ), а саме: квартиру, загальною площею 22,7 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Захисник, вважаючи, що при виконанні вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року у справі №191/2932/18 у частині конфіскації майна виникли сумніви у законності дій органу державної виконавчої влади при примусовому виконанні виконавчого листа від 23 грудня 2019 року та виникли протиріччя, які пов`язані із зверненням стягнення на майно ОСОБА_9 , а саме квартири, яка на переконання захисника не підлягає конфіскації, звернувся до суду першої інстанції в порядку п. 14 ч. 2 ст. 537 КПК України із клопотанням про вирішення питання щодо переліку майна засудженого та встановлення, чи підлягає конфіскації відповідно до вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року квартира, яка належить ОСОБА_9 .

Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника суд виходив з того, що воно не може бути вирішене в порядку виконання вироку суду за правилами ст.ст. 537, 539 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Питання про конфіскацію майна вирішується у порядку, встановленому КПК України та КВК України.

Згідно з ч. 2 ст. 52 КК України додатковим покараннями є, зокрема, конфіскація майна, яке полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (ст. 59 КК України).

Статтею 48 КВК України передбачено, що суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання Державній виконавчій службі, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється Державною виконавчою службою за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Конфіскації підлягає майно, що є у власності засудженого. Спори, пов`язані з конфіскацією майна, вирішуються в порядку, встановленому законом (ч.ч. 1, 3 ст. 49 КВК України).

Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій на час виконання вироку в частині конфіскації майна, є Законом України «Про виконавче провадження».

У даному провадженні захисник фактично не погоджується з арештом на квартиру, накладеним в порядку виконання вироку суду про конфіскацію майна, як додаткового покарання.

Порядок судового оскарження урегульовано Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до частини першої статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судових наказів; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Тому необхідно розрізняти випадки звернення до суду зі скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (рішень, ухвал, постанов судів різних юрисдикцій) та в порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні рішень інших органів (постанов, наказів, ухвал та інших документів), які є виконавчими документами і підлягають примусовому виконанню відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Статтями 537, 539 КПК України, якими урегульовані питання, які вирішуються під час виконання вироків. Положеннями ст. 539 КПК України визначено порядок вирішення судом питань, які виникають під час виконання вироку. Проте зазначеними нормами закону не встановлено порядку розяснення державному виконавцю чи сторонам провадження переліку майна, яке підлягає конфіскації в порядку виконання вироку.

Крім того, положеннями КПК України (розділом VIII) не встановлено порядок оскарження рішення, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб стосовно виконання судового рішення щодо конфіскації майна у кримінальному провадженні.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що вказане клопотання захисника не може бути вирішене в порядку виконання вироку суду за правилами КПК України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала судду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2024 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_8 , залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4