Справа № 308/5343/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000104 від 23.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна, -

В С ТА Н О В И В:

16.04.2024 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000104 від 23.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, організував незаконне переправлення через державний кордон України громадянин України, яким заборонено виїзд за межі території України, шляхом перетинання державного кордону України поза межами пунктів пропуску.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з метою особистого протиправного збагачення, ОСОБА_4 , в січні 2024 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, підшукала громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому під час дії правового режиму воєнного стану заборонено виїзд за межі України, та якому повідомила, що може посприяти у незаконному перетині державного кордону України, обумовивши дату та механізм незаконного переплавлення через державний кордон України, а також визначивши вартість такої незаконної послуги для ОСОБА_5 у сумі 7 000 доларів США, на що останній надав згоду.

Так, 23.02.2024 року ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, здійснюючи свою протиправну діяльність за заздалегідь обумовленим планом, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, задля незаконного переправлення через державний кордон України громадянин України, яким заборонено виїзд за межі території України, зідзвонилась з ОСОБА_5 , котрому повідомила, що для організації переправлення його через державний кордон України, йому необхідно буде з`явитися до міста Мукачево Закарпатської області, та самостійно поселитися до готелю без її участі та посередництва, так як це необхідно для здійснення конспіративних заходів з її сторони.

У подальшому 22.03.2024 ОСОБА_5 прибув до міста Мукачево та відповідно до попередніх вказівок ОСОБА_4 самостійно поселився до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Того ж дня, а саме 22.03.2024 ОСОБА_4 діючи з метою власного протиправного збагачення, діючи з відома невстановлених досудовим розслідуванням осіб, приїхала на зустріч котра відбулась в піцерії «Колізей», яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_5 , в ході вищезазначеної зустрічі ОСОБА_4 провела попередній інструктаж останнього, завірила в готовності переправлення його через Державний кордон України, та отримала грошові кошти в сумі 7 000 доларів США в знак грошової винагороди за її протиправні послуги.

23.03.2024 ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, здійснюючи свою протиправну діяльність за заздалегідь обумовленим планом, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, задля незаконного переправлення через державний кордон України громадянин України, яким заборонено виїзд за межі території України, підтвердила свій протиправний намір з переправлення ОСОБА_5 через державний кордон України, однак повідомила останнього, що за причин котрі не залежать від неї та її на даний час невстановлених спільників, вказане переправлення відбудеться в інший день.

Після чого ОСОБА_5 за вказівкою ОСОБА_4 , було перевезено невстановленою досудовим розслідуванням особою та за допомогою невстановленого транспортного засобу до Хустського району Закарпатської області, де у селі Липча, урочищі Черять останнього поселено на безоплатній основі до ранчо «Хайленд». Де за вказівкою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 очікував переправлення його через державний кордон України до 03.04.2024.

Надалі 03.04.2024 невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, діючи з відома ОСОБА_4 , використовуючи невстановлений на даний час досудовим розслідуванням транспортний засіб, забрали ОСОБА_5 та перевезли його до готелю « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та наказали йому викликати таксі на 04 годину 15 хвилин 04.04.2024, на якому останній має доїхати до автовокзалу у місті Берегово, після чого сісти на електричку та проїхати до залізничної станції у населеному пункті Велика Бийгань, що знаходиться у Берегівському районі Закарпатської області.

04.04.2024 о 04 годині 15 хвилин відповідно до вказівок ОСОБА_4 та невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб ОСОБА_5 сів до раніше замовленого таксі (невстановленого танспортного засобу), на якому проїхав до залізничної станції у місті Берегово, де відповідно до попередніх домовленостей та вказівок сів до електрички та проїхав до залізничної станції у населеному пункті Велика Бийгань, що знаходиться у Берегівському районі Закарпатської області.

Окрім того встановлено, що при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, часі та місці, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з метою особистого протиправного збагачення, спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, взяла на себе зобов`язання організувати незаконне переправлення осіб через державний кордон України, поза межами пунктів пропуску, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за невстановлену на даний час грошову винагороду за такі протиправні послуги.

Так ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебуваючи на залізничній станції у населеному пункті Велика Бийгань, що знаходиться у Берегівському районі Закарпатської області, виконуючи вказівки ОСОБА_4 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, були затримані працівниками правоохоронних органів.

Крім того 04.04.2024 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 було затримано працівниками правоохоронних органів за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене з корисливих мотивів.

04.04.2024 року в проміжок часу з 09 години 56 хвилини по 10 годин 05 хвилин заступником начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_9 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України проведено обшук автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі ARTEON чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого вилучено та в подальшому вилучено наступне:

- автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі ARTEON чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ключ пульт запуску до автомобіля.

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Беручи до уваги викладене вище, орган досудового розслідування просить накласти арешт на вилучені 04.04.2024 у ході обшуку автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі ARTEON чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; по кримінальному провадженні № 0000104 від 23.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, із забороною використання та розпорядження зазначеними, наступні речі, предмети та документи, а саме:

- автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі ARTEON чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ключ пульт запуску до автомобіля.

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

У судове засідання прокурор не прибув, однак в матеріалах справи наявна його заява в якій він просить розгляд справи провести без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Власник майна у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1,2,3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що Головним управлінням національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 23.02.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000104 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що підставою для внесення до ЄРДР слугували матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень.

З витягу з ЄРДР, а саме з короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що до відділу розслідувань особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області надійшли матеріали з Управління СБУ в Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами бере участь в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України поза пунктом пропуску з корисливих мотивів.

З протоколу обшуку від 04.04.2024 року вбачається, що 04.04.2024 року заступником начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_9 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України проведено обшук автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі ARTEON чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого вилучено: автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі ARTEON чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; ключ пульт запуску до автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно ухвали слідчого судді від 16.04.2024 року було надано стороні обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000104 від 23.02.2024 року дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі ARTEON чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_10 та яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був проведений 04.04.2024 року та в ході якого виявлено та вилучено наступне: автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі ARTEON чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ НОМЕР_2 запуску до автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_9 вищезазначене виявлене та вилучене майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно витягу вбачається, що автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі ARTEON чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_10 .

Слідчим суддею встановлено, що майно, яке тимчасово вилучене в ході огляду місця події, є майном особи, яка не є підозрюваними, обвинуваченими у даному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, звертаючи увагу на імперативний характер кримінального процесуального законодавства, вважає за необхідне наголосити на той факт, арешт майна у кримінальному провадженні допускається виключно з метою та у спосіб визначений ч. 2 ст. 170 КПК України.

Разом з тим, слідчий просить накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні та недопущення їх подальшого використання та розпорядження.

Враховуючи все вищенаведене, слідчий суддя приходить висновку, що прокурором жодними належними та допустимими доказами не доведено наявність визначених чинним кримінальним процесуальним законодавством підстав, мети для накладення арешту на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі ARTEON чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ пульт запуску до автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Разом з тим, слідчий суддя вважає, що в клопотанні не міститься достатніх і належних доказів наявності правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки не надано слідчому судді доказів, що таке майно може бути речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, відповідно є недоведеним обґрунтування необхідності арешту вилученого майна в частині запобігання його знищенню, перетворенню, відчуженню чи приховуванню від органів досудового розслідування, тобто посилання прокурора на те, що вилучене майно може бути знаряддям злочину, на переконання слідчого судді є припущенням сторони обвинувачення, не є співрозмірними із вимогами кримінально-процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити повністю у задоволенні клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000104 від 23.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна.

Вилучений в ході обшуку 04.04.2024 року автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі ARTEON чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; ключ пульт запуску до автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу повернути його власнику ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1