МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/899/24
Провадження № 1-кп/945/507/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 лютого 2024 року за № 0000065 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Парутіно Очаківського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

Судом визнано доведеним, що 25.02.2024 приблизно о 22 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, у ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, в спальній кімнаті за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , під час сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_6 , виник умисел на умисне заподіянні смерті останньому.

ОСОБА_4 , 25.02.2024 у період часу з 22 години по 22 годину 30 хвилин, керуючись виниклим умислом на умисне заподіяння смерті ОСОБА_6 , вийшов зі спальної кімнати та пройшов до приміщенні кухні, вищезазначеного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння смерті ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та цілеспрямовано, з мотивів раптово виниклої неприязні до ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_6 та бажаючи їх настання, взяв зі столу в кухні ніж, пройшов до приміщення спальної кімнати, де в той час перебував ОСОБА_6 в положенні лежачі на дивані, обернений обличчям до ОСОБА_4 та тримаючи в правій руці зазначений ніж ОСОБА_4 наніс ним не менше шести ударів, один за одним в область грудної клітини ОСОБА_6 , а саме: один удар ножем у бокову поверхню грудної клітки зліва; один удар ножем у надключичну ділянку зліва; один удар ножем у передню бокову поверхню грудної клітки зліва на межі середньо-ключичної та передньо-підпахвової лінії в проекції 5-го міжребірря; один удар ножем у передню поверхню грудної клітки справа по середньо-ключичній лінії в проекції 6-го міжребірря; один удар ножем в область межі тильної та долонної поверхні лівої кінцівки в проекції основи п`ятого пальцю під час спроби ОСОБА_6 чинити опір ОСОБА_4 та захиститися від нанесення ударів ножем; один удар ножем в область грудної клітини який призвів до проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням серця.

Внаслідок таких умисних протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді колото різаної рани на боковій поверхні грудної клітки зліва, колото різаної рани в надключичній ділянці зліва, колото різаної рани на передній боковій поверхні грудної клітки зліва на межі середньо-ключичної та передньо-підпахвової лінії в проекції 5-го міжребірря, колото різаної рани на передній поверхні грудної клітки справа по середньо-ключичній лінії в проекції 6-го міжребірря без наскрізних пошкоджень міжреберних м`язів з рановими каналами, що не проникають у плевральну порожнину і без пошкоджень внутрішніх органів, колото різаної рани на межі тильної та долонної поверхні лівої кінцівки в проекції основи п`ятого пальцю, які за ступенем тяжкості у своїй сукупності мають ознаки легких тілесних ушкоджень та одне сліпе проникаюче колото- різане поранення грудної клітки з пошкодженням перикарду, лівого шлуночку серця з послідуючою тампонадою серцевої сорочки кров`ю та внутрішньо-плевральною кровотечею, яке має ознаки тяжкого тілесного пошкодження та перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 , внаслідок якого 25.02.2024 настала смерть ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. ОСОБА_4 25 лютого 2024 року, ввечері, приблизно о 10 годині, перебував вдома за адресою: АДРЕСА_2 , разом з дружиною, сином, невісткою та двома онуками. Взагалі обвинувачений ОСОБА_4 проживав разом з дружиною, однак після повномасштабного вторгнення його син - померлий ОСОБА_6 , який проживав у місті Очакові, переїхав до них і ніде не працював; співмешканка ОСОБА_6 спочатку проживала у Львові, а потім також переїхала до Касіменків у с. Нечаяне, однак працювала. У обвинуваченого ОСОБА_4 та померлого ОСОБА_6 за час проживання разом були скандали, оскільки померлий постійно чіплявся до обвинуваченого, обзивав на фоні вживання алкогольних напоїв. 25.02.2024 приблизно з 19 години обвинувачений ОСОБА_4 був в гостях з дружиною, де вживав алкогольні напої, і приблизно о 22 годині повернулися до дому, після чого ОСОБА_4 перебував з дружиною у спальні. В цей час, вдома померлий ОСОБА_6 робив шашлики. ОСОБА_6 зайшов до кімнати, де був обвинувачений з дружиною та ліг на диван. ОСОБА_4 вийшов зі спальні, пройшов до кухні, де на столі, у праву руку, взяв ніж з темно-білою рукояткою (точного кольору рукоятки обвинувачений не пам`ятає, або чорна, або коричнева), зайшов до кімнати, де на дивані перебував ОСОБА_6 та наніс не менше 3 ударів (точну кількість ударів ОСОБА_4 не пам`ятає) по центру та у руки ОСОБА_6 , при цьому, ніяких слідів крові не бачив. Після чого, ОСОБА_4 вийшов з кімнати та сказав подивитися, що з ОСОБА_6 , викликати швидку і поліцію. На запитання суду обвинувачений відповів, що ніж він брав, оскільки ОСОБА_6 його дістав. ОСОБА_4 визнає свою вину, розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , виконавши дії передбачені ст. 349 КПК України та з`ясувавши, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, пересвідчившись у добровільності їх позиції, та роз`яснивши особливості оскарження, при викладених обставинах, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненому злочині, а характер дій ОСОБА_4 , локалізація та характер тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , свідчать про умисний характер дій обвинуваченого, направлений на спричинення смерті ОСОБА_6 , а отже дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

Згідно з положеннями ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, у Рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Аналогічна позиція викладена і у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" № 2 від 07.02.2003, відповідно до якої роз`яснено, що при призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України (далі - КК) суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що ОСОБА_4 є таким, що не має судимості; з характеристик Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 26.02.2024 та 28.03.2024 слідує, що скарг та нарікань від громадян на поведінку ОСОБА_4 до сільської ради не надходило; за медичною допомогою до лікаря нарколога та лікаря психіатра не звертався.

ОСОБА_4 одружений; проживав разом з дружиною та сином, якого умисно позбавив життя.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує наявність обставини, яка пом`якшує покарання, у виді щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та обставин, які обтяжують покарання, а саме: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

ОСОБА_4 вчинив умисний злочини, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочином та спрямований проти гарантованих Конституцією України природних і не відчужуваних прав людини, а саме: проти життя і здоров`я людини, які визнаються найвищою соціальною цінністю, наслідком яких стала смерть людини.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, зокрема те, що ОСОБА_4 умисно позбавив життя свого сина, що також вже є покараннням для людини, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, так як відсутні передбачені законом підстави для застосування до призначеного покарання положень ст. 75, 76 КК України, а також ст. ст. 69, 69-1 КК України, які б давали суду можливість дійти висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням, або застосування до нього більш м`якого покарання.

Суд реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості, обставин злочину, наслідки у вигляді смерті людини, особу винного, вважає, що для досягнення мети покарання, яке полягає у карі, виправленні та запобіганні вчиненню нових злочинів, що виражається у передбаченому законом обмеженні прав і свобод ОСОБА_4 , з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_4 є таким, що немає судимості, а отже ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого у більш короткий строк його ізоляції від суспільства, що також підтверджується засудженням ним своєї протиправної поведінки, яка може свідчити про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе і без призначення йому максимального строку покарання, яке передбачено санкцією частини 1 статті 115 КК України.

Відповідно до обвинувального акта процесуальні витрати складаються з витрат на проведення експертиз на загальну суму 34681 грн. 97 коп., які підтверджені документально та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Під час досудового розслідування та судового провадження застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження. ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням ризиків визначених ст. 177 КПК України, суд вважає, що ОСОБА_4 слід залишити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні слід знищити.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з 26 лютого 2024 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 26 лютого 2024 року по день ухвалення вироку - 26 квітня 2024 року (включно), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів у сумі 34681 грн. 97 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні: паперовий конверт з букальним епітелієм підозрюваного ОСОБА_4 ; паперовий конверт зі змивом РБК; паперовий конверт з ножем №1; полімерний пакет-сейф №5818452 з ножем №2; паперовий конверт з ножем №3; полімерний пакет-сейф № RIC 2181258, з футболкою світлого кольору; полімерний пакет-сейф № WAR 1762774, з кофтою фіолетового кольору; полімерний пакет-сейф № RIC 2181261, з дитячою блузкою, дитячою футболкою; полімерний пакет-сейф №4364997, з джинсовими брюками та футболкою (два фрагменти) з первинним пакуванням; паперовий конверт зі зрізами нігтьових пластин з правої руки підозрюваного ОСОБА_4 ; паперовий конверт зі зрізами нігтьових пластин з лівої руки підозрюваного ОСОБА_4 ; паперовий конверт зі зразком крові підозрюваного ОСОБА_4 ; паперовий конверт зі зразком крові трупу ОСОБА_6 ; паперовий конверт з фрагментом картонної коробки, які за квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000065 поміщено до кімнати зберігання речових доказів ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, номер книги обліку речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження 524, порядковий номер 41-24, - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

26.04.2024