Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/3867/23
номер провадження 1-кп/695/206/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ТОВ "НІКА АВТО ТРАНС" - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строків запобіжних заходів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000342 від 20.12.2022 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 309, ч. 3 ст. 309 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

у провадженні Золотоніського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 309, ч. 3 ст. 309 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив продовжити строк запобіжних заходів у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з підстав, вказаних у письмових клопотаннях.

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні заперечував з приводу задоволення клопотання про продовження строку запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_12 у підготовчому судовому засіданні просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики, вказані прокурором, не підтверджені. Тривалий час сторона обвинувачення обґрунтовує клопотання про продовження строків тримання під вартою одними і тими ж підставами.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заперечував з приводу задоволення клопотання про продовження строку запобіжного заходу, так як він ні в чому не винен та у матеріалах справи відсутні прямі докази його причетності до кримінальних правопорушень.

Захисник ОСОБА_10 у підготовчому судовому засіданні просив змінити запобіжний захід на домашній арешт або заставу без тримання під вартою. Прокурор клопотання не обґрунтував, ризики не доведені. Клопотання про продовження строків тримання під вартою відносно обвинувачених однакові, хоча стосуються двох різних людей. Просив оголосити перерву у підготовчому судовому засіданні та не призначати справу до судового розгляду, оскільки на сьогодні не ознайомився з матеріалами кримінального провадження, яке є об`ємним.

Інші учасники кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні не заперечували з приводу задоволення клопотань прокурора.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п.,п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

ЄСПЛ у своєму рішенні від 26.07.2001 року у справі № 33977/97 «Іллійков проти Болгарії» у п. 81 зазначив, що серйозність пред`явленого обвинувачення є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є одним із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження зайняття злочинною діяльністю.

Суд при вирішенні клопотання погоджується з прокурором, що ризики, встановлені під час обрання запобіжних заходів, є дійсними та триваючими, і на даний час виключають можливість зміни запобіжних заходів обраних обвинуваченим на більш м`який, оскільки саме обрані запобіжні заходи забезпечують їх належну процесуальну поведінку.

На думку суду, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачені без застосування до них запобіжних заходів можуть переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення. Судом не встановлено стримуючі фактори, які свідчать, що обвинуваченими не будуть вживатися перешкоди для запобігання відправлення правосуддя в спосіб неявки в судове засідання.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, а ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, які відносяться до тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Однак, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суд також виходить з того, що ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності ( Becciev v.Moldova п. 58).

При цьому суд бере до уваги, що судовий розгляд кримінального провадження не розпочатий, свідки і потерпілі не допитані, матеріали кримінального провадження не досліджені. Також суд враховує і суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим, суворість можливого призначеного покарання та реальну небезпеку можливості ухилення від правосуддя у разі зміни обраних щодо них запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачені не працевлаштовані, не мають законного систематичного джерела доходу, притягувалися до кримінальної відповідальності, не мають міцних соціальних зв`язків. Також суд враховує, що стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає утриманню під вартою.

Відповідно до акту щодо фіксування факту протиправних дій, вчинених у конвойному приміщенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.03.2024, затвердженого головою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_15 , 26.03.2024 об 11.18 год. обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи в конвойному приміщенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, очікуючи судового засіданні у даній справі, вчинили протиправні дії: вибивали ногами двері до камер тимчасового утримання, внаслідок чого пошкоджено штукатурку біля дверей камер тимчасового утримання. Працівниками Служби судової охорони для вгамування порушників здійснено виклик додаткових працівників поліції Золотоніського РВ ГУ НП в Черкаській області, які після прибуття припинили протиправні дії обвинувачених, шляхом поміщення до спецавтомобіля для конвоювання осіб та направлено до місця утримання ДУ «Черкаський слідчий ізолятор». Судові засідання в залах №1 та № 2, що межують з конвойним приміщенням, було тимчасово припинено, відвідувачів та працівників апарату суду з залів та холу на 1 поверсі евакуйовано.

Усі вказані вище обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинувачених під вартою та є достатніми та вагомими для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В цій же частині ст. 182 КПК України зазначено, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається суддею з урахуванням характеру вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, майнового становища особи, що вносить заставу.

Виходячи із вимоги КПК України щодо необхідності при визначенні розміру застави врахування майнового та сімейного стану обвинувачених, інших даних про їх осіб, суд вважає, що застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн., буде обґрунтованою та такий розмір є достатньою мірою для того, щоб гарантувати виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків.

Отже, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягають до задоволення, а тому продовжує обвинуваченим термін тримання під вартою з визначенням застави у розмірі розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн..

Обвинуваченими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та їх захисниками адвокатами ОСОБА_16 і ОСОБА_12 не доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених. А тому, в задоволенні клопотань про зміну запобіжних заходів слід відмовити.

З огляду на наведене, суд вважає, що на даній стадії судового провадження встановлені судом ризики продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинувачених під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а отже не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

Суд враховує при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою обвинувачених наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

Керуючись ст. ст. 176, 178, 183, 314-316, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

клопотання прокурора про продовження строків запобіжних заходів задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 20.07.2024.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою; не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування в будь-якій формі зі свідками, потерпілими, іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні № 0000342, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій.

Визначити двохмісячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів до 20.07.2024.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою; не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування в будь-якій формі зі свідками, потерпілими, іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні № 0000342, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій.

Визначити двохмісячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченим, що відповідно до вимог ст. 182 КПК України, в разі невиконання покладених на них обов`язків, застава буде внесена в дохід держави та зарахована до Державного бюджету України.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити для виконання до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор».

У задоволенні клопотань захисників адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено та складено о 08.00 год. 24.05.2024.

Суддя: ОСОБА_1