Справа № 169/317/24
Провадження № 1-кп/169/42/24
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі міського типу Турійськ Турійського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, одружений, має повну загальну середню освіту, є громадянином України, раніше несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 369 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

08 березня 2024 року о 09 годині 42 хвилини на вулиці Набережній в селищі Турійськ Ковельського району Волинської області екіпажем відділу реагування патрульної поліції Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області у складі старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та сержанта поліції ОСОБА_6 під час патрулювання територією обслуговування було зупинено транспортний засіб «Сітроен Джампі», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 .

У зв`язку з наявністю ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_4 поліцейський ОСОБА_6 запропонував останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Алкофор 505» на місці зупинки. На вказану вимогу поліцейського ОСОБА_4 погодився і повідомив, що алкогольних напоїв не вживав. ОСОБА_4 пройшов огляд, за результатом якого прилад показав 1.613 проміле. З таким результатом ОСОБА_4 погодився та від проходження огляду у закладі охорони здоров`я відмовився, після чого ОСОБА_4 було повідомлено, що відносно нього буде складений протокол за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ознайомлено з правами та обов`язками.

Після цього, 08 березня 2024 року о 09 годині 50 хвилин поблизу будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , діючи умисно з метою ухилення від притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, усно запропонував поліцейському ОСОБА_6 , який відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є службовою особою правоохоронного органу у зв`язку з постійним виконанням функцій представників влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 200 (двісті) доларів США за те, щоб він не складав будь-яких процесуальних документів та не фіксував вказану вище подію.

Від прийняття зазначеної неправомірної вигоди поліцейський ОСОБА_6 відмовився та роз`яснив ОСОБА_4 про те, що його дії є неправомірними і за їх вчинення передбачена кримінальна відповідальність.

Проте, ОСОБА_4 , не зважаючи на попередження про кримінальну відповідальність, продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, 08 березня 2024 року о 10 годині 19 хвилин поблизу будинку АДРЕСА_2 підійшов до службового автомобіля працівників поліції «Тойота Пріус», номерний знак НОМЕР_2 , через відчинене вікно передніх пасажирських дверей протягнув свою праву руку в салон автомобіля і поклав у незачинену папку з документами, яка перебувала в руках інспектора ОСОБА_5 , гроші в сумі 200 (двісті) доларів США.

Після цього інспектор ОСОБА_5 негайно у межах своїх повноважень відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про запобігання корупції» вжив невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення злочину шляхом повідомлення по телефону про цей факт оперативного чергового Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і показав, що зранку 08 березня 2024 року керував автомобілем по вулиці Набережній в селищі Турійськ та був зупинений поліцейськими. Під час розмови поліцейський запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора на місці зупинки. Результат огляду 1.6 проміле, з яким він погодився, оскільки вживав алкогольні напої. Потім він запропонував поліцейському гроші за те, щоб не складав протокол. Поліцейський повідомив йому, що такі дії є злочином, але не зважаючи на попередження, він підійшов до службового автомобіля та через відчинене вікно поклав у папку з документами 200 доларів США.

У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаявся, просив суворо його не карати.

Наведені вище показання обвинуваченого цілком узгоджуються з фактичними обставинами справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, та роз`яснено їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, судом за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікує його дії за частиною першою статті 369 Кримінального кодексу України як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу учасники судового провадження не заявляли.

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи із мети кримінального покарання й принципів справедливості, законності, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та відомостям про особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином, особу винного, який є працездатною особою, учасником бойових дій, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працює, здійснює догляд за батьком, який є особою з інвалідністю ІІ групи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного вище та виходячи із необхідності й достатності покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу ближче до мінімального розміру в межах санкції частини першої статті 369 Кримінального кодексу України, будучи переконаним в тому, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статей 96-1, 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2024 року на дві купюри номіналом по 100 доларів США (LB 31784682 K, PE 65492304 B) відповідно до вимог частини четвертої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України слід скасувати.

Керуючись статтями 368, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 369 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 19550 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази:

-дві купюри номіналом по 100 (сто) доларів США (LB 31784682 K, PE 65492304 B), що знаходяться на зберіганні у відділенні Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за адресою: Волинська область, місто Луцьк, Градний узвіз, 4, конфіскувати в дохід держави;

-електронний носій інформації «myMedia» DVD-R з відеофайлами залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2024 року на дві купюри номіналом по 100 (сто) доларів США (LB 31784682 K, PE 65492304 B), скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий