Справа № 484/598/24
Провадження № 1-кп/484/180/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2024 р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайськ Миколаївської області кримінальне провадження №0000019 від 03.01.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, із середньо-технічною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.03.2011 Первомайським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до 180 годин громадських робіт;

- 16.06.2011 Первомайським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, звільнено 20.08.2013 умовно-достроково, невідбутий строк: 10 місяців 9 днів;

- 03.04.2018 Первомайським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений та діяв станом на 25 листопада 2023 року.

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

25 листопада 2023 року, у денний час доби, точного часу досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , пішов до місця тимчасового проживання по АДРЕСА_2 та в нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна, яке зберігається в приміщенні гаражу на території вказаного домоволодіння, а саме: металевої господарської драбини, яка належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи задумане, ОСОБА_3 пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до гаражу, в якому зберігалися речі ОСОБА_6 та на драбині піднявся до горища, де відчинив вхідні двері, які були не замкненні на замок, та незаконно проникнув до горища гаражу. Будучи там, помітив у підлозі отвір.

ОСОБА_3 , в той же час, реалізуючи прямий умисел на викрадення майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, через вказаний отвір, незаконно проникнув до приміщення гаражу, де виявив раніше вживану драбину, вартістю 920 грн, яку повторно таємно викрав.

Після чого з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми протиправними діями спричинив матеріального збитку ОСОБА_6 на суму 920 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Викладене цілком підтверджено в судовому засіданні поясненнями обвинуваченого, який визнав свою вину повністю, підтвердив те, що дійсно вчинив таємне викрадення чужого майна за умов та обставин, викладених вище. У скоєному щиро кається, просить суворо не карати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суворо не карати обвинуваченого.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, матеріальна шкода їй відшкодована шляхом повернення майна, цивільний позов заявляти не буде. Крім того, просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Крім визнання вини ОСОБА_3 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України знайшла своє підтвердження у судовому засіданні наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.01.2024 року;

- висновком експерта Миколаївського НДЕКЦ від 08.01.2024 №СЕ-19/115-24/311-ТВ з додатками до нього підтверджено вартість викраденого майна 920 грн.

- довідкою Миколаївського НДЕКЦ підтверджено витрати на проведення товарознавчої експертизи в сумі 3029,12 грн.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.01.2024 року з таблицею зображень до нього, згідно якого обвинувачений розповів про обставини вчиненого ним злочину,

- розпискою потерпілої ОСОБА_6 від 04.01.2024 року підтверджено повернення їй металевої господарської драбини.

На підставі викладеного, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 4 ст. 185 КК України, як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений будучи раніше судимим вчинив тяжкий злочин, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, не одружений, не працює, характеризується посередньо, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин, позицію прокурора та потерпілого, що дає підстави для призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, оскільки на думку суду, саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередить вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При визначенні початку обрахунку строку відбування покарання та зарахування попереднього ув`язнення суд на підставі ч.5 ст.72 КК України враховує, що 19.01.2024 року ОСОБА_3 затримано, з обранням запобіжного заходу у виді тримання під вартою, таким чином строк попереднього ув`язнення слід зарахувати в строк покарання, з розрахунку день за день позбавлення волі.

Залишити без змін обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі ч.2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені судові витрати на залучення експертів для проведення: товарознавчої експертизи за №СЕ-19/115-24/311-ТВ від 08.01.2024 року в сумі - 3029,12 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369 - 371 , 373 - 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 19.01.2024, тобто з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання час його тримання під вартою з 19.01.2024 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави витрати за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-24/311-ТВ від 08.01.2024 року в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

Речовий доказ металеву господарську драбину передану на зберігання потерпілій ОСОБА_6 згідно її розписки від 04.01.2024 року - залишити останній.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1