У Х В А Л А

іменем України

03 червня 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника Чугуївського РВ №2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_4 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.02.2022 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

31.05.2024 р. начальник Чугуївського РВ №2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_4 звернулася з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення; в судове засідання не з`явилася.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання зазначених осіб не перешкоджає проведенню судового розгляду подання.

Прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та вважала за можливе його задовольнити.

Ознайомившись з поданням та матеріалами особової справи ОСОБА_5 , суд дійшов наступного:

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.02.2022 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (а.п. 30-32)

Вирок Зміївського районного суду Харківської області набрав законної сили 10.03.2022 року (а.п. 36)

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.05.2022, зважаючи на те, що засуджений ОСОБА_5 09.03.2022 був призваний до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у задоволенні подання про заміну несплаченого штрафу засудженим ОСОБА_5 відмовлено (а.п. 42, 46)

Згідно вимог ч. 1ст. 80 КК Українислідує, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже,ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі N 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положеньст. 80 КК Українискладається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставіст. 80 ч. 1 п. 1 КК України.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. 152 КВК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Чугуївського РВ №2 філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.02.2022 за ч. 1 ст. 369 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: