Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/3235/21
Провадження № 1-кп/490/43/2024
У Х В А Л А

21 лютого 2024 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0003432 про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Вознесенську Миколаївської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Прокурор просив про продовження строку раніше обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування послався про те, що ризики, які були враховані під час обрання цього запобіжного заходу, наразі не усунуті та не зменшились.

2. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження проти задоволення цього клопотання заперечував; захисник у суді позицію свого підзахисного підтримала.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

1. Органами досудового розслідування, зокрема, ОСОБА_4 , обвинувачуються у вчиненні злочину за таких обставин

09.12.2020 непрацюючі мешканці м. Миколаєва ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які не мали законного джерела прибутку, вирішили зайнятись злочинною діяльністю, пов`язаною із скоєнням розбійного нападу на ОСОБА_9 .

09 грудня 2020 року приблизно о 19 годині, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету скоєння розбійсного нападу, увійшли до будинку АДРЕСА_2 .

Знаходячись у приміщенні будинку за вказаною адресою, ОСОБА_4 почав наносити удари в область життєво важливих органів обличчя та голови ОСОБА_9 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді ран в лобній ділянці та в ділянці лівої щоки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (кожне), при цьому заволодів грошовими коштами в сумі 600 гривень, які знаходились у внутрішній кишені куртки останнього. В цей час ОСОБА_7 поклав до заздалегідь підготовленого рюкзаку речі, а саме побутові прилади. Після чого ОСОБА_8 , з метою подолання опору, почав наносити удари ОСОБА_10 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови та правої щоки, які відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень (кожне), при цьому демонстрував ніж, яким погрожував нанести удар та в подальшому штовхнув її в ванну кімнату, тим самим обмеживши волю до спротиву та пересівання по приміщенню кімнати, де почав наносити удари рукою по обличчю.

Після чого, утримуюи викрадене (грошові кошти в сумі 600 гривень та майно, а саме праску вартістю 99,50 грн., продовжувач марки Legrand EG00755 довжиною 5 м. вартістю 93,33 грн., продовжувач на три розетки з написом 250 В довжиною 1,48 м вартістю 50,00 грн., продовжувач без марки з написом 1 р 60 к довжиною 3 м вартістю 86,67 грн., продовжувач марки Alfa довжиною 3 м. вартістю 86,67 грн., телевізійну антену вартістю 59,85 грн., зарядний пристрій Xiaomi моделі MDY-09-EW вартістю 125,00 грн., алюмінієву сковорідку вартістю 170,00 грн., алюмінієву підставу вартістю 100,00 грн., приймач для прийому телеканалів World Vision T62D, вартістю 173,33 грн.) при собі ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, чим спричинили потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1.644,35 грн., однак розпорядитись на власний розсуд не встигли так як були затримані громадянами та співробітниками поліції.

Вказані дії ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням в житло.

2. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_11 від 11 грудня 2020 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 лютого 2021 року включно.

Подальшими ухвалами слідчих суддів Центрального районного суду міста Миколаєва та Центрального районного суду міста Миколаєва строк тримання ОСОБА_4 продовжувався неодноразово, востаннє - ухвалою від 29 грудня 2023 року - до 27 лютого 2024 року включно.

Під час обрання цього запобіжного заходу та продовження строку його дії слідчі судді та суд виходили з існування ризиків того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальним провадженням іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

3. Розгляд цієї справи у Центральному районному суді міста Миколаєва відбувався таким чином.

3.1. Протягом періоду з 30 квітня 2021 року до 25 січня 2022 року справа перебувала в провадженні судді ОСОБА_12 .

3.2. Протягом цього періоду суд завершив підготовче провадження та здійснював судовий розгляд, протягом якого досліджував надані сторонами докази.

3.3. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 14/0/149-22 від 26 квітня 2022 року суддя ОСОБА_12 була відрядженою до Печерського районного суду м. Києва.

За такого розпорядженням керівника апарату Центрального районного суду міста Миколаєва № 212 від 29 квітня 2022 року було ухвалено про здійснення повторного автоматизованого розподілу цього кримінального провадження.

3.4. На виконання цього розпорядження 29 квітня 2022 року був здійснений повторний автоматизований розподіл цього кримінального провадження, внаслідок чого головуючим для розгляду цього кримінального провадження була визначена суддя ОСОБА_13 .

3.5. Протягом періоду з 29 квітня 2022 року до 08 серпня 2022 року судом, з огляду на оперативну обстановку у місті Миколаєві, лише вирішувалось питання про доцільність подальшого перебування обвинувачених під вартою.

3.6. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 345/0/149-22 від 08 серпня 2022 року суддя ОСОБА_13 була відрядженою до Приморського районного суду м. Одеси.

За такого розпорядженням в.о. керівника апарату Центрального районного суду міста Миколаєва № 759 від 11 серпня 2022 року було ухвалено про здійснення повторного автоматизованого розподілу цього кримінального провадження.

3.7. На виконання цього розпорядження 11 серпня 2022 року був здійснений повторний автоматизований розподіл цього кримінального провадження, внаслідок чого головуючим для розгляду цього кримінального провадження був визначений суддя ОСОБА_1 .

3.8. Наразі ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 23 січня 2023 року з метою здійснення більш ефективного розгляду справи матеріали в частині, що стосуються ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були виділені в окреме провадження.

3.9. Після цього ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 25 січня 2023 року у справі призначена судово-психіатрична експертиза; наразі судом вживаються заходи щодо організації проведення цієї експертизи.

4. Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ); від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ); від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 05 лютого 2024 року № 49/2024 (затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

І......Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

ІІ......Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України запобіжними заходами є:

1)особисте зобов`язання;

2)особиста порука;

3)застава;

4)домашній арешт;

5)тримання під вартою.

1. Відповідно до статті 179 цього Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

2. Відповідно до статті 180 Кримінального Процесуального Кодексу України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

3. Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому відповідно до частини 5 цієї статті розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

4. Відповідно до частини 1 статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

5. Відповідно до приписів статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону від 16 серпня 2022 року, що діє на момент розгляду цього кримінального провадження судом/

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу...

ІІІ......Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

IV…...Відповідно до приписів статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

1)можна перевірити у судовому розгляді;

2)спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

Сумлінність під час висунення підозри означає, зокрема, що дії, спрямовані на отримання відомостей про вчинення кримінального правопорушення, мають бути вчинені у точній відповідності із приписами діючого законодавства.

Ретельність під час висунення підозри полягає зокрема, у тому, що під час висунення підозри органи досудового розслідування мають діяти з урахуванням усіх дрібниць.

2. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.

"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання

При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецедентну практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

3. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

4. Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого. /див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 139)/

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину обвинуваченим.

1. Оскільки ж по справі триває судовий розгляд, доведеність висунутої ОСОБА_4 підозри не перевіряється, а встановлення його вини/невинуватості можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

Метою ж застосування запобіжних заходів наразі є забезпечення можливості подальшого розслідування кримінальної справи, яке /подальше розслідування/ повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

2. До того ж, наявні в розпорядженні суду матеріали не дають підстав для припущення про те, що висуваючи будь-кому з обвинувачених підозру, органи досудового розслідування та державне обвинувачення діяли недобросовісно, зокрема упереджено.

З огляду на таке суд вважає, що для цілей вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_4 висунуту йому "підозру" слід вважати обґрунтованою.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого

І……Стосовно наявності підстав для застосування запобіжного заходу відносно цього обвинуваченого суд відзначає таке.

1. Прокурор вказує про наявність ризику того, що ОСОБА_4 може вдатись до дій щодо переховування від суду.

Стосовно цих посилань прокурора суд відзначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, в зв`язку із чим усвідомлює, що у разі визнання його винуватим йому загрожує покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, що само по собі здатне спонукати його до переховування від суду.

Строк же перебування обвинуваченого під вартою не є домірним строку, що загрожує йому у разі визнання його винуватим.

Таке доводить наявність в цьому випадку ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України.

2. Прокурор вказує про наявність в цьому випадку ризику того, що обвинувачений може вдатись до протиправного впливу на свідків та потерпілих.

Стосовно цих посилань суд відзначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, зміст якого полягає ні в чому іншому, як у протиправному впливі на потерпілих з метою отримання бажаного для обвинуваченого результату.

Таке, з урахуванням доведеності ризику того, що обвинувачений може вдатись до дій щодо переховування від суду, доводить й наявність в цьому випадку ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України.

3. Прокурор вказує про наявність в цьому випадку ризику того, що обвинувачений може вчинити новий злочин.

Стосовно цих посилань суд відзначає, що ці посилання прокурора узгоджуються із доведеністю сукупності ризиків переховування від суду та протиправного впливу на потерпілого та свідків.

З огляду на таке суд вважає доведеною наявність в цьому випадку ризику, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України.

Наведене, у сукупності доводить наявність підстав для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого з числа передбачених у частині 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України.

ІІ……Вирішуючи питання про запобіжний захід, який в подальшому має застосовуватись відносно обвинуваченого, суд враховує таке.

1. Характер встановлених судом ризиків, особливо - ризиків протиправного впливу на потерпілих та вчинення обвинуваченим нових злочинів - є таким, що за своєю сутністю не дозволяють обрати відносно цього обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

2. До того ж, з огляду на характер злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється цей обвинувачений /а такий злочин є зухвалим та пов`язаним із посяганням на здоров`я іншої особи у її ж будинку/, саме тримання обвинуваченого під вартою відповідає вимозі щодо охорони публічного інтересу, який буде порушений у разі звільнення ОСОБА_4 .

Та ці обставини є особливо актуальними під час запровадження в державі військового стану, адже в цей період громадська безпека є найбільш вразливою.

3. Враховує суд й те, що, як визнає, зокрема, обвинувачений, стан його здоров`я не дозволяє йому надати "достатні гарантії" його належної поведінки у разі його звільнення з-під варти.

В зв`язку з таким суд доходе висновку про те, що наразі забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 є можливим лише шляхом подальшого застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, клопотання прокурора про таке підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 21 квітня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Головуючий суддя = ОСОБА_14 =