Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/244/2024 Справа № 641/2954/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0000756 від 26.04.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, на момент вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець військової служби за мобілізацією, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , перебуваючий на посаді номера обслуги 1 обслуги міномета мінометного взводу 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 16.01.1996 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст. 140 ч. 3 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку, згідно зі ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року), на 2 роки;

2) 03.12.1998 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст. 101 ч. 1 КК України (в редакції 1960 року), із застосуванням ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі;

3) 15.09.1999 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст. 140 ч. 3 КК України (в редакції 1960 року), із застосуванням ч. 3 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

4) 11.06.2002 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст. 190 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі;

5) 21.09.2005 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

6) 18.06.2008 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч. 2 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

7) 20.12.2011 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст. 190 ч. 2, ст. 263 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі;

8) 23.08.2013 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 1000 грн.;

9) 12.12.2013 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст.ст. 71, 72 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу 1000 грн.;

10) 24.01.2014 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі та штрафу 1000 грн.;

11) 11.03.2014 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1, 4 ст. 70, 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу 1000 грн., з конфіскацією майна;

12) 15.04.2014 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 6 років 9 місяців позбавлення волі та штрафу 1000 грн.;

13) 17.09.2014 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 років 10 місяців позбавлення волі та штрафу 1000 грн. з конфіскацією всього належного йому майна на користь держави;

14) 20.08.2015 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до 6 років 10 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 03.05.2018 по відбуттю строку покарання,

15) 03.06.2020 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст.185, ст. 395 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді номера обслуги 1 обслуги міномета мінометного взводу 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_2 НГУ, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків. ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді номера обслуги 1 обслуги міномета мінометного взводу 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_2 НГУ, 25.02.2023 вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишив місце служби без поважних причин, в умовах воєнного стану, а саме пункт тимчасової дислокації, який на той момент знаходився за адресою: АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до моменту фактичного затримання 26.04.2023.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України не визнав та пояснив суду, що 19 січня 2023 року він добровільно з`явився до військкомату та 20 січня 2023 року був уже у військовій частині. З 14 лютого 2023 року по 25 лютого 2023 року перебував на амбулаторному лікуванні у шпиталі. ОСОБА_6 зазначає, що 25 лютого 2023 року залишив військову частину з поважної причини, а саме для вирішення питання про виплату йому грошових коштів та через погане самопочуття. Вказує, що перебував за адресою АДРЕСА_1 .

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні не визнав своєї вини, його винуватість у вчинені інкримінуємого йому кримінального правопорушення (злочину) повністю знайшла своє підтвердження сукупністю доказів, які досліджені у судовому засіданні, а саме:

- витягом із наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 від 20.01.2023 №25 військовослужбовця за призовом під час мобілізації рядового запасу ОСОБА_6 , зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 2 відділення 2 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_2 НГУ.

- витягом із наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_3 від 28.01.2023 військовослужбовця за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_6 , призначено наказом командира військової частини НОМЕР_2 НГУ від 27.01.2023 року №10 о/с на посаду номера обслуги 1 обслуги міномета мінометного взводу 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_2 НГУ.

- витягом із наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 від 27.02.2023 №65 номера обслуги 1-ої обслуги міномета мінометного взводу 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення солдата ОСОБА_6 ( НОМЕР_4 ), у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, з 25 лютого 2023 року виключено з усіх видів забезпечення.

- витягом із наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 від 17.04.2023 №123 звільнено з посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України номера обслуги 1-ої обслуги міномета мінометного взводу 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4-го батальйону оперативного призначення солдата ОСОБА_6 ( НОМЕР_4 ), відповідно до підпункту 14 пункту 116 розділу IV Положення «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», у зв`язку з відсутністю військовослужбовця понад десять діб, - до повернення військовослужбовця у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ним військової служби) або до дня набрання чинності рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення померлим, з 06 квітня 2023 року.

- показаннями свідка ОСОБА_7 у судовому засіданні, який пояснив, що 25 лютого 2023 року на вечірньому шикуванні, яке було о 21:30 солдата ОСОБА_6 не було на перевірці, де він перебував свідку не відомо. Починаючи з 25 лютого 2023 року не було в частині.

- показаннями свідка ОСОБА_8 у судовому засіданні, який пояснив, що 25 лютого 2023 року на вечірній перевірці, яка проводилася о 21:30 військовослужбовець ОСОБА_6 не відкликався на своє прізвище. Де він перебував йому не відомо.

- показаннями свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні, який пояснив, що ОСОБА_6 спочатку відпрошувався вийти в магазин, а потім він зникав, його шукали, такі ситуації відбувалися не одноразово. 25 лютого 2023 року після вечірнього шикування стало зрозуміло, що обвинувачений зник, було проведено самостійно розшукові дії, але не було результатів, після чого був складений рапорт про самовільне залишення частини. Виникали конфлікти з обвинуваченим через те, що він здійснював крадіжку речей у своїх побратимів. Як військовослужбовець себе не проявив, проявив себе як людина, яка приносить негаразди.

- показаннями свідка ОСОБА_10 у судовому засіданні, який пояснив, що ОСОБА_6 не одноразово залишав самовільно дислокацію частини, повертався до частини у стані алкогольного сп`яніння. Травм у обвинуваченого він не пам`ятає. Охарактеризувати ОСОБА_6 може як конфліктну безвідповідальну людину.

- протоколом затримання ОСОБА_6 від 26.04.2023 року, відповідно до якого обвинуваченого затримано за адресою: АДРЕСА_3 , о 18 год. 30 хв. 26.04.2023 року.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

Відповідно до медичної характеристики ОСОБА_6 02.02.2023 року отримав поранення та був доставлений до ЛСБ Калинівка, діагноз: НОМЕР_5 ; 09.02.2023-14.02.2023 стаціонарне лікування в КНП «Новомосковська ЦМЛ» НМР мю Новомосковськ, діагноз: Акубаротравма; 15.02.2023-24.02.2023 стаціонарне лікування в МП бригади м. Харків, діагноз: Акубаротравма. Мікоз стоп.

Як вбачається з відповіді на адвокатський запит захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 від Державної установи «Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області від 22.04.2024 року №33/41-1366, що з 27.02.2023 року до лікарів ОСОБА_6 не звертався, що спростовує твердження обвинуваченого про залишення місця служби через своє погане самопочуття та перебування на лікуванні.

Суд критично відноситься до тверджень ОСОБА_6 , щодо наявності, на його думку, поважних причин залишення ним військової частини для вирішення питань, пов`язаних з виплатою належних йому коштів, оскільки ці твердження не знайшли підтвердження під час розгляду справи та розцінює це як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, оскільки його вина повністю знайшла своє підтвердження в ході досліджених у судовому засіданні доказів, а вищевказані докази не лише не спростовують, а підтверджують винність ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині).

Будь-яких інших поважних причин самовільного залишення ОСОБА_6 військової частини судом не встановлено та стороною захисту не надано.

Враховуючи викладене, проаналізувавши вищевказані докази в їх сукупності, суд вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, останній раз 03.06.2020 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст.185, ч.1 ст. 395 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра не перебуває, відповідно до службової характеристики зарекомендував себе з негативного боку, свої посадові обов`язки виконував погано, за своїми професійними, діловими і моральними якостями солдат ОСОБА_6 займаній посаді не відповідає.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 відсутні.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення, а також попередження вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 26 квітня 2023 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1, 96-2 КК України відсутні.

Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 342, 350, 373, 374, 472, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання, тобто з 26 квітня 2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Відповідно до ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 26 квітня 2023 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Харківського Апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1