ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/204/24 Справа № 705/1787/23 Категорія: ч. 2 ст. 190 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 18.10.2023 р. у кримінальному провадженні № 0000205 від 10.08.2022 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком ОСОБА_7 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Червона Мотовилівка

Фастівського району Київської області, українець,

громадянин України, має середню освіту,

неодружений, на утриманні має неповнолітню

дитину, непрацюючий, раніше не судимий,

проживає:

АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 1 року обмеження волі,

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим із зарахуванням покарання, відбутого повністю за вироком Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 6.12.2022 р., ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Визнано ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного за сукупністю злочинів, встановлених даним вироком та вироком Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 6.12.2022 р., та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; - працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 судом не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 12000 грн.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Вироком суду встановлено, що 6.12.2021 р. в період часу з 10 год. 00 хв. по 10 год. 02 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме грошовими коштами громадян, діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом продажу телевізору, в соціальній мережі «Фейсбук», використовуючи групу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , номер якого вказував у оголошеннях про продаж різних товарів, які розміщував на вказаному вище сайті, прийняв телефонний дзвінок від ОСОБА_10 , яка виявила бажання придбати телевізор, скориставшись тим, що остання не знає продавця товару особисто, телефоном повідомив ОСОБА_10 , про необхідність виконання повної передплати в сумі 8000 грн. та надав їй номер банківської картки АТ «ТАСКОМбанк» № НОМЕР_2 , яка належить йому та до якої мав особистий доступ. Виконуючи вказані дії ОСОБА_7 не мав наміру відправляти замовлений товар, а бажав заволодіти коштами в сумі 8000 грн., які належали потерпілій ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_10 , будучи введеною в оману та впевненою в правомірності і доброчесності дій ОСОБА_7 , перерахувала на вищевказаний рахунок з власної банківської картки № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 8000 грн., двома транзакціями по 4 000 грн. В подальшому ОСОБА_7 свої зобов`язання щодо постачання телевізору ОСОБА_10 не виконав, кошти в сумі 8000 грн., що належать ОСОБА_10 , привласнив собі, розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Він же, повторно 21.02.2022 р. в період часу з 10 год. 08 хв. по 10 год. 43 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме грошовими коштами громадян, діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом продажу дизельного палива, в соціальній мережі «Фейсбук», використовуючи групу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи власний мобільний телефон з номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_4 , номера яких вказував у оголошеннях про продаж різних товарів, які розміщував на вказаному вище сайті, прийняв телефонний дзвінок від ОСОБА_11 , який виявив бажання придбати дизельне паливо, скориставшись тим, що останній не знає продавця товару особисто, телефоном повідомив ОСОБА_11 про необхідність виконання повної передплати в сумі 12 000 грн. та надав йому номер банківської картки ПАТ АБ «Укргазбанк» № НОМЕР_5 , яка належить йому та до якої мав особистий доступ. Виконуючи вказані дії, ОСОБА_7 не мав наміру відправляти замовлений товар, а бажав заволодіти коштами в сумі 12 000 грн., які належали потерпілому ОСОБА_11 . Після чого, ОСОБА_11 , будучи введеним в оману та впевненим в правомірності і доброчесності дій ОСОБА_7 , перерахував з власної банківської карки № НОМЕР_6 на вищевказаний рахунок грошові кошти в сумі 12 000 грн., трьома транзакціями по 4 000 грн. В подальшому ОСОБА_7 свої зобов`язання щодо постачання дизельного палива ОСОБА_11 не виконав, кошти в сумі 12 000 грн., що належать ОСОБА_11 , привласнив собі, розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Він же, повторно, 2.06.2022 р. в період часу з 11 год. 26 хв. по 11 год. 42 хв. перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме грошовими коштами громадян, діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом продажу дизельного палива, в соціальній мережі «Фейсбук», використовуючи групу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_4 , номер якого вказував у оголошеннях про продаж різних товарів, які розміщував на вказаному вище сайті, прийняв телефонний дзвінок від ОСОБА_12 , який виявив бажання придбати дизельне паливо, скориставшись тим, що останній не знає продавця товару особисто, телефоном повідомив ОСОБА_12 про необхідність виконання повної передплати в сумі 8 000 грн. та надав йому номер банківської картки ПАТ АТ «Укргазбанк» № НОМЕР_5 , яка належить йому та до якої мав особистий доступ. Виконуючи вказані дії, ОСОБА_7 не мав наміру відправляти замовлений товар, а бажав заволодіти коштами в сумі 8 000 грн., які належали потерпілому ОСОБА_12 . Після чого, ОСОБА_12 , будучи введеним в оману та впевненим в правомірності і доброчесності дій ОСОБА_7 , перерахував з власної банківської картки № НОМЕР_7 на вищевказаний рахунок грошові кошти в сумі 8 000 грн., шістьма транзакціями, а саме: перша транзакція 3 500 грн., чотири транзакції по 1 000 грн. та одна транзакція 500 грн. В подальшому ОСОБА_7 свої зобов`язання щодо постачання дизельного палива ОСОБА_12 не виконав, кошти в сумі 8 000 грн., що належать ОСОБА_12 , привласнив собі, розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Він же, повторно 3.06.2022 р. в період часу з 13 год. 08 хв. по 13 год. 10 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме грошовими коштами громадян, діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом продажу дизельного палива, в соціальній мережі «Фейсбук», використовуючи групу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_4 , номер якого вказував у оголошеннях про продаж різних товарів, які розміщував на вказаному вище сайті, прийняв телефонний дзвінок від ОСОБА_13 , який виявив бажання придбати дизельне паливо, скориставшись тим, що останній не знає продавця товару особисто, телефоном повідомив ОСОБА_13 про необхідність виконання повної передплати в сумі 7 000 грн. та надав йому номер банківської картки ПАТ АТ «Укргазбанк» № НОМЕР_5 , яка належить йому та до якої мав особистий доступ.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_7 не мав наміру відправляти замовлений товар, а бажав заволодіти коштами в сумі 7 000 грн., які належали потерпілому ОСОБА_13 . Після чого, ОСОБА_13 , будучи введеним в оману та впевненим в правомірності і доброчесності дій ОСОБА_7 , перерахував з власної банківської картки № НОМЕР_8 на вищевказаний рахунок грошові кошти в сумі 7 000 грн., двома платежами по 3 500 грн.

В подальшому ОСОБА_7 свої зобов`язання щодо постачання дизельного палива ОСОБА_13 не виконав, кошти в сумі 7 000 грн., що належать ОСОБА_13 , привласнив собі, розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Він же, повторно, 2.08.2022 р. об 11:21 год., перебуваючи за місцем свого проживання, в АДРЕСА_1 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме грошовими коштами громадян, діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом продажу дизельного палива, в соціальній мережі «Фейсбук», використовуючи групу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_9 , номер якого вказував у оголошеннях про продаж різних товарів, які розміщував на вказаному вище сайті, прийняв телефонний дзвінок від ОСОБА_14 , який виявив бажання придбати дизельне паливо, скориставшись тим, що останній не знає продавця товару особисто, телефоном повідомив ОСОБА_15 про необхідність виконання повної передплати в сумі 5 600 грн. та надав йому номер банківської картки АТ «Приватбанк» № НОМЕР_10 , до якої мав особистий доступ. Виконуючи вказані дії, ОСОБА_7 не мав наміру відправляти замовлений товар, а бажав заволодіти коштами в сумі 5 600 грн., які належали потерпілому ОСОБА_14 . Після чого, ОСОБА_14 , будучи введеним в оману та впевненим в правомірності і доброчесності дій ОСОБА_7 , перерахував через термінал на вищевказаний рахунок грошові кошти в сумі 5 600 грн. В подальшому ОСОБА_7 свої зобов`язання щодо постачання дизельного палива ОСОБА_14 не виконав, кошти в сумі 5 600 грн., що належать ОСОБА_14 , привласнив собі, розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Він же, повторно, 19.09.2022 р. о 12 год. 10 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме грошовими коштами громадян, діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом продажу ноутбука, в соціальній мережі «Фейсбук», використовуючи групу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_9 , номер якого вказував у оголошеннях про продаж різних товарів, які розміщував на вказаному вище сайті, прийняв телефонний дзвінок від ОСОБА_16 , який виявив бажання придбати ноутбук, скориставшись тим, що останній не знає продавця товару особисто, телефоном повідомив ОСОБА_16 про необхідність виконання повної передплати в сумі 7 000 грн. та надав йому номер банківської картки АТ «Банк Альянс» № НОМЕР_11 , до якої мав особистий доступ. Виконуючи вказані дії, ОСОБА_7 не мав наміру відправляти замовлений товар, а бажав заволодіти коштами в сумі 7 000 грн., які належали потерпілому ОСОБА_16 . Після чого, ОСОБА_16 , будучи введеним в оману та впевненим в правомірності і доброчесності дій ОСОБА_7 , перерахував на вищевказаний рахунок грошові кошти в сумі 7 000 грн. В подальшому ОСОБА_7 свої зобов`язання щодо постачання ноутбука ОСОБА_16 не виконав, кошти в сумі 7 000 грн., що належать ОСОБА_16 , привласнив собі, розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Він же, повторно, 25.09.2022 р. о 19 год. 44 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме грошовими коштами громадян, діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом продажу ноутбука, в соціальній мережі «Фейсбук», використовуючи групу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_9 , номер якого вказував у оголошеннях про продаж різних товарів, які розміщував на вказаному вище сайті, прийняв телефонний дзвінок від ОСОБА_17 , яка виявила бажання придбати ноутбук, скориставшись тим, що остання не знає продавця товару особисто, телефоном повідомив ОСОБА_17 про необхідність виконання повної передплати в сумі 8 000 грн. та надав їй номер банківської картки АТ «Ідеабанк» № НОМЕР_12 , яка належить йому та до якої мав особистий доступ. Виконуючи вказані дії, ОСОБА_7 не мав наміру відправляти замовлений товар, а бажав заволодіти коштами в сумі 8 000 грн., які належали потерпілій ОСОБА_17 . Після чого, ОСОБА_17 , будучи введеною в оману та впевненою в правомірності і доброчесності дій ОСОБА_7 , перерахувала з картки № НОМЕР_13 на вищевказаний рахунок грошові кошти в сумі 8 000 грн. В подальшому ОСОБА_7 свої зобов`язання щодо постачання ноутбука ОСОБА_17 не виконав, кошти в сумі 8 000 грн., що належать ОСОБА_17 , привласнив собі, розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Він же, повторно, 23.11.2022 р. о 13 год. 31 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме грошовими коштами громадян, діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом продажу генератора, в соціальній мережі «Фейсбук», використовуючи групу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_14 , номер якого вказував у оголошеннях про продаж різних товарів, які розміщував на вказаному вище сайті, прийняв телефонний дзвінок від ОСОБА_18 , який виявив бажання придбати генератор, скориставшись тим, що останній не знає продавця товару особисто, телефоном повідомив ОСОБА_18 про необхідність виконання повної передплати в сумі 9 000 грн. та надав йому номер банківської картки АТ «Ідеабанк» № НОМЕР_12 яка належить йому та до якої мав особистий доступ. Виконуючи вказані дії, ОСОБА_7 не мав наміру відправляти замовлений товар, а бажав заволодіти коштами в сумі 9 000 грн., які належали потерпілому ОСОБА_18 . Після чого, ОСОБА_18 , будучи введеним в оману та впевненим в правомірності і доброчесності дій ОСОБА_7 , перерахував з власної банківської картки № НОМЕР_15 на вищевказаний рахунок грошові кошти в сумі 9 000 грн. В подальшому ОСОБА_7 свої зобов`язання щодо постачання генератора ОСОБА_18 не виконав, кошти в сумі 9 000 грн., що належать ОСОБА_18 , привласнив собі, розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вище вказану суму.

Він же, повторно, 30.11.2022 р. в період часу з 11 год. 31 хв. по 11 год. 32 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме грошовими коштами громадян, діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом продажу автомобіля, в соціальній мережі «Фейсбук», використовуючи групу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_14 , номер якого вказував у оголошеннях про продаж різних товарів, які розміщував на вказаному вище сайті, прийняв телефонний дзвінок від ОСОБА_19 , який виявив бажання придбати автомобіль, скориставшись тим, що останній не знає продавця товару особисто, телефоном повідомив ОСОБА_19 про необхідність виконання повної передплати в сумі 20 000 грн. та надав йому номер банківської картки АО «Креді агріколь банк» № НОМЕР_16 , яка належить йому та до якої мав особистий доступ. Виконуючи вказані дії, ОСОБА_7 не мав наміру відправляти замовлений товар, а бажав заволодіти коштами в сумі 20 000 грн., які належали потерпілому ОСОБА_19 . Після чого, ОСОБА_19 , будучи введеним в оману та впевненим в правомірності і доброчесності дій ОСОБА_7 , перерахував з банківської картки № НОМЕР_17 на вищевказаний рахунок грошові кошти в сумі 20 000 грн., чотирма платежами по 5 000 грн. В подальшому ОСОБА_7 свої зобов`язання щодо постачання автомобіля ОСОБА_19 не виконав, кошти в сумі 20 000 грн., що належать ОСОБА_19 привласнив собі, розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Він же, повторно, 14.12.2022 р. в період часу з 15 год. 57 хв. до 14 год. 59 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме грошовими коштами громадян, діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом продажу ноутбука, в соціальній мережі «Фейсбук», використовуючи групу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_14 , номер якого вказував у оголошеннях про продаж різних товарів, які розміщував на вказаному вище сайті, прийняв телефонний дзвінок від ОСОБА_20 , який виявив бажання придбати ноутбук, скориставшись тим, що останній не знає продавця товару особисто, телефоном повідомив ОСОБА_20 про необхідність виконання повної передплати в сумі 8 000 грн. та надав йому номер банківської картки «Ідеабанк» № НОМЕР_12 , яка належить йому та до якої мав особистий доступ.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_7 не мав наміру відправляти замовлений товар, а бажав заволодіти коштами в сумі 8 000 грн., які належали потерпілому ОСОБА_21 . Після чого, ОСОБА_21 , будучи введеним в оману та впевненим в правомірності і доброчесності дій ОСОБА_7 , перерахував з відкритих на його ім`я банківських карток № НОМЕР_18 та № НОМЕР_19 на вищевказаний рахунок грошові кошти в сумі по 4 000 грн. з кожної, а всього на загальну суму 8 000 грн. В подальшому ОСОБА_7 свої зобов`язання щодо постачання ноутбука ОСОБА_21 не виконав, кошти в сумі 8 000 грн., що належать ОСОБА_21 , привласнив собі, розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Він же, повторно, 23.12.2022 р. о 12 год. 17 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме грошовими коштами громадян, діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом продажу ноутбука, в соціальній мережі «Фейсбук», використовуючи групу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_14 , номер якого вказував у оголошеннях про продаж різних товарів, які розміщував на вказаному вище сайті, прийняв телефонний дзвінок від ОСОБА_22 , який виявив бажання придбати ноутбук, скориставшись тим, що останній не знає продавця товару особисто, телефоном повідомив ОСОБА_22 про необхідність виконання повної передплати в сумі 8 000 грн. та надав йому номер банківської картки АТ «ОТРбанк» № НОМЕР_20 , яка належить йому та до якої мав особистий доступ. Виконуючи вказані дії, ОСОБА_7 не мав наміру відправляти замовлений товар, а бажав заволодіти коштами в сумі 8 000 грн., які належали потерпілому ОСОБА_22 . Після чого, ОСОБА_22 , будучи введеним в оману та впевненим в правомірності і доброчесності дій ОСОБА_7 , через термінал перерахував на вищевказаний рахунок грошові кошти в сумі 8 000 грн. В подальшому ОСОБА_7 свої зобов`язання щодо постачання ноутбука ОСОБА_22 не виконав, кошти в сумі 8 000 грн., що належать ОСОБА_22 , привласнив собі, розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вище вказану суму.

Він же, повторно, 26.12.2022 р. в період часу з 14 год. 16 хв. по 14 год. 18 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме грошовими коштами громадян, діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом продажу комп`ютера, в соціальній мережі «Фейсбук», використовуючи групу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_14 , номер якого вказував у оголошеннях про продаж різних товарів, які розміщував на вказаному вище сайті, прийняв телефонний дзвінок від ОСОБА_9 , який виявив бажання придбати комп`ютер, скориставшись тим, що останній не знає продавця товару особисто, телефоном повідомив ОСОБА_9 про необхідність виконання повної передплати в сумі 12 000 грн. та надав йому номер банківської картки «ОТРбанку» № НОМЕР_21 , до якої мав особистий доступ. Виконуючи вказані дії, ОСОБА_7 не мав наміру відправляти замовлений товар, а бажав заволодіти коштами в сумі 12 000 грн., які належали потерпілому ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_9 , будучи введеним в оману та впевненим в правомірності і доброчесності дій ОСОБА_7 , перерахував на вищевказаний рахунок грошові кошти в сумі 12 000 грн., трьома транзакціями по 4 000 грн. В подальшому ОСОБА_7 свої зобов`язання щодо постачання комп`ютера ОСОБА_9 не виконав, кошти в сумі 12 000 грн., що належать ОСОБА_9 , привласнив собі, розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вище вказану суму.

Він же, повторно, 23.01.2023 р. о 14 год. 35 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме грошовими коштами громадян, діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом продажу ноутбука, в соціальній мережі «Фейсбук», використовуючи групу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_22 , номер якого вказував у оголошеннях про продаж різних товарів, які розміщував на вказаному вище сайті, прийняв телефонний дзвінок від ОСОБА_23 , який виявив бажання придбати ноутбук, скориставшись тим, що останній не знає продавця товару особисто, телефоном повідомив ОСОБА_23 , про необхідність виконання повної передплати в сумі 9 000 грн. та надав йому номер банківської картки АТ «Сенсбанк» № НОМЕР_23 , до якої мав особистий доступ. Виконуючи вказані дії, ОСОБА_7 не мав наміру відправляти замовлений товар, а бажав заволодіти коштами в сумі 9 000 грн., які належали потерпілому ОСОБА_23 . Після чого, ОСОБА_23 , будучи введеним в оману та впевненим в правомірності і доброчесності дій ОСОБА_7 , перерахував з картки № НОМЕР_24 на вищевказаний рахунок грошові кошти в сумі 9 000 грн. В подальшому ОСОБА_7 свої зобов`язання щодо постачання ноутбука ОСОБА_23 не виконав, кошти в сумі 9 000 грн., що належать ОСОБА_23 привласнив собі, розпорядившись ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання суду на необхідність застосування положень ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України та призначення покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за: ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі, ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покласти обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 76 КК України. У решті вказаний вирок апелянт просив залишити без мін.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації дій обвинуваченого прокурор вважає, що вирок суду підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у тому, що судом не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Так, вироком суду встановлено, що до ухвалення попереднього вироку, покарання за яким відбуто повністю, 6.12.2021 р. ОСОБА_7 шляхом обману під приводом продажу власного майна, використовуючи в соціальній інтернет - мережі «Фейсбук» групу під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4» та власний мобільний телефон, номер якого вказував у оголошеннях про продаж різних товарів, які розміщував на вказаному вище сайті, заволодів чужим майном на суму 8000 грн. Повторно, ОСОБА_7 за аналогічних обставин заволодів чужими грошовими коштами, а саме: 21.02.2022 р. - на суму 12000 грн., 2.06.2022 р. - на суму 8000 грн., 3.06.2022 р. - на суму 7000 грн., 2.08.2022 р. - на суму 5600 грн., 19.09.2022 р. - на суму 7000 грн., 25.09.2022 р. - на суму 8000 грн., 23.11.2022 р. - на суму 9000 грн., 30.11.2022 р. - на суму 20 000 грн., 14.12.2022 р. - на суму 8000 грн..

Після ухвалення вироку та під час відбування покарання ОСОБА_7 також тричі: 23.12.2022 р. повторно заволодів шляхом обману чужим майном на суму 8000 грн., 26.12.2022 р. - на суму 12000 грн., 23.01.2023 р. - на суму 9000 грн..

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 р. № 7 за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України) покарання призначається у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.

За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 був засуджений вироком від 6.12.2022 р. до покарання у виді 200 годин громадських робіт, які на момент ухвалення оскаржуваного вироку відбув повністю. Проте, суд першої інстанції безпідставно застосував вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, призначивши покарання за ч. 2 ст. 190 КК України окремо, як за злочини, вчинені до вироку від 16.12.2022 р., так і після його ухвалення.

Закон про кримінальну відповідальність і кримінальне процесуальне законодавство не містять положень про те, що кримінальні правопорушення, які утворюють повторність, передбачену ч. 1 ст. 32 КК, та відповідають тому самому складу кримінального правопорушення (тотожні кримінальні правопорушення), мають бути окремо кваліфіковані в резолютивній частині обвинувального вироку і за кожне правопорушення, кваліфіковане за однією статтею або частиною статті, має бути призначене окреме покарання.

У зв`язку із цим Верховний Суд зробив висновок про те, що у випадках, коли в діях особи має місце повторність тотожних кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК України, і така особа засуджується за вчинення кількох правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею Особливої частини КК України, та не мають самостійної санкції, і при цьому одне або кілька з них вчинено до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька - після його ухвалення, то спеціальні правила ч. 4 ст. 70 КК не застосовуються. У таких випадках суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України та призначає покарання, передбачене її санкцією, а остаточне покарання визначає за правилами, передбаченими ст. 71 КК - за сукупністю вироків (Постанова об`єднаної палати ВС від 8.02.2021 р. у справі № 390/235/19, реєстраційний № 94974219 в ЄДРСР).

В результаті неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, при призначенні покарання суд двічі врахував покарання, призначене вироком від 16.12.2022 р., а саме: при призначені покарання за злочини, вчинені до вироку від 6.12.2022 р. на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, та при призначенні покарання за злочини, вчинені після вироку від 6.12.2022 р., на підставі ст. 71 КК України.

Встановивши, що обвинувачений повністю відбув призначене йому за попереднім вироком основне покарання, суд першої інстанції не мав законних підстав приєднувати відбуте покарання за попереднім вироком, тому посилання на вимоги ст. 71 КК України, та на постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.06.2018 р. у справі № 511/37/16-к у цій частині є неспроможним.

Крім того, таке рішення прямо суперечить приписам ст. 19 КПК України щодо заборони двічі бути обвинуваченим або покараним за кримінальне правопорушення, за яким він був виправданий або засуджений на підставі вироку суду, що набрав законної сили.

Також, суд першої інстанції при призначенні покарання безпідставно врахував погашену судимість за вироком Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 6.12.2022 р., яким ОСОБА_7 був засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, які на момент ухвалення оскаржуваного вироку відбув повністю, а саме 27.04.2023 р. Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загально-правові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила її задовольнити із вказаних у ній мотивів, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог Закону дотримався не в повному обсязі.

Так, відповідно до змісту вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції повністю визнав свою вину. З огляду на це, кримінальне провадження було розглянуте судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися.

З урахуванням того, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а прокурор в апеляційній скарзі не оскаржує обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини, а інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Що стосується вимог апеляційної скарги прокурора про необхідність змінити вирок через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то ці доводи є слушними та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 р. № 7 за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України) покарання призначається у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.

За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Вироком місцевого суду встановлено, що до ухвалення попереднього вироку від 6.12.2022 р., покарання за яким відбуто повністю, ОСОБА_7 шляхом обману під приводом продажу власного майна, використовуючи в соціальній інтернет - мережі «Фейсбук» групу під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4» та власний мобільний телефон, номер якого вказував у оголошеннях про продаж різних товарів, які розміщував на вказаному вище сайті, заволодів чужим майном на суму 8000 грн. Повторно, ОСОБА_7 за аналогічних обставин заволодів чужими грошовими коштами, а саме: 21.02.2022 р. - на суму 12000 грн., 2.06.2022 р. - на суму 8000 грн., 3.06.2022 р. - на суму 7000 грн., 2.08.2022 р. - на суму 5600 грн., 19.09.2022 р. - на суму 7000 грн., 25.09.2022 р. - на суму 8000 грн., 23.11.2022 р. - на суму 9000 грн., 30.11.2022 р. - на суму 20 000 грн., 14.12.2022 р. - на суму 8000 грн..

Після ухвалення вироку та під час відбування покарання ОСОБА_7 23.12.2022 р. повторно заволодів шляхом обману чужим майном на суму 8000 грн., 26.12.2022 р. - на суму 12000 грн., 23.01.2023 р. - на суму 9000 грн.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно застосував вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, призначивши покарання за ч. 2 ст. 190 КК України окремо, як за злочини, вчинені до вироку від 6.12.2022 р., так і після його ухвалення.

Закон про кримінальну відповідальність і кримінальне процесуальне законодавство не містять положень про те, що кримінальні правопорушення, які утворюють повторність, передбачену ч. 1 ст. 32 КК України, та відповідають тому самому складу кримінального правопорушення (тотожні кримінальні правопорушення), мають бути окремо кваліфіковані в резолютивній частині обвинувального вироку і за кожне правопорушення, кваліфіковане за однією статтею або частиною статті, має бути призначене окреме покарання.

У зв`язку із цим Верховний Суд зробив висновок про те, що у випадках, коли в діях особи має місце повторність тотожних кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК України, і така особа засуджується за вчинення кількох правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею Особливої частини КК України, та не мають самостійної санкції, і при цьому одне або кілька з них вчинено до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька - після його ухвалення, то спеціальні правила ч. 4 ст. 70 КК України не застосовуються. У таких випадках суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України та призначає покарання, передбачене її санкцією, а остаточне покарання визначає за правилами, передбаченими ст. 71 КК України- за сукупністю вироків (Постанова об`єднаної палати ВС від 8.02.2021 р. у справі № 390/235/19, реєстраційний № 94974219 в ЄДРСР).

Встановивши, що обвинувачений повністю відбув призначене йому за попереднім вироком основне покарання, суд першої інстанції не мав законних підстав приєднувати відбуте покарання за попереднім вироком, а тому посилання на вимоги ст. 71 КК України, та на постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.06.2018 р. у справі № 511/37/16-к у цій частині є неспроможним.

Крім того, таке рішення прямо суперечить приписам ст. 19 КПК України щодо заборони двічі бути обвинуваченим або покараним за кримінальне правопорушення, за яким він був виправданий або засуджений на підставі вироку суду, що набрав законної сили.

Відповідно до розділу XIII «Судимість» КК України, судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загально-правові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 був засуджений вироком від 6.12.2022 р. до покарання у виді 200 годин громадських робіт, які на момент ухвалення оскаржуваного вироку відбув повністю.

Згідно п. 21) ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Проте, суд першої інстанції при призначенні покарання безпідставно врахував погашену судимість за вироком Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 6.12.2022 р., яким ОСОБА_7 був засуджений за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, які на момент ухвалення оскаржуваного вироку відбув повністю, а саме 27.04.2023 р., а також вказав на наявність судимості за цим вироком в анкетних даних обвинуваченого у вступній частині вироку, тому ці відомості необхідно виключити з вироку.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з доводами апеляції прокурора про те, що суд при призначенні покарання двічі врахував покарання, призначене вироком від 6.12.2022 р., а саме при призначенні покарання за злочини, вчинені до вироку від 6.12.2022 р., на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, та при призначенні покарання за злочини, вчинені після вироку від 6.12.2022 р., на підставі ст. 71 КК України, тому що при призначенні покарання за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків суд правильно вказав про приєднання до призначеного покарання частково не відбутої частини покарання, призначеного саме за сукупністю злочинів, встановлених даним вироком та вироком Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 6.12.2022 р., а не окремо за попереднім вироком.

Згідно ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є в тому числі незастосування судом закону, який підлягає застосуванню або застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Таким чином, призначаючи обвинуваченому покарання, суд неправильно застосував правила складання покарань, визначені ст. 70 та 71 КК України, що відповідно до ст. 413 КПК України є підставою для зміни вироку.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає безумовному задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 413 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 18.10.2023 р. стосовно ОСОБА_7 - змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 18.10.2023 р. стосовно ОСОБА_7 посилання суду на необхідність застосування положень ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України та призначення покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

Вважати засудженим ОСОБА_7 до покарання за:

- ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі,

- ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покласти на нього такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Виключити зі вступної частини вироку відомості про судимість ОСОБА_7 від 6.12.2022 р.

В решті вказаний вирок - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді