ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4489/23 Номер провадження 11-кп/814/1073/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника апелянтаОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року за №0001303, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 , на вирок Київського районного суду м. Полтава від 12 вересня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та ОСОБА_10 за участі захисника ОСОБА_11 .

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим і засуджено за:

ч.3 ст.358 КК України - на 3 роки позбавлення волі;

ч.4 ст.358 КК України - на 2 роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70, 72 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_10 покарання - 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнено ОСОБА_10 від вiдбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат.

За вироком суду ОСОБА_10 визнано винуватим і засуджено за таких обставин.

Не пізніше 21 липня 2022 року невстановлені особи з метою протиправного заволодіння часток у статутному капіталі ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування» підробили паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 05 листопада 2013 року Красногвардійським РВ у м. Дніпропетровськ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_12 , шляхом виготовлення підробленого бланка (книжечки) та вклеювання фотокартки ОСОБА_10 , яку він надавав ОСОБА_13 , не будучи обізнаним про вказану вище мету.

21 липня 2022 року приблизно о 13 годині адвокат ОСОБА_14 в автомобілі «Mitsubishi Lancer», н.з. НОМЕР_2 , надав ОСОБА_10 згаданий вище підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_12 із вклеєною фотокарткою ОСОБА_10 , який о 14 годині ОСОБА_10 , використавши, надав приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_9 у приміщенні її нотаріальної контори по АДРЕСА_2 в присутності ОСОБА_14 .

Цього ж дня о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_14 , вийшовши з приймальні кабінету приватного нотаріуса, дав ОСОБА_10 довіреність на нотаріальному бланку серії НОМЕР_3 від імені ОСОБА_12 , відповідно до якої ОСОБА_14 уповноважено представляти інтереси ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування» в установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування перед фізичними особами, державними та приватними нотаріусами, у державного реєстратора, органах статистики з питань, пов`язаних із внесенням змін до відомостей товариства, що містяться в ЄДР, а також поданням відомостей про бенефіціарів товариства.

Затим ОСОБА_14 в приймальні нотаріальної контори ОСОБА_9 у присутності помічника нотаріуса та ОСОБА_13 указав ОСОБА_10 місце на довіреності, де необхідно поставити свій підпис від імені ОСОБА_12 і зазначив, щоб ОСОБА_10 сам вигадав підпис. ОСОБА_10 , видаючи себе за ОСОБА_12 , підписав зазначену вище довіреність, яка є офіційним документом, а приватний нотаріус ОСОБА_9 зареєструвала її в реєстрі за №1184. Тим самим ОСОБА_10 підробив цю довіреність, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 , просить змінити вирок Київського районного суду м. Полтава від 12 вересня 2023 року та доповнити його текстом наступного змісту: « ОСОБА_9 повідомила чоловікам, що реєстраційні та нотаріальні дії 21 липня 2022 року вона не зможе проводити, оскільки не вистачало необхідних документів. Нотаріус пояснила, що ОСОБА_12 та ОСОБА_14 надали рішення керівних органів власників (протоколи), підписи на яких не засвідчені нотаріально. ОСОБА_9 сказала, що хоче бути впевненою, що підписи на протоколах виконані саме тими особами, які є членами керівних органів, тому її вимога - подати такі протоколи, на яких справжність підписів буде засвідчена нотаріально, й 21 липня 2022 року нотаріальні, реєстраційні дії з цього питання вона не буде проводити. На це адвокат ОСОБА_14 обурився та почав телефонувати до юристів у м. Київ. Після чого 21 липня 2023 року ОСОБА_14 звернувся до нотаріуса ОСОБА_9 із проханням посвідчити нотаріальну довіреність від імені директора ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування» ОСОБА_12 на його ім`я як представника. Обгрунтував це тим, що директор ОСОБА_12 звільняється і, щоб не возити його наступного разу. Через невеликий проміжок часу ОСОБА_10 в секретаря приватного нотаріуса підписував заяву про отримання витягу з ЄДРПОУ», а 9 абзац вироку викласти в такій редакції: «Далі адвокат ОСОБА_14 , перебуваючи в приймальні нотаріальної контори, в присутності помічника нотаріуса, приватного нотаріуса ОСОБА_9 та ОСОБА_13 ознайомився з текстом довіреності. Після запитання приватного нотаріуса ОСОБА_9 , чи зрозумілий йому текст довіреності, ОСОБА_10 підписав її, видаючи себе за ОСОБА_12 ». Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевий суд: не в повному обсязі встановив обставини подій, що мали місце 21 липня 2022 року; у вироку навів обставини, які не відповідають доказам сторони обвинувачення та фактичним обставинам справи, констатував факт співучасті нотаріуса ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень з іншими особами й учинення нею дій, які не відповідають, зокрема, положенням Закону України «Про нотаріат», не зазначив докази по справі; не врахував те, що ОСОБА_9 добросовісно виконала свої обов`язки нотаріуса та в неї з наведеними в оскаржуваному судовому рішенні особами не було будь-яких попередніх домовленостей на вчинення протиправних дій щодо прав ТОВ «Хорольський завод дитячих продуктів харчування».

У запереченні прокурор просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність її доводів.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку апелянта на підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та водночас підтвердив те, що в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_9 повідомлення про підозру чи обвинувачення не пред`являлись, заперечення захисника обвинуваченого проти апеляційної скарги, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо: доведеності винуватості ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінальних правопорушень і правильності кваліфікації його дій за: ч.3 ст.358 КК України як підброблення офіційного документа, який видається нотаріусом і надає права, з метою його використання іншою особою, вчинене за попередньою змовою групою осіб; ч.4 ст.358 КК України - використання завідомо підробленого документа; призначеного обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок не переглядається.

Статтею 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом повною мірою не дотримано.

Згідно з п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону .

Виходячи з положень ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За вимогами ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України та положень п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочинів, форми вини і його мотивів. Але суд позбавлений права вирішувати питання про винуватість особи, щодо якої матеріали кримінального провадження виділенні в окреме провадження.

Приписами ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини унормовано, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведені ж вище положення корелюються з ч.1 ст.7 КПК України, в якій визначено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, однією з яких є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст.17 КПК України передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ч.5 ст.17 КПК України).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що ця презумпція вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому, навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд розглядає особу як винувату. Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості (рішення у справах «Мінеллі проти Швейцарії», «Нераттіні проти Греції», «Діду проти Румунії», «Нестак проти Словаччини», «Гарицкі проти Польщі»).

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 , за результатом чого останнього визнав винуватим і засудив за ч.ч.3, 4 ст.358 КК України, ухваливши обвинувальний вирок.

Поряд з цим, місцевий суд при формулюванні обвинувачення в мотивувальній частині ухваленого судового рішення встановив, що ОСОБА_10 в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 надав їй підроблений офіційний документ - паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_12 із вклеєною фотокарткою ОСОБА_10 , затим у цьому ж приміщенні в присутності ОСОБА_9 , видаючи себе за ОСОБА_12 , підробивши, підписав інший офіційний документ - довіреність, а ОСОБА_9 зареєструвала цю довіреність у реєстрі за №1184.

Разом з тим, у цьому кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 обвинувачення ОСОБА_9 не пред`являлось і відповідно воно не було й предметом судового розгляду.

Така констатація у вироку із викладеними вище формулюваннями, словесними конструкціями та словосполученнями щодо участі нотаріуса ОСОБА_9 у неправомірних діях із посиланням на дані про її особу, місце здійснення (територіальну одиницю) нею нотаріальної діяльності та адресу розташування нотаріальної контори останньої входить у колізію з нормами КПК України щодо вільної оцінки доказів і суперечить передбаченим ст.7 КПК України загальним засадам кримінального провадження - верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Натомість, міжнародні стандарти в галузі судочинства послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.

Таким чином, судом першої інстанції при встановленні обставин вчинених ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4 ст.358 КК України, було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, через це оскаржуваний вирок слід змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання на: особу приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_9 , місце здійснення (територіальну одиницю) нею нотаріальної діяльності й уважати правильним твердження щодо вчинення дій «приватним нотаріусом»; адресу розташування приміщення нотаріальної контори ОСОБА_9 і вважати правильним зазначення про вчинення дій у приміщенні «нотаріальної контори».

Наведений вище підхід щодо усунення судом вищої інстанції аналогічних за своїм змістом істотних порушень вимог КПК України, допущених місцевим судом, шляхом зміни судового рішення викладено в постанові Верховного суду від 06 березня 2018 року (справа №173/123/17, провадження №51-2283км18).

Застосовані ж апеляційним судом формулювання, з одного боку, з урахуванням широкої варіативності їх тлумачення, усунуть можливість ідентифікації даних про особу нотаріуса та обставин здійснення ним нотаріальної діяльності, впливу на його ділову репутацію, права й інтереси, а, з іншого боку, не змінять і не порушать необхідну конкретизацію обвинувачення з огляду на індивідуальний характер цього кримінального провадження.

Між тим, доводи апелянта про відсутність у вироку наведення доказів, необхідність зміни й доповнення встановлених місцевим судом обставин вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень із посиланням на те, що вони не відповідають доказам у провадженні та з`ясовані неповно, є необґрунтованими, оскільки системний аналіз положень глави 35 КПК України, які складають зміст засади диспозитивності, свідчить про те, що предметом судового розгляду в досліджуваному випадку (кримінальному провадженні на підставі угоди) виступають обставини вчиненого кримінального правопорушення в контексті їх обсягу та змісту, що визначені в угоді про визнання винуватості, а завдання суду в кримінальному провадженні на підставі угоди полягає в іншому - об`єктивно перевірити відповідність укладеної угоди про визнання винуватості вимогам закону, наявність підстав для твердження про винуватість обвинуваченого і затвердження угоди про визнання винуватості. Наслідком угоди про визнання винуватості, з огляду на приписи ст.394 КПК України, є те, що кримінальна справа вирішується шляхом застосування особливого порядку судового провадження.

Водночас у контексті доводів апеляційної скарги колегія суддів нагадує, що знеособлені дані фізичної або юридичної особи не дозволяють ідентифікувати її без проведення судового розгляду щодо неї з дослідженням відповідних доказів.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у своїй практиці констатував, що обставини, встановлені у провадженні щодо певної особи, в якому не беруть участь інші особи, не мають преюдиціальне значення для цих осіб. Статус доказів, використаних в одній справі, повинен залишатися суто відносним, а їх сила обмежуватися даними конкретного провадження. Особливо це стосується вироків, ухвалених на підставі угоди.

КПК України та інші процесуальні кодекси передбачають обмежену преюдиціальність вироку чи ухвали суду, постановлених в кримінальному провадженні. Так, на підставі ч.1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, і лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Такі ж норми містяться у ст.82 ЦК України та ст.75 ГК України.

Ураховуючи викладене вище, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Полтава від 12 вересня 2023 року щодо ОСОБА_10 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання місцевого суду на:

особу приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_9 , місце здійснення (територіальну одиницю) ОСОБА_9 нотаріальної діяльності й замість цього вважати правильним твердження у мотивувальній частині вироку про вчинення дій «приватним нотаріусом»;

адресу розташування приміщення нотаріальної контори ОСОБА_9 й замість цього вважати правильним твердження у мотивувальній частині вироку про вчинення дій у приміщенні «нотаріальної контори».

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4