У Х В А Л А

слідчого судді

12.07.2024 м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у ході розгляду клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , що погоджене прокуроркою Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000711 від 10.07.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий ВРЗЗС СВ ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_3 ,звернувся до слідчого судді Франківського районного суду м. Львова із клопотанням про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження № 0000711 від 10.07.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Дане клопотання погоджене із прокуроркою Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 .

У своєму клопотанні слідчий та прокурор покликаються на те, що 09.07.2024 у період з 08:00 по 09:00, невідома особа, шляхом підбору ключа проникла в квартиру АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала грошові кошти в сумі 17100 доларів США та 5000 гривень, чим спричинила ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на загальну суму 700 970 гривень.

Так, 09.07.2024 слідчим ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області проведено огляд місця полії квартири АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: врізний замок вхідних дверей, блокнот який знаходився над грошовими коштами, та інші речі.

10.07.2024 слідчим ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області вище вказані речі, було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000711 від 10.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Просить клопотання задовольнити.

Слідчий та прокурорка у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду даного клопотання, про причини неявки суд не повідомили.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши подані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань випливає наявність кримінального провадження № 0000711 від 10.07.2024в рамках якого розглядається вказане клопотання.

Відповідно до матеріалів клопотання слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на врізний замок вхідних дверей, блокнот, який знаходився над грошовими коштами.

Як встановлено слідчим суддею, зі змісту клопотання, таке носить лише формальний характер з огляду на відсутність мотивування та обґрунтування процесуального рішення, в розумінні ст. 110 КПК України.

Положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, регламентовано, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що завданням заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, відповідні відомості щодо можливості настання таких подій, тобто ризиків, повинні бути відображені та підтвердженні суб`єктом, які подає клопотання до слідчого судді, суду.

Аналізуючи мотивованість та підставність заявленого клопотання про накладення арешту на майно на предмет його відповідності, в тому числі положенням статті 170 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про арешт майна, не відповідає вимогам ст.171 КПК України, відтак до задоволення нн підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , що погоджене прокуроркою Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000711 від 10.07.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6