Справа № 521/4783/24
Номер провадження:1-кс/521/1033/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , із секретарем ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000237 від 29.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси звернувся слідчий з клопотанням, погодженим з прокурором про накладення арешту на майно.

З клопотання вбачається, що 29.03.2024 до ЧЧ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора 102 про те, що о 01 год. 16 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , біля залізничної колії виявлено предмет, ззовні схожий на гранату. Виїздом на місце СОГ, за участю вибухотехнічної служби встановлено, що предмет, який було виявлено-являється 40-мм постріл типу ВОГ-25 в кількості 1 постріл, із маркуванням на вибухнику «ВМГ-К» « НОМЕР_1 , який відноситься до 2-ї категорії вибухонебезпеки та знаходиться в небезпечному стані (наявні пошкодження із мінусом металу корпусів, чисельні вм`ятини та нашарування речовини коричневого кольору(іржа). ЖЄО 3435.

Дані щодо вказаного кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.03.2024 року під №0000237 за ч. 1 ст. 263 КК України.

В подальшому, 29.03.2024 було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , біля залізничної колії, за координатами: 46.46738 півн. 30.65306 сх., під час якого було виявлено предмет ззовні схожий на 40-мм постріл типу ВОГ-25 в кількості 1 постріл, із маркуванням на вибухнику «ВМГ- К» « НОМЕР_1 », який було вилучено, поміщено до сейф-пакету АВ2017747 та визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище вказаного факту, а також наявністю достатніх підстав вважати, що вищевказані вилучені предмети є предметами злочину, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на вилучене майно.

29.03.2024 вилучені предмети визнано речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні.

Слідчий в судове засідання не з`явився, просив розглядати клопотання за його відсутності.

Власник майна у судове засідання не з`явився, слідчим останнього повідомлено про час та дату судового засідання.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, оскільки органом досудового розслідування доведена необхідність застосування арешту означеного майна, з наступних підстав.

Завданням арешту вилученого майна, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Підставами для накладення арешту, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, є наявність розумних підозр вважати, що вищезазначене майно є доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Метою арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України: «Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку».

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України: «Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди».

З урахуванням зазначеного, на даний час є достатні підстави вважати, що мало місце кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

На даному етапі досудового розслідування вимоги клопотання виправдовують втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити.

Керуючись ст. ст. 98, 118, 123-126, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за № 0000237 від 29.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України задовольнити.

Накласти арешт на предмет ззовні схожий на 40-мм постріл типу ВОГ-25 в кількості 1 постріл, із маркуванням на вибухнику «ВМГ-К» « НОМЕР_1 ».

Заборонити відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, в порядку передбаченому Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1